Провадження № 33/4820/70/19
Справа № 689/2061/18 Головуючий в 1-й інстанції Баськов М. М.
Категорія: ч.2 ст.130 КУпАП Доповідач Матущак М. С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Кашевської-Колос Т.В., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області 26 грудня 2018 року,

у с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, громадянина України, працює слюсарем ШБУ №56, притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП 31 серпня 2018 року,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з нього 352 грн.40 коп. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 27 вересня 2018 року о 07 годині 20 хвилин по вул. Лісовій, неподалік будинку №2 у с. Солобківцях Ярмолинецького району Хмельницької області, в порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України керував автомобілем «ВАЗ-2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння, який зафіксовано приладом «Drager Alcotest» (1,16‰) у присутності двох свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 уважав постанову місцевого суду незаконною та необґрунтованою. Просив її скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Посилався на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм норм процессуального права, що потягло за собою постановлення незаконного рішення.

Стверджував, що в протоколі про адміністративне правопоорушення не зазначено, які саме дії ОСОБА_1 свідчать про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а до протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказів того, що ОСОБА_1 піддавався адміністративній відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП протягом року.

Уважав, що суд перебрав на себе функції обвинувачення, самостійно відшуковуючи докази, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині принципу рівності сторін та змагальності процесу.

Захисник ствержував, що судом не здобуто належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки відеозапис, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення цього не відображає та не є відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, а свідок ОСОБА_3 вказував, що він з ОСОБА_1 штовхали автомобіль по дорозі, коли до них під'їхали поліцейські.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи, яким суд дав належну і ретельну оцінку.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і дійшов законного та обґрунтованого висновку про доведеність його вини у порушенні п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та відповідно вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 засвідчена відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення від 27.09.2018 року, складеного за участю двох свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5, актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та роздруківкою тесту на стан алкогольного сп'яніння з приладу «Drager» (результат 1,16 ‰).

Письмовими поясненнями свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5, зокрема, підтверджено проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 про те, що судом не надано належної оцінки поясненням ОСОБА_1, свідка ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_6 на момент його зупинки транспортним засобом не керував, оскільки його дружина забрала ключі від автомобіля і вони лише штовхали автомобіль до будинку ОСОБА_7, на увагу не заслуговують.

Так, допитаний місцевим судом свідок ОСОБА_3 дійсно стверджував, що дружина ОСОБА_1 забрала в останнього ключі від автомобіля, а тому вони залишились ночувати в машині, а зранку, не запускаючи двигун, штовхали автомобіль по дорозі. Коли їх зупинили працівники поліції, він та ОСОБА_1 стояли біля автомобіля.

Проте, такі його показання спростовуються відеозаписом з мобільного телефону, зробленого працівниками поліції, відповідно до якого на момент зупинки автомобіля, ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, який рухався.

Цим же відеозаписом спростовуються показання свідка ОСОБА_3 про те, що він також перебував поблизу автомобіля, а не всередині.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 про недопустимість цього доказу у зв'язку з тим, що він не є записом з нагрудної камери поліцейського та на ньому відсутні свідки, якими підписаний протокол, не ґрунтуються на законі.

Так, стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Уважаю, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення і в повному обсязі виконав вимоги ст.245 КУпАП.

Не заслуговують на увагу і твердження апелянта про те, що суд вийшов за межі висунутого ОСОБА_1 обвинувачення, приєднавши до матеріалів справи постанову Ярмолинецького районного суду від 31 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджувало повторне протягом року вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Захисником не надано суду доказів на підтвердження того, що зазначена постанова суду є скасована.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції з додержанням вимог ст.33 КУпАП з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та в межах санкції частини статті за дане адміністративне правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

Отже, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження у справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя