1 із 4 Справа № 303/5366/19
Провадження № 3/303/2039/19
ПОСТАНОВА
26 вересня 2019 року м.Мукачево
Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Маргитич О.І., за участю: прокурора Карпович Я.В., та правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли з Управління захисту економіки в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,
- за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
В С Т А Н О В И В :
16 серпня 2019 року до Мукачівського міськрайоннного суду стосовно ОСОБА_1 надійшов протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за №229 від 15 серпня 2019 року.
ОСОБА_1 працюючи на посаді завідувача складу відділення продовольчого забезпечення відділу забезпечення військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 29 грудня 2017 року по 11 липня 2018 року будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як суб`єкт декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування та який є суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту в) пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини 2 статті 45 Закону, пункту 2 рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15 липня 2016 №958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 18 серпня 2016 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 серпня 2016 року №1153/29283 несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого терміну декларування (до 00 хв. 00 год. 01 квітня 2019 року), а саме 17 липня 2019 року, опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання декларацію як суб`єкт декларування, який припинив діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (за 2018 рік).
Таким чином, у період з 01 січня 2019 року по 01 квітня 2019 року ОСОБА_1 , усвідомлюючи обов`язок подання щорічної декларації (після звільнення) за 2018 рік мав можливість подати декларацію будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави, але успішно подав її тільки 17 липня 2019 року.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статтею 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є 01 квітня 2019 року, тобто граничний термін до якого необхідно було подати декларацію.
Адміністративним правопорушенням згідно частини 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнається, Несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Такі дії передбачають накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

2 із 4
Суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
В суді правопорушник повідомив, що вичинив правопорушення вперше, ствердив, що дійсно ним з запізненням було подано декларацію про доходи. 25 липня 2019 року слідчим СВ Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області Лізанець В.В. закрито провадження по даному факту на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України та направлено матеріали для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
У зв`язку з чим, правопорушник просив врахувати, що на даний час закінчився строк притягнення до адміністративної відповідальності. Просив на підставі статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити провадження за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно нього.
Прокурор Карпович Я.В. у судовому засіданні ствердив, що вважає вину ОСОБА_1 доведеною в повному обсязі, тому він підлягає відповідальності за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, слід прийти до висновку про наявність вини в діях ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні з наступних підстав.
Виходячи з вимог статті 62 Конституції України, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.
Суд зобов`язаний, відповідно до вимог статтей 245,251,252,280 Кодексу України про адміністративні правопорушення повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване вмотивоване рішення.
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до пункту 7 частини 46 Закону України «Про запобігання корупції» у декларації зазначаються отримані (нараховані) доходи, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки та інші доходи.
Наданими доказами підтверджується, що ОСОБА_1 відноситься до категорії осіб, які відповідно до статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави.
Також, слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення, який складений з виконанням процесуальних вимог уповноваженою особою, є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій і є одним з основних джерел доказів.
Згідно зі статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак. Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи,

3 із 4
яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до положень статтей 10,11 Кодексу України про адміністративні правопорушення - адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.
Щодо юридичної відповідальності особи слід зазначити, що у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити надмірний тягар для особи».
Таким чином, вина ОСОБА_1 доведена в повному обсязі. Проте, при призначенні адміністративного стягнення слід врахувати, що правопорушник щиро розкаявся у вчиненому, з моменту вчинення адміністративного правопорушення пройшов значний час, правопорушник усунув наявні порушення на момент розгляду справи, позитивно характеризується за місцем роботи.
Слід зазначити, що 25 липня 2019 року слідчим СВ Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області Лізанець В.В. закрито провадження по даному факту на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України та направлено матеріали для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення складений 15 серпня 2019 року.
На момент розгляду справи в суді закінчився строк накладення адміністративного стягнення передбачений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях правопорушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення можу бути накладено не пізніше як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.
Згідно пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Вивчивши матеріали справи, вважаю, що адміністративна справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

4 із 4
Керуючись ст.ст. 9,38, 172-6, 247,283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
Провадження по справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України), за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Мукачівський міськрайонний суд.

Суддя Мукачівського
міськрайонного суду О.І.Маргитич