ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1835/14-п Номер провадження 33/814/47/19Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л.І. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., з участю секретаря судових засідань Гавриленко Л.М., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 3.11.2014,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 4 (чотири) роки з оплатним вилученням транспортного засобу ВАЗ-21063 д.н.з. НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 36 грн. 54 коп.

Згідно постанови судді суду першої інстанції ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що він 08 вересня 2014 року о 1 год. 50 хв. по вулиці Лохвицькій, 40 у м. Гадяч Полтавської обл., керував автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного спяніння. Від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду, на стан алкогольного спяніння, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2 просить скасувати постанову Гадяцького районного суду Полтавської області від 3.11.2014 за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що не керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки вказаного автомобіля у розпорядженні апелянта ніколи не було, а також те, що ОСОБА_2 фізично не міг самостійно пересуватися в інкримінований йому період так, як мав зламану праву ступню.

Крім того апелянт зазначає, що суд першої інстанції не допитав свідків вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення і тому виніс незаконну постанову.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній наведених, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, суд дійшов висновку.

За ч. 7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справи в межах апеляційної скарги.

Стаття 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП настає, зокрема за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Приписи п. 2.5 «Правил дорожнього руху» України передбачають, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ст. 25 2 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП за обставин встановлених судом першої інстанції, його вина підтверджується наявними у справі доказами, які також були предметом дослідження в апеляційному суді.

Так, відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 № 470255 від 8.09.2014 ОСОБА_1 8.09.2014 о 1 год. 50 хв. по вул. Лохвицька, 40 м. Гадяч Полтавської обл. керував транспортним засобом «ВАЗ-21063» д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови і координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці за допомогою приладу «Драгер» і в медичному закладі, водій ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України (а.с.1).

Також в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 470255 від 8.09.2014 вказані свідки факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , а сам вказаний протокол підписаний уповноваженою особою (старшим інспектором ВДАІ Гадяцького р-ну. Полтавської обл., лейтенантом міліції Іллющенко С.М.), вище вказаними свідками без будь-яких застережень чи зауважень (а.с.1).

У графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 від дачі пояснень та підпису протоколу відмовився в присутності вказаних вище свідків(а.с.1).

Дані, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення АА2 № 470255 від 8.09.2014 щодо ОСОБА_1 підтверджуються наступними взаємоузгодженими між собою доказами.

Свідок ОСОБА_6 , який у 2014 перебував на посаді старшого інспектора ВДАІ Гадяцького р-ну. Полтавської обл., лейтенант міліції в судовому засіданні Полтавського апеляційного суду підтвердив, що перебував на чергуванні 8.09.2014 о 1 год. 50 хв. на АЗС по вул. Лохвицькій, 40 м. Гадяч куди на автомобілі «ВАЗ-21063» д.н.з. НОМЕР_1 приїхав ОСОБА_2 . В ході спілкування у ОСОБА_2 були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови і координації рухів у зв`язку з цим ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку від якого останній відмовився в присутності двох свідків.

Свідок ОСОБА_4 суду апеляційної інстанції підтвердив, що 8.09.2014 працював пістолетчиком на АЗС по вул. Лохвицькій, 40 м. Гадяч та бачив, як ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ-21063» д.н.з. НОМЕР_1 зупинився на АЗС та мав: нестійку ходу, запах алкоголю з порожнини рота через це міліцією було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі охорони здоров`я від чого останній відмовився.

Водночас слід зазначити, що у суді апеляційної інстанції, як свідки так і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повідомили, що неприязних відносин між ними не має. Тому підстави не довіряти показанням свідків у суду апеляційної інстанції відсутні.

ОСОБА_2 двічі протягом 2014 року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, а саме Гадяцьким районним судом Полтавської області 20.02.2014 - за ч. 1 ст. 130 КупАП ( постанова суду набрала законної сили 4.03.2014); 13.03.2014 - за ч. 2 ст. 130 КУпАП (постанова суду набрала законної сили 25.03.2014) (а.с.6,7).

Таким чином з огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції, ставиться критично до тверджень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 про те, що він не керував транспортним засобом і розцінює їх як спосіб уникнення адміністративної відповідальності за вчинення адміністративною правопорушення, оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами, які є взаємоузгодженими між собою і підстав їм не довіряти у суду апеляційної інстанції відсутні.

Згідно п. 1.10 ПДР України - водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Особу, яка вчинила адміністративне правопорушення ОСОБА_1 встановлено згідно бази даних «АРМОР» Гадяцького РВ УМВС України в Полтавській області, ОСОБА_2 отримав посвідчення водія ІХА НОМЕР_2 від 3.07.2001, яке не вилучалось і тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами не видавався, що підтверджує те, що останній є водієм (а.с.1).

Санкція ч. 3 ст. 130 КУпАП, передбачає позбавлення водіїв права керування транспортними засобами на строк до десяти років з оплатним вилученням транспортного засобу і на інших осіб - адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб з оплатним вилученням транспортного засобу.

ОСОБА_2 є водієм, а відповідно суд правильно застосував ОСОБА_2 стягнення за ч.3 ст.130 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до абзацу 4 п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», оплатне вилучення транспортного засобу може бути допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 та 3 ст. 130 КУпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

За таких обставин, застосовуючи стягнення у виді оплатного вилучення автомобіля, районний суд не врахував, що він належить відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 № 470255 від 8.09.2014 ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 , тобто іншій особі, яка у даній справі не притягується до адміністративної відповідальності, тому такий вид стягнення на ОСОБА_1 накладений безпідставно.

Отже, на підставі ч.7 ст. 294 КУпАП постанова суду першої інстанції підлягає зміні у частині накладення адміністративного стягнення.

Доводи апелянта щодо порушення його прав, як особи, як притягається до адміністративної відповідальності є слушними, але ОСОБА_2 була надана можливість скористатися своїми правами, передбаченими у статті 268 КУпАП при апеляційному розгляді справи, якими останній скористався.

З огляду на викладені вище докази, які є взаємоузгодженими між

собою і доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП за обставин встановлених суддею суду першої інстанції та судом апеляційної інстанції доводи ОСОБА_2 про невинуватість, є не обґрунтованими.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

На підставі ч.7 ст. 294 КУпАП постанову Гадяцького районного суду Полтавської області від 3.11.2014 щодо ОСОБА_2 в частині накладення адміністративного стягнення змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови Гадяцького районного суду Полтавської області від 3.11.2014 накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу «ВАЗ-21063» державний номерний знак - НОМЕР_1 .

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун