Провадження № 33/824/1132/2019 Головуючий у 2 інстанції Гайдай Р.М.
Категорія: ч. 1 ст. 164 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Семенюти Р.А. на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень без конфіскації знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352 гривні 40 копійок.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 30 листопада 2018 року у м. Біла Церква на вул. Автозаводська, 3 о 05 годині 40 хвилин на транспортному засобі ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Семенюта Р.А. просить постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення ІІ № 0004428 від 30 листопада 2018 року фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, не відображено факт систематичності діяльності, яка має здійснюватися протягом певного періоду часу та факт перевезення пасажирів. В матеріалах справи відсутні дані про пасажирів, яких начебто перевозив ОСОБА_1, їх свідчення, дані про отримання від них грошових коштів, як і докази систематичності такої діяльності, тому апелянт вважає, що відсутні правові підстави для того, щоб вважати дії ОСОБА_1 господарською (підприємницькою) діяльністю, оскільки вказаною діяльністю він не займався, на момент складання протоколу в автомобілі їхав він сам в с. Терезине Білоцерківського району до будинку своєї матері.

Крім того, апелянт вказав, що ОСОБА_1 не є фізичною особою-підприємцем, отже не є суб'єктом господарювання.

При цьому, судом першої інстанції не було встановлено: яким чином ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність, який дохід був ним отриманий, і на підставі яких даних був зроблений висновок, що в цьому випадку він здійснював систематично вказану діяльність. Всі ці обставини, як під час оформлення протоколу інспектором, так і при прийнятті постанови місцевим судом, з'ясовані не були та не була дана оцінка діям ОСОБА_1 у контексті вимог ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Семенюту Р.А., котрі підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задоволити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався та дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП України.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ІІ № 0004428 від 30 листопада 2018 року встановлено, що ОСОБА_1 30 листопада 2018 року у м. Біла Церква на вул. Автозаводська, 3 о 05 годині 40 хвилин на транспортному засобі ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим порушив ч. 1 ст. 164 КУпАП.

На підтвердження факту, викладеного в протоколі, додано лише фотознімок автомобіля НОМЕР_2.

Будь-яких інших доказів матеріали справи не містять.

В судовому засіданні як суду першої інстанції так і апеляційного суду ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнавав та пояснював, що 30 листопада 2018 року близько 05 години ранку він виїхав зі свого дому до себе на дачу в смт. Терезино, щоб забрати там свої документи та їхати на фірму «Таксі» з питанням про працевлаштування. Проте, у м. Біла Церква по вул. Автозаводська його зупинив працівник управління Укртрансбезпеки та почав складати відносно нього протокол, пояснюючи це тим, що наявність фішки «Таксі» та відсутність відповідної ліцензії є достатньою підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 стверджував, що він не займався перевезенням пасажирів, так як ще не влаштувався на роботу до служби таксі, після влаштування на вказану роботу він дійсно мав намір отримати відповідну ліцензію.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата та місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Разом з тим, ні у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 ні у постанові суду першої інстанції не вказано чи отримувалися кошти за здійснення господарської діяльності, відсутні й пояснення осіб, кому надавалися послуги по перевезенню.

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції не виклав обставини, встановлені при розгляді справи та висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, при цьому відтворив у постанові лише формальні дані протоколу про адміністративне правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб'єкта господарювання; без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності; здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування.

Відповідно ч. 1 ст. 3 Господарського Кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Одним з видів господарської діяльності є підприємництво.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про підприємництво» підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 заперечив факт зайняття господарською діяльністю та пояснив, що не надавав послуги по перевезенню пасажирів. В день складання адміністративного протоколу він користувався шашкою служби «Таксі» тільки у зв'язку з питанням подальшого працевлаштування в даній службі. Ніяких пасажирів при цьому він не перевозив.

Із долученої до матеріалів протоколу фотознімку автомобіля НОМЕР_2 не вбачається, що в автомобілі окрім водія були присутні будь-які інші пасажири, а сам лише факт знаходження знаку-ліхтаря на даху автомобіля жодним чином не підтверджує самого здійснення діяльності, як перевезення пасажирів, тобто таксі.

Таким чином, в матеріалах справи немає належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій зазначених у диспозиції ч.1 ст. 164 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, який повинен відповідати певним вимогам, зокрема, містити відомості про суть адміністративного правопорушення (ч. 1 ст. 256 КУпАП).

Обов'язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає (ч. 1 ст. 254 КУпАП та ч. 2 ст. 251 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.

В описовій частині протоколу № 0004428 зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 164 КУпАП, однак не зазначено точних обставин вчинення адміністративного правопорушення, не викладені дані, яким чином останній здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів, по якому маршруту та кому надавав послуги перевезення.

В матеріалах справи відсутні будь-які пояснення пасажирів, яким ОСОБА_1надавав послуги пасажирських перевезень.

Враховуючи наведене, постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката СеменютиР.А. - задоволити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП - скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Гайдай