ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» жовтня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

потерпілої ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20 серпня 2019 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Крива Балка, Миколаївського району, Миколаївської області, працює головою Петрівської Сільської ради, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, а провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Судом встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 05.12.2018 р., 19.10.2018 р. Петрівською сільською радою був зареєстрований запит ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації, а саме: щодо надання звіту про використання коштів Петрівською сільською радою.

Листом за підписом голови Петровської сільської ради Цинаковської С.М. від 24.10.2018 р. продовжено строк розгляду запиту до 25.11.2018 р. у зв`язку з потребою пошуку інформації у великому обсязі та відсутності на робочому місці відповідального працівника (щорічна відпустка).

За висновками судді, ОСОБА_2 неправомірно відмовила у наданні інформації за запитом, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі.

Зазначає, що пункт 7 частини 1 статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На думку апелянта, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, є взаємовиключним рішенням, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи, свідчить про порушення прав людини на справедливий суд.

Вважає, що відповідно до ст. 284 КУпАП, рішення, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування захолодів впливу, умовою якої є визнання вини, а вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

ОСОБА_2 до апеляційного суду не з`явилась, подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що ОСОБА_1 отримала всі відповіді на колективний запит та у цих відповідях жодним чином не йшлося про те, що сільська рада відмовляє у наданні звіту та інформації, яка зазначена у цьому запиті, або якимось чином обмежує доступ у її наданні. У зв`язку з чим, вважала, що у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення та просила апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Оскільки ОСОБА_3 була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання та просила справу розглядати без її участі, її неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Вислухавши думку потерпілої ОСОБА_1 про законність та обґрунтованість постанови судді, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд встановив наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, обов`язково має бути встановлена вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 вказаних вимог закону дотримався.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, суддя зазначив, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 213-2 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 05.12.2018 р. та зібраними по справі доказами, а саме: копією листа ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини про порушення права на доступ до публічної інформації; копією запиту жителів с. Петрівка та с. Зелений Яр, відповідно до якого голову Петрівської сільської ради Цинаковську С.М. просили надати звіт про використання коштів Петрівською сільською радою у 2017 році; копією відповіді на колективний запит жителів с. Петрівка та с. Зелений Яр, наданої сільською головою Цинаковською С.М ОСОБА_4 від 24.10.2018 р., відповідно до якої повідомлено, що у зв`язку з потребою пошуку інформації серед значної кількості даних, відсутністю виконавця (основна щорічна відпустка), відповідь на запит буде надано до 25.11.2018 р.; копією листа від 19.12.2018 р. згідно якого у зв`язку з відсутністю технічних можливостей для направлення звіту про використання коштів ОСОБА_5 сільською радою у 2017 році, ОСОБА_1 було запропоновано ознайомитися з вказаною інформацією в приміщенні сільської ради 22.12.2018 р.

З огляду на ці докази, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_2 неправомірно відмовила у наданні інформації за запитом, а саме: відмовила у наданні звіту використання коштів Петрівською сільською радою у 2017 році ОСОБА_1 , яка була визначена відповідальною особою у колективному зверненні.

Таким чином, за висновками судді, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП. З цими висновками суд апеляційної інстанції погоджується.

Доводи апелянта про те, що неможливо одночасно визнати особу винною у вчиненні адміністративного правопорушення та закрити провадження у справі, є неприйнятними, з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.

Статтею 247 КУпАП передбачено підстави закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких, крім інших підстав, передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення у справах підвідомчих суду, може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як встановлено судом, правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , вчинено 24.10.2018 р. Справа судом розглянута 20.08.2019 р.

За вказаних обставин, оскільки справу розглянуто після сплину законодавчо встановленого тримісячного строку, протягом якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності, суддя місцевого суду вірно застосував наслідки закінчення вказаного строку та закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, рішення про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відповідає вимогам закону. Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20 серпня 2019 року у відношенні ОСОБА_2 , - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова