ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 648/2059/19
Провадження № 33/819/396/19
Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року суддя Херсонського апеляційного суду Воронцова Л. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні за участю ОСОБА_1 , прокурора Касьяненко І. В. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білозерського районного суду Херсонської області від 26 липня 2019 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 26 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 1 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384 гривні 20 копійок.

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника фінансово-господарського відділу Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області та являючись суб`єктом декларування, відповідно до ст. 1, п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», був зобов`язаний подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік до 00:00 годин 1 квітня 2019 року. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, лише 1 квітня 2019 року об 11 год. 16 хв., тобто несвоєчасно, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Не погоджуючись з постановою судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, просив скасувати, провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що його притягнуто до адміністративної відповідальності у порушення строків накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП; затримка у поданні декларації була обумовлена тим, що він мав намір заповнити та відправити декларацію вдома, однак не спрацював носій, на якому знаходився електронний ключ, тому декларація ним була відправлена першого наступного дня 01 квітня 2019 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що оскаржувану постанову суду він отримав 29 серпня 2019 року.

В письмових запереченнях на заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, прокурор Касьяненко І. В. зазначав про відсутність підстав для поновлення строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи приходжу до наступного висновку.

Позиція прокурора щодо відсутності підстав для поновлення строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови суду є неприйнятною, а посилання на те, що він мав можливість своєчасного ознайомлення з рішенням суду у ЄДРСР підлягають відхиленню, оскільки згідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи, копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Матеріали справи не містять доказів виконання судом вимог вище зазначеної норми права.

Натомість, лише 29 серпня 2019 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи на підставі особисто поданої ним до суду заяви та отримав копію оскаржуваної постанови /а. с. 87/.

З огляду на зазначене, з метою забезпечення доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, клопотання ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин поновленню, оскільки копію постанови суду він отримав 29 серпня 2019 року і саме з цієї дати мав можливість подачі обґрунтованої апеляційної скарги на постанову суду.

Відповідно до пункту 13 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами декларування - є особи, зазначені у пункту 1, підпункті «а» пункту 2 частини 1 ст. 3 Закону, інші особи, зобов`язані подавати декларації відповідно до цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника фінансово-господарського відділу Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області, тобто являючись суб`єктом декларування, відповідно до ст. 1, п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», був зобов`язаний подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік до 00:00 годин 1 квітня 2019 року.

У порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік 1 квітня 2019 року об 11 год. 16 хв., що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування /а. с. 58 зворот/.

Тобто, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності у порушення строків накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є безпідставними.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення - дати, коли уповноваженим органом на складання протоколу було отримано останні документи (докази), які давали можливість дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу корупційного діяння, тобто, в даному випадку 15 травня 2019 року, а не з дня його вчинення, і на час прийняття суддею постанови вказаний строк не минув /а. с. 12 - 78/.

Таким чином, вище зазначені доводи апеляційної скарги є безпідставними та підлягають відхиленню.

З приводу доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що затримка у поданні декларації була обумовлена тим, що він мав намір заповнити та відправити декларацію вдома, однак не спрацював носій, на якому знаходився електронний ключ, підлягають відхиленню, оскільки не стверджені доказами.

Разом з тим, при обранні покарання ОСОБА_1 , відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП слід врахувати притягнення вперше ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, перебування на обліку у Центрі зайнятості, а також те, що вчинене ним адміністративне правопорушення не становить значної суспільної небезпеки, не завдало збитків державним чи суспільним інтересам, ОСОБА_1 не мав умислу уникнути фінансового моніторингу доходів, про що свідчить та обставина, що декларацію ним подано з незначною затримкою - 01 квітня 2019 року об 11 год. 16 хв.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про запобігання корупції» відомості про осіб, яких притягнуто до кримінальної, адміністративної, дисциплінарної або цивільно-правової відповідальності за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, а також про юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв`язку з вчиненням корупційного правопорушення, вносяться до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, що формується та ведеться Національним агентством.

Згідно ст. 65 цього ж Закону за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Такі особи підлягають звільненню із займаної ними посади в порядку встановленому законом.

Враховуючи викладене та співставляючи наслідки притягнення особи до адміністративної відповідальності з фактичними обставинами справи і особою правопорушника, вважаю, що вони є надмірними, оскільки фактично позбавлять його можливості займати посади в державних органах та органах місцевого самоврядування, тобто можливості працевлаштуватися.

За змістом ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких вказувала на малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень.

Враховуючи встановлені у справі обставини, які у достатній мірі не були враховані в суді першої інстанції, оцінюючи в сукупності дії, наслідки та ставлення ОСОБА_1 до вказаних дій, з урахуванням даних, що характеризують його особу, відсутності суспільної шкоди його діяння, вважаю можливим застосувати до нього положення ст. 22 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, якого буде достатньо для виховання ОСОБА_1 та запобігання вчинення ним нових правопорушень.

На підставі вище зазначеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, постанова судді - скасуванню з постановленням нового судового рішення про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 22, ч. 2 ст. 284, ст. 294 Кодексу про адміністративне правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 26 липня 2019 року відносно ОСОБА_1 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384 грн 20 коп.

Провадження у справі закрити на підставі ст. 284 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського апеляційного судуЛ. П. Воронцова