Справа № 359/4783/19
Провадження № 3/359/1799/2019
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2019 м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Кабанячий Ю.В., розглянувши, за участі особи, яка притягається до відповідальності, прокурора військової прокуратури, адміністративний матеріал, що надійшов від управління захисту економіки в Київській області ДЗЕ Національної поліції України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого начальником загальновійськового полігону, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_2 », паспорт гр. України серії НОМЕР_2 , виданий Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області, ІПН НОМЕР_3 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в:
За протоколом про адміністративне правопорушення № 701 від 30 травня 2019 вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника загальновійськового полігону, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_2 », відповідно до п.п. «г», п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом на якого поширюється дія зазначеного Закону, в порушення вимог абз.1 ч.2 ст.45 даного Закону, п.1 рішення НАЗК від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи стреми подання та оприлюднення декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та пп.2 ч.5 Розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації з Реєстру, затвердженої рішенням НАЗК № 3 від 10.06.2016, під час припинення виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно 05.12.2018, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями з 01.01.2018 по 27.11.2018. Таким чином вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, зазначивши, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, за яке передбачено відповідальність ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Пояснив, що на виконання ч. 2 ст.45 ЗУ "Про запобігання корупції" він подав е-декларацію в день звільнення, а саме 05.12.2018 року, коли отримав трудову книжку, чому саме його було звільнено 27.11.2018 йому невідомо, оскільки ще 04.12.2018 він здійснював прийом-здачу посади начальника, що підтверджується відповідним наказом. Таким чином, він не пропустив строк подачі щорічної декларацію, що свідчить про відсутність в його діях вини та являється правовою підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні підтримав протокол та наголосив на тому, що матеріали справи містять всі докази, які вказують на доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні п.п. «г», п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом на якого поширюється дія зазначеного Закону, абз.1 ч.2 ст.45 даного Закону, п.1 рішення НАЗК від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи стреми подання та оприлюднення декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та пп.2 ч.5 Розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації з Реєстру, затвердженої рішенням НАЗК № 3 від 10.06.2016, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП, з огляду на це просив притягнути останнього до відповідальності, але провадження в частині стягнення закрити за закінченням строків накладення такого стягнення визначених ст.38 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суддя приходить до висновку, про необхідність закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, з наступних підстав.

Встановлено, що відповідно до наказу Командувача Національної гвардії України від 23.06.2017 року № 78 о/с, підполковника ОСОБА_1 призначено на посаду начальника загальновійськового полігону, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Наказом начальника Міжнародного міжвідомчого багатопрофільного центру підготовки підрозділів Національної гвардії України від 07.07.2017 № 2 по стройовій частині, підполковника ОСОБА_1 з 07.07.2017 зараховано на посаду начальника загальновійськового полігону, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Таким чином, відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини першої статті ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону.

Тому, згідно з абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 1, абзацом першим частини другої статті 45 Закону, приміткою до статті 172-6 КУпАП ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом правопорушення..

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, містить вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст.10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією вих. № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідно встановити той факт, що вона усвідомлювала суспільну небезпечність своїх дій, передбачала неможливість здійснення фінансового контролю з боку держави та бажала настання таких наслідків, або байдуже ставилась до їх настання чи свідомо допускала їх настання.

Так, положення ст. 129 Конституції України, які є нормами прямої дії, передбачають розгляд та вирішення справ у судах на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

З огляду на викладене, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення орган повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне подання декларації, однак, відповідним органом не надано суду жодного доказу на підтвердження умислу в діях ОСОБА_1 , направленого на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі пов`язаного з корупцією, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. 252, 280 КУпАП.

Враховуючи вищезазначене, оцінивши надані докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, оцінюючи пояснення ОСОБА_1 висловлені у судовому засіданні, письмові докази на підтвердження доводів, доданих до протоколу та які містяться у матеріалах справи, зважаючи на те, що в бездіяльності ОСОБА_1 мотивів на уникнення фінансового контролю не було, оскільки як вбачається з копії витягу з Наказу начальника Міжнародного міжвідомчого багатопрофільного центру підготовки підрозділів Національної гвардії України від 28.11.2018 №2, заплановано прийом-здачу посади начальником загальновійськового полігону ОСОБА_1 в термін з 28.11 по 04.12.2018, при цьому з довідки Центру слідує, що ОСОБА_1 отримав трудову книжку 05.12.2018, тому вважав, що звільнений зі служби саме 05.12.2018 і в цей же день подав електронну декларацію.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 06.10.2010, справа 1-27/2010, з об`єктивної сторони корупційне правопорушення характеризується також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, яким суб`єкт правопорушення мав керуватися при його вчиненні.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Вєренцов проти України" від 11 квітня 2013, відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством. У разі браку чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку, суперечить принципу "ніякого покарання без закону", що закріплений у ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного, приходжу до висновку про не встановлення вини ОСОБА_1 у несвоєчасному поданні декларації, через відсутність умислу на вчинення правопорушення, а саме суб`єктивної сторони складу правопорушення, відтак провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно п. 1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 10, ч. 1 ст. 172-6, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в :
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили

Суддя Ю.В. Кабанячий

Постанова суду набрала законної сили ___________________