Справа № 448/1103/19 Головуючий у 1 інстанції: Білоус Ю.Б.
Провадження № 33/811/920/19 Доповідач в 2-й інстанції: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Партика І. В., за участю адвоката Бориславського А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за апеляційною скаргою адвоката Бориславського Андрія Любомировича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Мостиського районного суду Львівської області від 07 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою Мостиського районного суду Львівської області від 07 серпня 2019 року визнано винним ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. судового збору.

Згідно постанови суду, 22.07.2019 р., о 16:40 хв., ОСОБА_1 , слідуючи на вихід з України в Республіку Польща, через пункт пропуску «Шегині», що на території с.Шегині Мостиського району Львівської області, пред`явив до паспортного контролю паспортний документ для виїзду за кордон громадянина Республіки Польща серії НОМЕР_1 , виданий 03.04.2017 р., органом влади Республіки Польща на установчі дані ОСОБА_2 , чим своїми діями порушив вимоги ст.2 та ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

На зазначену постанову адвокат Бориславський А.Л. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що зміст складеного відносно ОСОБА_1 протоколу не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, оскільки у ньому не сформульовано звинувачення за ч.1 статті 204-1 КУпАП, відповідно й не розкрито об`єктивної сторони даного правопорушення. Посадовою особою ДПСУ використано формальний підхід та зроблені формальні висновки щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, які не грунтуються на належних та допустимих доказах. ОСОБА_1 є громадянином України, а також має закордонний паспорт Республіки Польща серії НОМЕР_1 , виданий 03.04.2017 на ім`я ОСОБА_3 . Отже, 22.07.2019 року, ОСОБА_1 перетинав державний кордон України пред`явивши паспорт громадянина Республіки Польща та відповідно подав належний правовстановлюючий документ. Одночасно, сторона захисту вважає, що позиція прикордонного наряду відносно тлумачення громадянства із запереченнями його множинності суперечить принципам Європейської Конвенції «Про громадянство» від 06.11.1997.

Заслухавши пояснення адвоката, який підтримав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що її слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч.1 статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу чи без дозволу відповідних органів влади.

Достовірно встановлено, що ОСОБА_1 , маючи намір перетнути кордон подав документи, які надають право виїзду з України, рівно як і в`їзду в Україну, закордонний паспорт громадянина Республіки Польща. Відтак ОСОБА_1 22.07.2019 р., о 16:40 хв. перетинав державний кордон України як громадянин Республіки Польща та відповідно подав належний правовстановлюючий документ.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має паспорт громадянина України та паспорт громадянина Польщі для виїзду за кордон і при перетині державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України подав уповноваженому органу відповідний документ паспорт громадянина Польщі для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 03.04.2017 р., органом влади Республіки Польща на установчі дані ОСОБА_2 , який містив відповідні відомості про його особу і є дійсним. Оскільки працівник Державної прикордонної служби України категорично відмовився випустити його з території України на територію Польщі на підставі цього документа, він подав йому світлокопію свого паспорта громадянина України (а.с.3).

Доказів, які давали б підстави піддати сумніву належність кожного з поданих ОСОБА_1 . уповноваженому органу Державної прикордонної служби України документів, у справі немає.

Між тим, замість встановлення фактичних обставин даної справи суд першої інстанції вдався до перелічення норм законодавства, що регулює інститут громадянства в Україні та з`ясування і оцінки законності факту подвійного громадянства ОСОБА_1 , що не має відношення до складу правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Даних, які вказували б на наявність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, в матеріалах справи немає.

Отже, висновок суду першої інстанції про спробу ОСОБА_1 перетнути державний кордон України без відповідних документів фактичним обставинам даної справи не відповідає.

Тому за наявності вищевказаних обставин, вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КпАП України.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

постановив:

апеляційну скаргу адвоката Бориславського Андрія Любомировича задоволити.

Постанову Мостиського районного суду Львівської області від 07 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І. В.