Тростянецький районний суд
справа № 147/786/19
номер провадження № 3/147/284/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Дудіков А.В., при секретарі Подолян Т.І., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріал, який надійшов від Тростянецького ВП Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ №092717 від 23.06.2019р., 23.06.2019 року о 02 год. 06 хв. в смт. Тростянець по вул. 1 Травня, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер» зі згоди водія в присутності двох свідків, лікаря. Відповідно висновку лікаря алкогольне сп`яніння. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав, вказав, що автомобілем керував його знайомий. Він просто сидів у транспортному засобі разом з друзями і випивали, водій відійшов і вони чекали його. Потім під`їхали працівники поліції і склали протокол. Вважає дій поліцейських не законними, оскільки він автомобілем не керував.

Свідок ОСОБА_2 повідомив, що він являється власником транспортного засобу ВАЗ-2101 та у той день керував ним. ОСОБА_1 не був за кермом автомобіля. Вони зупинилися біля «Сантрейд», оскільки поламалася машина. Він визвав таксі і поїхав додому за запчастиною, ключі від транспортного засобу забрав з собою. Коли повернувся на місце, де залишив автомобіль, побачив, що ОСОБА_1 не було, а в автомобілі сиділи лише ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Вони повідомили йому, що ОСОБА_5 забрали до відділку у зв`язку з тим, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

У судове засідання, призначені на 10.09.2019р. та 20.09.2019 р., викликався інспектор Тростянецького ВП Нагірняк В.О., однак останній, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП України передбачена за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме у зв`язку з керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачею керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, необхідною умовою для застосування до порушника відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею, є, зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ №092717, 23.06.2019 року о 02 год. 06 хв. в смт. Тростянець по вул. 1 Травня, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер» зі згоди водія в присутності двох свідків, лікаря, чим порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування автомобілем ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_3 року о 02 год. 06 хв. в смт.Тростянець.

У п.27 Постанови Пленуму від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Виходячи з аналізу змісту ст.130 КУпАП, перебування стан алкогольного сп`яніння повинна бути в нерозривному зв`язку з керуванням транспортним засобом в такому стані.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, доказом наявності вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП є лише протокол про адміністративне правопорушення, будь-яких інших доказів винуватості останнього суду не надано.

З метою перевірки пояснень ОСОБА_1 , стосовно порушень закону при складанні протоколу, судом приймалися міри до виклику інспектора Тростянецького ВП Нагірняка В ОСОБА_6 , який складав даний протокол та його допиту.

Проте, на виклик він двічі не з`явився, хоча був завідомо повідомлений про час розгляду справи, що підтверджується розпискою про вручення повістки. Про причини своєї неявки суду, він нічого не повідомив.

Ці дії суд розцінює як його умисне ухилення від дачі пояснень з метою перешкоджання встановленню істини по справі.

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд звертає увагу, що об`єктивними доказами у встановленому законом порядку може бути отримання показань від свідків або відеозапис події, оскільки головним завданням відеозапису є саме фіксування фактів та доказів, які засвідчують факт правопорушення.

Також згідно з вимогами ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них» та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ «Про порядок зберігання, використання відеозапису та відео реєстраторів патрульних» від 24.11.2015 № 14/1 чітко регламентують, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера, а також вказується коли поліцейський повинен її обов`язково вмикати.

Однак до адміністративних матеріалів не долучено відеозапис, також у протоколах відсутні відомості про те, що правопорушення зафіксовано на бодікамери.

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки, які можуть підтвердити обставини, зазначені у ньому та до матеріалів справи не долучено їх пояснення, а саме керування транспортним засобом ОСОБА_1 , хоча у протоколі серії ОБ №092717 від 23.06.2019 р. вказано, що огляд проводився в присутності двох свідків.

Лікар ОСОБА_7 , який був присутній під час огляду на стан алкогольного сп`яніння в Тростянецькій ЦРЛ, не може підтвердити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З урахуванням наведеного, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Суду не надано жодних доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 23.06.2019р. о 02:06 год. транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Перебування біля чи в транспортному засобі не створює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України, від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції, не є вичерпними; конституційні права і свободи не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22); громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24); юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За таких обставин, суд вважає, що при складенні матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 не зібрано переконливих доказів його вини, що позбавляє суд можливості вирішити питання про наявність складу правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.,130, 247, 251, 252, 268, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбачененого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області.

Суддя: