Категорія:ч.ч.1, 2 ст.172-7 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., за участю секретаря Старенько Л.М., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисників Комарницької О.О., ОСОБА_5, прокурора Артиш Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення, складених відносно ОСОБА_1, йому інкримінується:

- №35-04/194 від 04.07.2018 року, ОСОБА_1 обіймаючи посаду директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Волинській області та відповідно будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, на яку згідно з п.п.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» поширюються дія вказаного Закону, перебуваючи 01 березня 2017 року у службовому приміщенні Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Волинській області (адреса: вул.Дубнівська, 36, м. Луцьк), в порушення вимог пунктів 1, 2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомив директора Координаційного центру з надання правової допомоги про наявність у нього реального конфлікту інтересів, що виник у зв'язку з наміром укласти контракт з адвокатом, який надає безоплатну вторинну правовому допомогу на постійній основі, від 01 березня 2017 року №28 з адвокатом ОСОБА_4, який є його сином.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.172-7 КпАП України.

- №35-04/195 від 04.07.2018 року, ОСОБА_1, в той самий час та у тому самому місці, обіймаючи ту ж саму посаду, в порушення вимог п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» в умовах реального конфлікту інтересів уклав контракт №28 від 01 березня 2018 року з адвокатом ОСОБА_4, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі, та який є його сином.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.172-7 КпАП України.

- №35-04/196 від 04.07.2018 року, ОСОБА_1, перебуваючи на тій самій посаді та у тому самому місці, 23 січня 2018 року в порушення вимог п.п. 1, 2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомив директора Координаційного центру з надання правової допомоги про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який виник у зв'язку з наміром укласти контракт з адвокатом, який надає безоплатну вторинну правовому допомогу на постійній основі, від 23 січня 2018 року №28 з адвокатом ОСОБА_4, який є його сином.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.172-7 КпАП України.

- №35-04/197 від 04.07.2018 року, ОСОБА_1, у тому самому місці, обіймаючи ту ж саму посаду, 23 січня 2018 року в порушення вимог п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» в умовах реального конфлікту інтересів уклав контракт №28 від 23 січня 2018 року з адвокатом ОСОБА_4, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі, та який є його сином.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.172-7 КпАП України.

Вказані матеріали постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.08.2018 року об'єднані в одне провадження.

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.09.2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Водночас, цією ж постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

Так, закриваючи провадження у справі в частині правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КпАП України - за неповідомлення особою у встановленому законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, місцевий суд зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад такого адміністративного правопорушення, оскільки укладення контракту з адвокатом про надання безоплатної вторинної допомоги на постійній основі здійснюється за власною ініціативою адвоката, який самостійно збирає відповідні документи та подає їх до центру надання безоплатною вторинної допомоги, а тому ОСОБА_1 жодним чином не міг вжити заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КпАП України - за вчинення дій чи прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, суд першої інстанції вказав, що він всупереч п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме - підписав контракти з адвокатом ОСОБА_4, який є його сином.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність через порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України - у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисників, які скаргу підтримали із наведених у ній підстав, прокурора, який просив відхилити скаргу та залишити без змін оскаржуване судове рішення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Всупереч вказаним вимогам закону, судом не вжито всіх заходів, передбачених КпАП України для з'ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КпАП України, а тому вищевказані висновки суду першої інстанції є передчасними і не відповідають вимогам ст.280 КпАП України.

Постанова судді Луцького міськрайонного суду від 19.09.2018 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, як це передбачено п.2 ч.8 ст.294 КпАП України з наступних підстав.

З оскаржуваної постанови від 19.09.2018 року вбачається, що в її основу суд першої інстанції поклав протоколи про адміністративне правопорушення, складені відносно ОСОБА_1: №35-04/194 від 04.07.2018 року, №35-04/195 від 04.07.2018 року, №35-04/196 від 04.07.2018 року, №35-04/197 від 04.07.2018 року.

Однак, такі протоколи на думку апеляційного суду, не можуть вважатись допустимими доказами в даній справі з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.38 КпАП України адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно з п.7 ст.247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

З аналізу цих норм законодавства зокрема вбачається, що стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, а провадження в справі не може бути розпочато, якщо закінчились строки його накладення.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що 13.02.2018 року Координаційний центр з надання правової допомоги звернувся до НАЗК із листом за вих.№0255-34-18/21 (а.с.78 т.3), в якому зазначив, що Центру стали відомі факти порушення директором Регіонального центру з надання безоплатної вторинної допомоги у Волинській області ОСОБА_1 Закону України "Про запобігання корупції". А тому Центр просив надати роз'яснення щодо наявності чи відсутності конфлікту інтересів у діях ОСОБА_1

05.03.2018 року Координаційним центром з надання правової допомоги отримано лист НАЗК від 02.03.2018 року за вих.№45-12/8840/18 (а.с.80-94 т.3), відповідно до якого останнє зазначило, що в діях ОСОБА_1 вбачається наявність реального конфлікту інтересів зумовленого сімейними стосунками у зв'язку з укладенням контактів та угод з сином. НАЗК розпочато збір фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку буде встановлено наявність чи відсутність ознак адміністративного правопорушення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 12.03.2018 року ОСОБА_1 від Координаційного центру з надання правової допомоги отримав лист від 12.03.2018 року за вих.№0448-34/18/5 (а.с.105-106 т.1), в якому Центр пропонував ОСОБА_1 перейти на іншу посаду у зв'язку з наявністю в останнього конфлікту інтересів.

Беручи до уваги встановлені вище обставини, апеляційний суд вважає, що днем виявлення можливого конфлікту інтересів в діях ОСОБА_1, слід вважати саме 02 березня 2018 року, тобто день надання Національним агентством з питань запобігання корупції офіційної відповіді Координаційному центру.

Протоколи про адміністративні правопорушення №35-04/194, №35-04/195, №35-04/196, №35-04/197 Національним агентством з питань запобігання корупції відносно ОСОБА_1 складені були 04 липня 2018 року.

При цьому правопорушення, передбачені ч.ч.1, 2 ст.172-7 КпАП України не належать до категорії триваючих.

Оскільки на час складення вищевказаних протоколів про адміністративне правопорушення, минули строки, визначені у ст.ст.38, 247 КпАП України, то апеляційний суд вважає ці протоколи є недопустимими доказами, так як складені через невідповідність із законодавством.

Береться судом до уваги і той факт, що вперше контракт з адвокатом ОСОБА_4 був укладений 20.03.2013 року та вподальшому переукладався щороку, про що було відомо Координаційному центру з надання правової допомоги. Дана обставина підтверджується матеріалами адміністративної справи, в тому числі аудиторським звітом №5 від 17.06.2016 року, а факт проінформованості про наявність родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - автобіографією ОСОБА_1 від 07.11.2012 року, яка також була в розпорядженні Координаційного центру з надання правової допомоги. Проте будь-яких дій з метою встановлення врегулювання чи запобігання можливому виникненню конфлікту інтересів Координаційним центром з надання правової допомоги протягом тривалого періоду часу не вживалось. Такі дії були ініційовані лише в листопаді 2018 року, що також свідчить про необхідність застосування положень ч.3 ст.38, п.7 ст.247 КпАП України.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КпАП України, які ставляться йому у провину, належними і допустимими доказами не доведена, провадження у даній справі розпочато протиправно, оскільки протоколи складені поза строком, передбаченим ч.3 ст.38 КпАП України.

Проте на вищевказані обставини місцевий суд уваги не звернув.

Статтею 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.09.2018 року, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки склад адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КпАП України, то провадження в справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.247, 294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2018 року в даній справі щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук