ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/393/19 Справа № 705/2437/19 Категорія: ч.2 ст. 172-6 КУпАП Головуючий у І інстанції Гудзенко В. Л. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду - Соломка І.А.,

при секретарі Єгоровій С.А.,

за участю прокурора - Гречаника Р.І.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстровану та проживаючу по АДРЕСА_1 , працюючу старшим державним інспектором відділу моніторингу доходів та обліково-звітних систем Уманського управління ГУ ДФС у Черкаській області,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 384,20 грн. ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого державного інспектора відділу моніторингу доходів та обліково-звітних систем Уманського управління ГУ ДФС у Черкаській області, будучи відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України « Про запобігання корупції » від 14 жовтня 2014 року, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, 04.12.2018 набула право власності на Ѕ квартири, загальною площею 75,3 м.кв., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що перевищує 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених на 1 січня 2018 року, в порушення вимог ч.2 ст. 52 Закону № 1700-VII, не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що вона перебуває у декретній відпустці, доглядає за дитиною, яка тривалий час хворіла та потребувала лікування, у зв`язку з чим вчасно не подала декларацію.

Крім того, вказує що вона відобразила відомості про набуття права власності на Ѕ квартири в щорічній декларації, у зв`язку з чим в неї відсутній умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 12.09.2019 не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про місце, день та час слухання справи, і надіслала на адресу апеляційного суду клопотання про розгляд апеляційної скарги без її участі за наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно ч.6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Вважаю, що перешкод для розгляду справи, передбачених ч.6 ст. 294 КУпАП, немає, а тому апеляційний розгляд можливо проводити у відсутність ОСОБА_1 , яка просила розглядати апеляційну скаргу без її участі.

Заслухавши думку прокурора Гречаника Р.І., який заперечив проти задоволення поданої апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Місцевим судом встановлено та перевірено в апеляційному порядку те, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого державного інспектора відділу моніторингу доходів та обліково-звітних систем Уманського управління ГУ ДФС у Черкаській області, згідно з підпунктом «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 р. №1700-VII є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією.

04.12.2018 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу набули право власності на квартиру загальною площею 75,3 м.кв., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , по Ѕ частці кожному. Згідно звіту оцінки майна вартість квартири складала 504 510 грн., та відповідно вартість Ѕ частки квартири складає 252 255 грн.

Таким чином, ОСОБА_2 , набувши 04.12.2018 право власності на Ѕ вказаної квартири, вартість якої перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб, була зобов`язана у десятиденний строк з дня набуття права власності повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції шляхом подання відповідної декларації.

Але в порушення зазначених вимог закону ОСОБА_2 не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані в строки, визначені законом, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновком міськрайонного суду, згідно якого ОСОБА_2 відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст. 52 вказаного Закону не повідомила про суттєві зміни у майновому стані, тобто вчинила адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Апелянт ОСОБА_2 вказувала, що вона не мала умислу на вчинення інкримінованого їй адміністративного правопорушення та не мала наміру приховувати придбану Ѕ квартири, оскільки зазначила її як нерухоме майно, що перебуває у її власності у щорічній електронній декларації, але відображення майна у вказаній щорічній декларації не звільняє останню від обов`язку повідомляти НАКЗ про суттєві зміни у майновому стані в строки, передбачені законом.

Крім того, згідно ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, КУпАП передбачає лише дві форми вини умисел або необережність.

З суб`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП, передбачає наявність умисної форми вини. Як визначено в ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Таким чином, вказане правопорушення може бути вчинене не лише з прямим, але й з непрямим умислом.

Доводи ОСОБА_2 про те, що її дії носили необережний характер, апеляційний суду оцінює критично, оскільки за змістом необережної форми вини особа має або ж, усвідомлюючи суспільну шкідливість свого діяння і його наслідків, самовпевнено розраховувати на їх відвернення, або ж має не усвідомлювати такої суспільної шкідливості, хоча могла і повинна була це усвідомлювати. Ця форма вини не відповідає характеру вчинених ОСОБА_2 дій, які описані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Апелянт вказує, що у зв`язку з довготривалим лікуванням дитини не змогла повідомити НАЗК про суттєві зміни в своєму майновому стані, однак на їх підтвердження не додала жодних належних та допустимих доказів, у зв`язку з чим доводи апелянта про те, що у неї був відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, є безпідставними.

Крім того, ОСОБА_2 була попереджена про обмеження, передбачені ЗУ «Про запобігання корупції», була обізнана щодо алгоритму подання електронних декларацій, враховуючи її попередній досвід їх подання, а тому з досліджених доказів слідує, що в останньої не було жодних об`єктивних перешкод своєчасно повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані, враховуючи що перебування в декретній відпустці не звільняє останню від такого обов`язку.

Враховуючи вищевикладене, доводи апелянта щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, є безпідставними.

Встановлені під час розгляду справи міськрайонним судом та підтверджені в ході апеляційного розгляду обставини свідчать про те, що факт порушення ОСОБА_2 встановлених законом обмежень щодо неподання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані знайшов своє підтвердження, що беззаперечно вказує на наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Адміністративне стягнення накладено судом першої інстанції на ОСОБА_2 у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП та в межах, передбачених санкцією ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а тому постанова міськрайонного суду є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим не вбачає підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-6 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка