Справа № 467/677/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючогосудді Догарєвої І.О., за участю секретаря судового засідання Манукян В.П.,прокурора Пахомова О.С. особи, яка притягується до адміністративної ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , зареєстрована та фактична адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , на момент скоєння правопорушення працював молодшим інспектором відділу охорони Державної установи «Арбузинська виправна колонія №83», на теперішній час офіційно не працевлаштований, ІПН НОМЕР_1

за ч.1ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВС ТА НО ВИ В:

16.07.2018 року наказом №107/ОС-18 Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» сержанта внутрішньої служби Онищенка С. ОСОБА_3 призначено на посаду молодшого інспектора відділу охорони Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)».

15.03.2019 року наказом №45/ОС-19 Державної установи «Арбузинська виправна колонія №83» сержанта внутрішньої служби ОСОБА_2 за власним бажанням звільнено з посади молодшого інспектора відділу охорони цієї Установи.

Будучи особою рядового складу державної кримінально-виконавчої служби, відповідно до ст.1 та п.п.«д» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_2 є суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону та який зобов`язаний подавати декларацію відповідно до вказаного Закону.

Відповідно п.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені в п.п.«д» п.1 ч.1 ст. 3 цього ж Закону зобов`язані щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно отриманої копії наказу № 45/ОС-19 від 15.03.2019 та копії власноручно написаної заяви про звільнення від 15.03.2019 року встановлено, що ОСОБА_2 звільнився 15.03.2019 року за власним бажанням, що в свою чергу визначає його звільнення не з ініціативи установи. ОСОБА_2 зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перед звільненням не пізніше дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а саме, 15.03.2019 року.

Проте, ОСОБА_2 в порушення вимог ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, а саме: 22 березня 2019 року, тобто після звільнення, чим порушив вимоги фінансового контролю, чим вчинив адміністративне порушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. ст. 172-6 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, неодноразово викликався в судові засідання судовими повістками про виклик до суду (на 04.07.2019, 17.07.2019, 01.08.2019, 14.08.2019, 03.09.2019), але на адресу суду повертались конверти з відміткою «За закінченням встановленого строку зберігання». Постановами від 01.08.2019 та 14.08.2019 до ОСОБА_2 застосовувались приводи з метою забезпечення його явки в судові засідання, виконання яких доручалось Арбузинському ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області, приводи не здійснені.

В судове засідання 17.09.2019 року ОСОБА_2 з`явився, провину визнав та пояснив, що несвоєчасно подав декларацію, оскільки не міг вчасно отримати цифровий електронний ключ через Акредитований центр сертифікації ключів ПАТ КБ «Приватбанк», через наявність кредитної заборгованості перед банком. Також, зазначив, що повістки про виклик до суду не отримував, оскільки перебував за кордоном в Польщі на заробітках. На територію України прибув лише 05.09.2019 року. Отримав повістку про виклик до суду на 17.09.2019 р.

Прокурор зазначив, що провина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КпАП України доведена, прохав суд застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно зі ст. 245КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею суду першої інстанції виконанні не в повному обсязі.

За змістом ст.1 Закону корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що суб`єктивна сторона корупційного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП встановлено відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону, особи зазначені в п. 1, пп. «а» і «в» п. 2, п 5 ч. 1 ст. 3 Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або

місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію у порядку затвердженому Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №3 «Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

Згідно пп. 2 п.5 розділу 2 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №3 «Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року №959/29089, суб`єкт декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, не пізніше дня такого припинення повинен подати електрону декларацію.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що наказом №107/ОС-18 Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» сержанта внутрішньої служби ОСОБА_2 призначено на посаду молодшого інспектора відділу охорони Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)».

15.03.2019 року наказом №45/ОС-19 Державної установи «Арбузинська виправна колонія №83» сержанта внутрішньої служби ОСОБА_2 за власним бажанням звільнено з посади молодшого інспектора відділу охорони цієї Установи.

За таких обставин, ОСОБА_2 , як суб`єкт декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави у відповідності до статей вказаних вище норм закону зобов`язаний був подати електронну декларацію до 15.03.2019 року.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №155 від 01.06.2019 (а.с.1-7), ОСОБА_2 без поважних причин несвоєчасно подав декларацію перед звільненням, а саме 22.03.2019.

Вказане підтверджується даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (скриншот а.с.8).

Також, з виписки про послідовність дій ОСОБА_2 під час подання декларації перед звільненням за 2018 рік, з якої вбачається, що ОСОБА_2 роботу в Реєстрі декларацій фактично розпочав тільки 20.03.2019 року о 20:45 та до цього часу не вживав жодних заходів, спрямованих на своєчасне подання декларацій перед звільненням. В той же день другим кроком о 21:10 він закінчив роботу в Реєстрі декларацій. Наступний вхід був здійснений 22.03.2019 року о 08:50 та впродовж дня ОСОБА_2 була подана декларація перед звільненням (а.с.11-13).

З вказаним протоколом ОСОБА_2 погодився, вину свою визнав, про що свідчить його особистий підпис, пояснив, що порушення сталося в зв`язку з необхідністю зміни електронного цифрового підпису.

З вимогами антикорупційного законодавства, в тому числі ЗУ «Про запобігання корупції» щодо обов`язку особи, що припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, подати електронну декларацію ОСОБА_2 особисто був обізнаний, про що свідчить його підпис та підпис посадової особи ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» про прийняття заліку за результатом вивчення положень антикорупційного законодавства (а.с.18-22).

Згідно отриманих табелів обліку робочого часу виправної колонії та копії наказів ОСОБА_2 з 15.01. по 14.03.2019 року перебував у відпустках. У відрядженнях та лікарняних не перебував.

ОСОБА_2 отримав електронний цифровий підпис через Акредитований центр сертифікації ключів ПАТ КБ «Приватбанк»25.06.2018 року, який дійсний до 25.06.2019 року, що підтверджується витягом від 10.05.2019 року.

В період необхідності подання ОСОБА_2 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перед звільненням реєстр працював в належному режимі.

Поважних причин, які би об`єктивно унеможливлювали би подання ОСОБА_2 електронної декларації перед звільненням у встановлений законом строк, під час розгляду справи не було встановлено. Доводи ОСОБА_2 про неможливість отримати електронний ключ, необхідний для подачі декларації в зв`язку з наявністю кредиту в ПАТ КБ «ПриватБанк» суд не приймає, оскільки ОСОБА_2 об`єктивно не був позбавлений можливості заздалегідь вжити заходи для отримання електронного ключа та ПАТ КБ «ПриватБанк» не єдина установа в Україні, що надає дану послугу. Суд вважає, що несвоєчасне отримання цифрового електронного підпису не може бути поважною причиною у розумінні змісту ст. 176-2 КпАП України.

Отже, встановивши фактичні обставини справи, суд зробив висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.3 ст. 38КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як вбачається з протоколу №155 від 01.06.2019, факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_2 було встановлено в квітні 2019 року, оскільки Управлінням захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції з Національного агентства з питань запобігання корупції за вхідним УЗЕ №774 від 12.04.2019 отримано для вжиття заходів та складання адміністративного протоколу повідомлення ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» №138 від 18.03.2019 та послідовність дій ОСОБА_2 з подання декларації, згідно якої 22.03.2019 впродовж дня ним була подана декларація перед звільненням.

Отже, у зв`язку з тим, що днем виявлення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, яке було вчинено ОСОБА_2 , відповідно до матеріалів справи, є 12.04.2019, то на час розгляду справи судом закінчилися строки накладення адміністративного стягнення.

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 247КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За таких обставин вважаю за необхідне закрити провадження по даній адміністративній справі відносно ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що закінчились строки накладення адміністративного стягнення, з урахуванням положень ч. 3 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 38, 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти діб з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя І.О. Догарєва