Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/305/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Поступайло В. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2019 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., при секретарі Рябко А.Ю., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 липня 2019 року в справі про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичного особи підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, оформленого інспектором поліції Мироненко О.В. 16 червня 2019 року, ОСОБА_1 поставлено за провину порушення вимог п.2.9 а) ПДР, яке виразилось у тому, що він 09 червня 2019 року приблизно 13.32 год. керував автомобілем ВАЗ- НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул. Тобілевича, м. Кропивницькому у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря нарколога від 09 червня 2019 року.

Постановою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 липня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, у дохід держави стягнуто 384,20 грн. судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 , який не з`явився у судове засідання без поважних причин, у вчиненні даного правопорушення повністю підтверджується наявними у справі письмовими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 16 червня 2019 року, висновком лікаря нарколога, а також відеозаписом події.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді районного

суду як незаконну та необгрунтовану, а провадження у справі закрити, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суддя не заважаючи на його клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку з хворобою, розглянув справу за його відсутністю, тим самим позбавив його права на захист та обмежив доступ до справедливого правосуддя.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає про те, що працівники поліції зупинили його транспортний засіб із порушенням вимог ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» за відсутності передбачених законом підстав для зупинки автомобіля та пред`явлення ним документів, що посвідчують його особу.

Стверджує, що матеріали справи не містять і у протоколі не вказано про наявність у нього ознак стану сп`яніння, передбачених пунктом 4 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських атів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, які б могли бути підставою для його направлення до медичної установи для проходження огляду на стану сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення, на думку ОСОБА_1 , не може бути допустимим доказом, оскільки оформлений інспектором поліції з грубим порушення вимог ст.ст. 254 та 256 КУпАП, а саме через 7 днів після проходження медичного огляду та за відсутністю свідків, після огляду він від керування автомобілем не відсторонявся.

З посиланням на практику Європейського суду з прав людини, ст. 6 Конвенції про захист прав людини, рішення ЄСПЛ від 11.04.2013 року у справі «Вєреєнцов проти України» а також ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості, ОСОБА_1 вважає, що суд прийняв рішення про його винуватість без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок доказування покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Будучи своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, інспектор поліції Мироненко О.В. або представник Управління патрульної поліції в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомили.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу і просив суд її задовольнити, показання лікаря - нарколога ОСОБА_2 , а також перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, незважаючи на його клопотання про відкладення розгляду, у зв`язку з хворобою, розглянута без нього.

Згідно долученого до апеляційної скарги листка непрацездатності, ОСОБА_1 з 03 липня по 12 липня 2019 року знаходився на амбулаторному лікуванні у поліклінічному відділенні ( а.с. 34)

Такими чином, висновки суду про те, що ОСОБА_1 не з`явився у судове засідання без поважних причин, а його дії направлені на затягування розгляду справи є передчасними та необгрунтованими.

При таких істотних порушеннях права ОСОБА_1 на захист, постанову судді районного суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КупАП не можна вважати законною та обґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП та п.п. 1, 12 р.2 Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, вправі направити особу, яка керує транспортним засобом, для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, лише у тому випадку, коли є достатні підстави вважати, що вказана особа перебуває у відповідному стані.

Згідно положень ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП за наявності підстав вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, зобов`язаний тимчасово затримати транспортний засіб та відсторонити водія від керуванням транспортним засобом.

Відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

На відеофайлах, які долучені до матеріалів справи, зафіксовано факт зупинки автомобіля ВАЗ, під керуванням ОСОБА_1 на вул. Тобілевича - 09 червня 2019 року, приблизно 13.30 год., як пояснив інспектор поліції, причина зупинка - не увімкнення ОСОБА_1 лівого покажчика повороту, при тому, що ОСОБА_1 рухався по головній дорозі і напрямок руху не змінював.

Видно як ОСОБА_1 виходить з автомобіля і передає поліцейському документи, розмовляє чітко, на ногах не хитається, ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння не проявляє, далі відеозапис преривається

На слідуючих файлах фіксуються події вже 16 червня 2019 року, коли у кабінеті лікаря нарколога ОСОБА_1 вручається висновок, після чого протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з яким ОСОБА_1 не погоджується, при цьому свідки працівниками поліції до даної процесуальної дії не залучаються.

Крім того, у матеріалах справи взагалі відсутні направлення ОСОБА_1 для проходження огляду у наркологічному диспансері, а також документ про відсторонення його від керування автомобілем.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 надав пояснення, що відповідають змісту апеляційної скарги, зауваживши, що він наркотичні засоби не вживав, ніяких ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння не проявляв, а тому погодився пройти огляд у медичному закладі.

Згідно ч.2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, у даному випадку протокол про правопорушення стосовно ОСОБА_1 оформлений інспектором поліції Мироненко О.В. лише 16 червня 2019 року, тобто через 7 днів з моменту виявлення лікарем - наркологом ОСОБА_2 у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, які зафіксовані у акті від 09 червня 2019 року, копія якого вручена працівникам поліції, що є порушенням вимог ст. 254 КУпАп, а також ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП, яке виразилось у тому, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування автомобілем.

Фактично, працівники поліції дозволили ОСОБА_1 продовжувати управляти автомобілем, підтвердивши цим необґрунтованість підозр щодо його перебування у стані наркотичного сп`яніння та відсутність підстав для направлення його для медичного огляду.

У судовому засіданні, під час апеляційного розгляду, лікар-нарколог Кіровоградського обласного наркологічного диспансеру Ліхненко А.Г. пояснив, що 09 червня 2019 року у процесі медичного огляду, у ОСОБА_1 було виявлено ряд зовнішніх специфічних ознак наркотичного сп`яніння, а за результатами лабораторного дослідження,у біологічному середовищі ОСОБА_1 було виявлено канабіноїди та встановлено діагноз - стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, лікар ОСОБА_2 пояснив, що результати з лабораторії були готові ще 10 червня 2019 року, тобто на слідуючий день, а висновок він підписав лише 14 червня 2019 року.

Згідно з ч.1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України». П.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, - є частиною національного законодавства України.

Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Отже, визначальним у цій справі є непослідовність дій, а по суті порушення працівниками поліції вимог ч.2 ст. 254, ч.1 ст.266 КУпАП та п.п. 1, 12 р.2 Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", які не виконали весь комплекс заходів, які вони зобов`язані вжити щодо водія, який має ознаки наркотичного сп`яніння.

Враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а провадження у справі, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП закриттю, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 38, 245, 247, 250, 251, 252, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст. 38 КУпАП

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Д.Л. Іванов