П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2019 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Заярний А.М., розглянувши адміністративну справу, що надійшла із Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення не працюючого, - за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу ОБ № 032669 про адміністративне правопорушення 20 квітня 2019 року, близько 01:00 год. в м. Жмеринка Вінницької області, по вул. Центральна водій ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку КМП Жмеринська ЦРЛ №189 від 20.04.2019 результат позитивний 1,31 ‰.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що 20.04.2019 автомобілем «BMW» в стані алкогольного сп`яніння він не керував, за кермом знаходився його брат (по батькові) ОСОБА_2 , який розвозив його та друзів після святкування дня народження, проте на його пояснення працівники поліції жодним чином не реагували. Працівники поліції під`їхали, коли вже всі вийшли з автомобіля і знаходилися біля кафе.

Захисник Полігас В.М. просив закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, адже ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Просив викликати і допитати в судовому засіданні свідків, які можуть спростувати дані про те, що ОСОБА_1 20.04.2019 керував автомобілем «BMW» перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні інспектор СРПП Жмеринського ВП ГУНП старший лейтенант поліції Дмитренко В.В. в судовому засіданні повідомив, що підставою для зупинки транспортного засобу «BMW» стало пошкодження передньої його частини, дані пошкодження не були зафіксовані. Освідування на стан сп`яніння на місці не пропонували проходити, оскільки боялись за свою безпеку, алкотестера «Драгер» на місці також не було. Також пояснив, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначені в протоколі, були присутні тільки при освідуванні ОСОБА_1 . Проте, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом засвідчує особисто, інших доказів немає.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він являється братом (по батькові) ОСОБА_1 , дійсно 20.04.2019 після святкування дня народження товариша його брата саме він керував транспортним засобом марки «BMW», належного останньому, про що він повідомляв працівників поліції на місці події, проте на його пояснення не були взяті до уваги. Працівники поліції під`їхали, коли вже всі вийшли з автомобіля і знаходилися біля кафе. Додатково вказав, що не був присутнім при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Надав в судовому засіданні довідку, що підтверджує перебування його на лікуванні з 12.06.2019 по 14.06.2019 в зв`язку з чим він не мав можливості з`явитись в судове засідання 13.06.2019.

Для з`ясування всіх обставин, судом викликалися в судове засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. Свідки за викликом суду в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності, інспектора СРПП Жмеринського ВП ГУНП Дмитренко В.В., свідків дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, суд доходить наступних висновків.

Згідно підпункту «а» п. 2.9. Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних ти токсичних речовин. За порушення вказаного пункту відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як встановлено із запису нагрудної камери поліцейського, який було оглянуто в судовому засіданні, інспектором СРПП Жмеринського ВП ГУНП Кравець Д.Ю. не роз`яснено його прав, які передбачені Законом, причина зупинки транспортного засобу відмінна від тієї яку повідомив інспектор в судовому засіданні, зокрема згідно запису підставою для зупинки транспортного засобу став закритий номерний знак автомобіля. Свідки засвідчили лише відмову від проходження медичного огляду, а не факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Момент складання протоколу на відео не зафіксований. На вказаному відеозаписі відсутня фіксація керування ОСОБА_1 транспортним засобом та зупинка працівниками поліції під його керування транспортного засобу. Однак із запису вбачається, що на місці події був свідок ОСОБА_2 .. В судовому засіданні було перевірено чи має ОСОБА_2 право і навики керування транспортними засобами. ОСОБА_2 для огляду представив суду водійське посвідчення ( НОМЕР_2 ).

Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що за кермом автомобіля «BMW» перебував ОСОБА_1 , працівниками патрульної поліції здобуто не було.

Законом України Про національну поліцію чітко визначені підстави, межі та спосіб обмеження вільного пересування громадян. Так, у статті 35 цього Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, поінформувавши водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14, судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Доказів, які б підтверджували факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 20.04.2019 матеріали справи не містять, як відповідно і підстав для зупинки транспортного засобу працівниками поліції.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, оскільки адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тому суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад даного правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніш, як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення днем його вчинення ОСОБА_1 зазначено 20.04.2019.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Вказівка законодавця у п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст. 38 КУпАП. Разом з тим сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд у разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження у справі.

Суд, ретельно дослідивши матеріали адміністративної справи, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, відповідно до вимог частини 3 ст.62 Конституції України, де визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є реабілітуючою обставиною, однак провадження у справі має бути закрито на підставі пункту 7 частини 1 ст.247 КУпАП, оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачених статтею 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 274, 280, 283, 284 КУпАП, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності до Вінницького апеляційного суду області через Жмеринський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: А.М. Заярний