Єдиний унікальний номер 219/5562/19 Номер провадження 33/804/636/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Стародуб О.Г., за участю секретаря Рябцевої Ю.С., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Топчийова Є.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на постанову судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, 17.05.2019 року о 15-00 год. у м. Бахмут по вул. Горбатова поблизу буд. № 73 водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ЗАЗ DAEWOO Т 13 110 LANOS», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, хитка хода), від продуття алкотестеру «Драгер» та проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі у визначеному законом порядку відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді першої інстанції, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що до відповідальності притягнутий безпідставно.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши захисника та ОСОБА_1 , які підтримали скаргу, вважаю що строк на апеляційне оскарження постанови судді має бути поновлений, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт скоєння адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення ОБ № 026993 від 17.05.2019 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ DAEWOO Т 13 110 LANOS реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від продуття алкотестеру «Драгер» та проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку відмовився у присутності свідків; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку; відеозаписом який міститься на CD-диску та є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення.

З відеозапису, якій міститься на СD-диску та є додатком до протоколу вбачається, що ОСОБА_4 працівникам патрульної служби не заперечував факт керування транспортним засобом та вказав, що відвозив друга та відмовився від продуття алкотестеру «Драгер» і проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку. В протоколі про адміністративне правопорушення також відсутні зауваження з цього привиду. Отже доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд розцінює, як спробу ОСОБА_4 ухилитися від адміністративної відповідальності.

Апеляційна інстанція не бере до уваги доводи апеляції щодо порушення працівниками поліції порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння з огляду на таке.

Згідно п.12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Ця Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі підозри про перебування водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів. Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчать про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення.

Оскільки ОСОБА_4 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, вважаю, що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я.

Суд не приймає до уваги доводи апелянта щодо протиріччя часу складання протоколу та дати і часу, зазначених на електронному носії у вигляді відеодиску при здійсненні відеофіксації даної пригоди із реальним часом скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та вважає це технічними неточностями.

Доводи ОСОБА_1 щодо зазначення у постанові судді невірної дати винесення постанови є слушними, проте апеляційний суд вважає, це опискою, що не впливає на законність рішення та не є підставою для скасування постанови.

З матеріалів справи вбачається, що постанова судді була винесена 15 серпня 2019 року.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАп, апеляційний суд не вбачає.

Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування постанови судді відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, залишити без задоволення, а постанову судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, залиши без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя