Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2250/19 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія ч.1 ст.172-10 КУпАП Доповідач Шевченко В. Ю.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Житомир
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Шевченко В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Кутлиєва Б.Н., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 28 серпня 2019 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Михайлівка Запорізької області, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, мешканця АДРЕСА_1 ,

за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Кутлиєва Б.Н.,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 28 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-10 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 гривень.

На підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судоустрій» ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору.

Судом встановлено, що 22 серпня 2019 року старший солдат ОСОБА_1 , являючись військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в службовий час, перебуваючи на території військової частини, не виконав законну вимогу командира, а саме не відреагував на наказ т.в.о. командира військової частини ОСОБА_2 підійти до нього, який звучав як "солдат ОСОБА_3 , до мене!" та був повторений декілька разів.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, адвокат Кутлиєв Б.Н., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Посилається на те, що судом першої інстанції не встановлено фактичні обставини справи, не опитано свідків, не з`ясовано наявність факту невиконання законної вимоги командира.

Зазначив, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчили б про те, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не вручений ОСОБА_1 в день його складення, про що свідчить відсутність дати його вручення. Крім того, у протоколі відсутня дата його підписання уповноваженою особою, яка складала протокол. Також, невідомо хто та коли саме відбирав пояснення у ОСОБА_1 , про що свідчить відсутність даних про відібрання таких пояснень у бланку.

Послався на те, що судом залишено поза увагою й той факт, що протокол про адміністративне правопорушення складено в порушення вимог ст.256 КУпАП.

Зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення, протокол складений 27.08.2019року, тоді ,як подія, яка у ньому зазначена, сталася 22.08.2019року.

Вказав, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази того, що т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 надано законну вимогу, а не наказ ОСОБА_1 , а останнім її не виконано та відмовлено у її виконанні.

Зазначив, що згідно пояснень ОСОБА_1 т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 не надавав йому будь-якої законної вимоги, оскільки не звертався до нього як до старшого солдата, а згідно пояснень ОСОБА_2 , останній не віддав наказ чи вимогу, а окликнув по прізвищу ОСОБА_1 , на що останній не відреагував. За таких обставин, в діях ОСОБА_1 не вбачається ознак складу адміністративного правопорушення та самої події правопорушення.

Заслухавши адвоката Кутлиєва Б.Н., який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП України провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КпАП України передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП суддя повинен під час розгляду справи про військове адміністративне правопорушення з`ясувати сам факт вчинення протиправних дій чи бездіяльності, чи винна особа у вчиненні цих дій, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, та інші обставини, які впливають на об`єктивний розгляд справи та прийняття щодо неї рішення.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Переглядаючи справу в межах заявлених апеляційних доводів, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини вчинення адміністративного правопорушення, вирішив питання щодо наявності вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, з`ясувавши обставини, що обтяжують або пом`якшують його відповідальність.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-10 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.

Хоча ОСОБА_1 й заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, доводи апеляційної скарги адвоката Кутлиєва Б.Н. про те, що постанова суду є необґрунтованою та незаконною, апеляційний суд визнає безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-10 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами, зокрема:

- протоколом серії А2298 №019 про військове адміністративне правопорушення від 27.08.2019 року, відповідно до якого 22 серпня 2019 року старший солдат ОСОБА_1 , являючись військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в службовий час, перебуваючи на території військової частини, не виконав законну вимогу командира, а саме не відреагував на наказ т.в.о. командира військової частини ОСОБА_2 підійти до нього, який звучав як "солдат ОСОБА_3 , до мене!" та був повторений декілька разів (а.с.1).

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що протокол про адміністративне правопорушення складено несвоєчасно, не вручений ОСОБА_1 в день його складення та у протоколі відсутня дата його підписання уповноваженою особою, яка складала протокол, на висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не впливають.

Так, як вбачається з вказаному протоколу, в ньому викладені обставини, які підлягають зазначенню відповідно до вимог ст.256 КУпАП, він підписаний уповноваженою особою, яка його склала, ОСОБА_1 , який своїм підписом підтвердив факт роз`яснення йому вимог ст.63 Конституції України та прав і обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП, а також те, що з протоколом та матеріалами ОСОБА_1 ознайомлений, другий екземпляр протоколу отримав. Протокол містить відомості про свідків правопорушення та засвідчений їх підписами ( а.с.1).

Посилання апелянта на те, що протокол складений 27.08.2019 року, тобто протягом 5 днів з часу адміністративного правопорушення, висновків суду не спростовують.

За загальним правилом, протокол про військове адміністративне правопорушення складається протягом 3-х діб з моменту встановлення даних, які підтверджують факт вчинення військовослужбовцем такого правопорушення. При цьому, необхідно дотримуватися вимог щодо форми та змісту, установлених статтею 256 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом вказаного часу проводилась перевірка факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення (відбиралися пояснення свідків, службова характеристика), після чого на підставі встановлених даних було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Висновок суду щодо доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджується також письмовими поясненнями ОСОБА_1 , складеними ним власноруч та засвідчених його підписом, відповідно до яких останній не заперечував те, що отримав від майора ОСОБА_2 наказ: «солдат ОСОБА_3 , до мене», проте не реагував на нього (а.с.4);

- письмовими поясненнями заступника командира частини ОСОБА_2 , який пояснив, що 22 серпня 2018року о 16.07 солдат ОСОБА_1 не виконав його законні вимоги (а.с.5);

- письмовими поясненнями заступника командира частини з тилу ОСОБА_4 , який надав аналогічні покази (а.с.6).

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-10 КУпАП, є неспроможними.

Згідно ч.1ст.172-10 КУпАП відповідальність наступає у разі невиконання відмови від виконання законних вимог командира(начальника).

Дослідженими по справі доказами не встановлено, що вимога, яка була висунута т.в.о. командира ОСОБА_2 старшому солдату ОСОБА_1 була незаконною, тобто віддана невідповідальної особою, в неналежному порядку, виходила за межі повноважень командира(начальника), за своїм змістом суперечила чинному законодавству та порушувала права і свободи людини.

З доказів, зібраних у справі, вбачається, що вимога, висунута т.в.о. командира в/ч майором ОСОБА_2 , була сформульовано чітко, зрозуміло та не допускала подвійного тлумачення.

Посилання апелянта на те, що суд не звернув уваги , що підлеглий зобов`язаний виконувати вимоги начальника, а не т.в.о., як встановлено у даній справі, є безпідставними. Так, орієнтовний перелік військових начальників міститься в розділах 3,6,9-12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якого до військових начальників відносяться:1) начальники за службовим положенням (посадою), тобто військовослужбовці, котрим доручено постійно чи тимчасово керувати службовою діяльністю інших військовослужбовців;2) начальники за службовим званням.

Згідно п.п. 30, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999р. № 548-ХІV, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевірити їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків відання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Отже, дослідивши докази у їх сукупності та проаналізувавши їх з точки зору належності, достовірності та взаємозв`язку, суд першої інстанції визнав їх достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-10 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.
Адміністративне стягнення накладене на ОСОБА_1 судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23,33 КУпАП, у мінімальних межах санкції ч.1 ст.172-10 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-10 КУпАП є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

В апеляційній скарзі не наведено інші, не досліджені судом докази, якими б спростовувались висновки суду першої інстанції. Не надано таких доказів і під час розгляду справи апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката Кутлиєва Б.Н., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 28 серпня 2019 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського
апеляційного суду В.Ю. Шевченко