Справа № 438/853/19 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 33/811/902/19 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Маліновської-Микич О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Романського Сергія Івановича, розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бориславського міського суду Львівської області від 30 липня 2019 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір на користь держави в розмірі 384 гривень 20 копійок.

Згідно постанови 29 червня 2019 року 03 год. 20 хв.в м.Бориславі пл.Ів.Франко водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Opel Frontera» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер «ALKCOTEST-6820» в присутності двох свідків, з результатом 0,33 % проміле та висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння за №11 від 23 червня 2019 року, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України, в зв`язку з чим дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати дану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування покликається на те, що дана постанова є необґрунтованою та незаконною, оскільки суд першої інстанції при прийнятті даного рішення грубо порушив вимоги та норми КУпАП, так як суд безпідставно взяв до уваги неналежні та недопустимі докази по справі, не надав належної правової оцінки адміністративним матеріалам з точки зору допустимості, достовірності та достатності, що призвело до постановлення такої незаконної постанови. Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 23 червня 2019 року та дані висновку ЦМЛ міста Борислава щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння за №11 від 23 червня 2019 року. Крім цього, жодних вагомих та законних підстав проводити огляд на стан сп`яніння у працівників поліції не було, а сам огляд проводився працівниками поліції 29 червня 2019 року на площі Івана Франка у місті Бориславі без присутності двох неупереджених свідків та за допомогою не передбаченого чинним законодавством України технічним приладом Alcotest «Drager» 6820.

Заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Романського С.І., які підтримали доводи апеляційної скарги, просили закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали адміністративної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи питання, щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, суд всупереч вимог ст. 252 КУпАП належним чином не оцінив та не дослідив всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП. Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. У розумінні вимог ст. 266 КУпАП, п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Так, судом першої інстанції вказано, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 373622 від 29 червня 2019 року з якого згідно вбачається, що 29 червня 2019 року 03 год. 20 хв.в м.Бориславі пл.Ів.Франко водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Opel Frontera» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком за №11 від 23 червня 2019 року, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України.

Крім цього, судом вказано, що з письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 23 червня 2019 року, що їх було залучено у якості свідків при оформленні протоколу про дорожню-транспортну пригоду. Так, в їхній присутності гр. ОСОБА_1 при проходженні на стан алкогольного сп`яніння продув «Драгер «ALKCOTEST-6820» та тест показав результат 0,33 проміле. Після чого гр. ОСОБА_1 захотів пройти огляд в медичному закладі, де результат показав 0,22 проміле алкоголю у видихаємому повітрі при допустимій нормі 0,2 проміле.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, згідно акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 11, огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою технічного засобу Алкофор 307 № Q, результат якого 0,220 проміле.

09 серпня 2019 року захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Романський С.І. подав адвокатський запит про надання директором КНП «Центральної міської лікарні м.Борислава» Бориславської міської ради інформації та засвідчених копій документів щодо виявлення стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1

16 серпня 2019 року директор КНП «Центральної міської лікарні м.Борислава» Бориславської міської ради надав завірені копії документів та інформацію, зокрема про те, що дозвіл на застосування приладу Алкофор 307 № Q відсутній, а роздруківку в паперовому вигляді з результатами огляду ОСОБА_1 за допомогою приладу Алкофор 307 № Q не передбачено.

Крім цього, згідно Інструкції з експлуатації спеціального технічного приладу Алкофор 307 похибка такого приладу становить +/- 0,05 проміле в діапазоні до 0,5 проміле.

Враховуючи наведене, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу адмінправопорушника, що є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Перевіривши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всупереч ст. 252 КУпАП належним чином не дав оцінки доказам в їх сукупності, та дійшов хибного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, а апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Бориславського міського суду Львівської області від 30 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 скасувати.

На підставі п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич