ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №554/2614/19 Суддя 1-ї інстанції: Маньковська О.О.
Провадження № 33/818/866/19
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2019 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., з участю особи, відносно якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Мамницької Аліни Валеріївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Мамницької А.В. на постанову судді Комінтернівського районного суду м.Харкова від 19.06.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Комінтернівського районного суду м.Харкова від 19.06.2019 року ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 21 березня 2019 року о 08:07 біля будинку 21 по вул. Гоголя в м. Полтава, керував автомобілем MERCEDES-BENZ ML 350 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка ході, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на предмет сп`яніння - відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з таким рішенням, захисник Мамницька А.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі вказує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду в медичному закладі, а навпаки, жоден працівник поліції не надав йому направлення на проходження такого огляду.

Вказує, що згідно відеозапису ОСОБА_1 поводить себе спокійно, відносився до оточуючих врівноважено, та допускає, що суд першої інстанції сплутав ОСОБА_1 з його хворим товаришем, якого ОСОБА_1 збирався доставити до лікарні.

Також вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Мамницької А.В., які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним суд вважає, що судом першої інстанції було дотримано вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги повністю спростовуються оглянутим в судовому засіданні змістом відеозапису, наявного в матеріалах справи, з якого встановлено, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції за порушення вимог дорожнього знаку 3.21 (відеозапис останні цифри 0297). Під час перевірки документів, було запідозрено перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції пояснили, що з автомобіля йде запах алкоголю, однак щоб встановити, що цей запах не йде від водія, ОСОБА_1 було запропоновано в присутності двох свідків пройти огляд за допомогою технічного засобу Драгер, та своїми діями ОСОБА_1 ухилявся від такого огляду, що було розцінено працівниками поліції, як відмова від проходження огляду.

Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 5), останні зазначили, що водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду як за допомогою технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Вказані докази апелянтом не спростовані.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд не вбачає підстав вважати безпідставним висновок судді суду першої інстанції, що дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 2.5 Правил дорожнього руху України, яким встановлено обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд відкидає доводи апеляційної скарги, як підстава для скасування постанови від 19.06.2019 року щодо не отримання медичного направлення, оскільки таке направлення оформлюється у разі згоди водія пройти відповідний огляд, і відповідно до змісту відеозапису, ОСОБА_1 було роз`яснено, що у разі його незгоди з результатами огляду за допомогою технічного засобу він може його пройти в медичному закладі.

Також апеляційний суд відкидає доводи, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки це спростовується письмовими пояснення викладеними у протоколі серії ДПР18 №317139 від 21.03.2019 року, де ОСОБА_1 власноруч зазначив, що віз товариша до лікарні, а також оглянутим в відеозаписом з відображенням пояснень ОСОБА_1 аналогічного змісту.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким суддею суду першої інстанції було надано повну та належну оцінку, та прийнято законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для скасування постанови від 19.06.2019 року за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Мамницької Аліни Валеріївни залишити без задоволення, а постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.06.2019 року у відношенні ОСОБА_1 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського апеляційного суду В.П.Цілюрик