Провадження №3/592/2077/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Литовченко Олександр Володимирович, розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Сумського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Сумській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення АПР18 №102262 від 05.09.2019 року ОСОБА_1 . притягується до адміністративної відповідальності за те, що 04.09.2019 року о 19 год. 30 хв. за місцем мешкання АДРЕСА_1 , вчинив сімейну сварку з дружиною ОСОБА_2 та в ході сварки наніс тілесні ушкодження, а саме вдарив рукою в обличчя, чим порушив ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав.

Згідно письмових пояснень дружини ОСОБА_2 вбачається, що 04.09.2019 року у неї з чоловіком виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 відмахуючись рукою наніс удар по обличчю ОСОБА_2 Наміру вчинити дані дії у нього не було.

Проаналізувавши протокол про адміністративне правопорушення АПР18 №102262 від 05.09.2019 року та надані докази, суд вважає, що будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї, зокрема які б підтверджували суб`єктивну сторону інкримінованого правопорушення матеріали справи не містять.

Санкція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає стягнення крім інших видів стягнення також адміністративний арешт, що полягає у ізоляції від суспільства та прирівнюється до арешту у кримінальних провадженнях. Тому за своєю суттю та в силу суворості санкції фактично носить кримінальний характер, тому на справу про адміністративне правопорушення розповсюджуються усі гарантії ст.6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу 7 до Конвенції.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тобто, аналізуючи вказану норму Закону чітко вбачається, що адміністративне стягнення може бути застосоване виключно до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Таким чином, суд зазначає, що застосовуючи принцип презумпції невинуватості, ОСОБА_1 не повинен доказувати свою невинуватість у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а його вина повинна бути доведена співробітниками патрульної поліції, які склали відносно нього протокол.

Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, матеріали даного провадження про адміністративне правопорушення не містять жодного належного та допустимого доказу, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Отже, встановлені при розгляді справи обставини свідчать про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,- суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»,- визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведені судом висновки щодо недоведеності наявності в діянні особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.173-2, 247 п.1, 284 ч.1 п.3 КУпАП,

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Сумського Апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Литовченко