КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2019 року суддя Київського апеляційного суду Гриненко О.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м.Києва від 14 серпня 2019 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 14 серпня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Крім того, з ОСОБА_2 стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно із постановою суду, ОСОБА_1 17 червня 2019 року, близько 13 години 45 хвилин, в м.Києві по вул.Львівська 12, в дворовій території керуючи автомобілем «Сітроен», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху та зміною напрямку руху, не надав перевагу в русі транспортному засобу - автомобілю марки «Шевролет» державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по тій дорозі на яку він мав намір виїхати, у зв`язку з чим відбулось зіткнення транспортних засобів, що спричинило пошкодження автомобілів.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Святошинського районного суду м.Києва від 14 серпня 2019 року, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Крім того, апелянт просить визнати громадянку Ірану ОСОБА_4 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за порушення нею п.п. 10.11, 26.2а, 26.3 Правил дорожнього руху України, що призвело до зіткнення транспортних засобів та встановити хто саме має компенсувати збитки, завдані внаслідок пошкодження його автомобіля. На обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про те, що судом першої інстанції оскаржуване рішення було прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд не в повному обсязі з`ясував всі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки всім наявним в матеріалах справи доказам та документам, формально підійшов до дослідження обставин справи, без повного з`ясування суті правопорушення. Зокрема, на думку ОСОБА_1 суддя місцевого суду безпідставно не прийняв до уваги його доводи щодо неправомірності застосованих інспектором Управління патрульної поліції м. Києва п.п. 2.3б, 10.1, 10.2, 26.4 Правил дорожнього руху України, які начебто він порушив, але які насправді не мають жодного відношення до дорожньо-транспортної пригод, що сталася 17 червня 2019 року в м.Києві по вул. Львівській 12. Крім того, на думку апелянта невиконання іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди, водієм автомобіля «Шевролет» громадянкою ОСОБА_4 вимог п.п. 10.11, 26.2а, 26.3 призвели до зіткнення транспортних засобів. Також, апелянт звертає увагу на те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди 17 червня 2019 року громадянка Ірану ОСОБА_4 керувала транспортним засобом без відповідного посвідчення на право керування транспортними засобами в Україні, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення, однак до матеріалів справи він долучений не був. Крім того, ОСОБА_1 у своїй апеляцій скарзі зазначає, що оскаржувана постанова не була офіційно проголошена в залі судового засідання, а її копія ним була отримана лише 19 серпня 2019 року, що суттєво скоротило строки написання апеляційної скарги. Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , заслухавши його пояснення, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, заслухавши пояснення іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 за допомогою перекладача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Як на докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд обґрунтовано послався у своїй постанові на протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , схему дорожньо-транспортної пригоди та фотознімки з місця дорожньо-транспортної пригоди, а також на пояснення іншого учасника ДТП - ОСОБА_4 .

Так, у своїх письмових поясненнях, наданих безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди, під час допиту у суді першої інстанції та підчас апеляційного розгляду справи ОСОБА_4 пояснювала, що 17 червня 2019 року вдень, рухаючись в м.Києві по дворовій території біля буд Львівська 12 керувала транспортним засобом - автомобілем «Шевролет» державний номерний знак НОМЕР_2 , коли несподівано транспортний засіб - автомобіль «Сітроен» під керуванням ОСОБА_1 почав рух на дорогу по якій вона рухалась, в результаті чого відбулося зіткнення автомобілів.

Крім того, ОСОБА_1 у суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи пояснював, що 17 червня 2019 року близько 13 години 45 хвилин в м.Києві, знаходячись на дворовій території по вул.Львівська 12, перед початком руху, впевнившись в безпечності почав здійснювати поворот ліворуч, як раптом побачив автомобіль марки «Шевролет», який рухався назустріч з великою швидкістю. Він миттєво зупинився, проте автомобіль під керуванням ОСОБА_4 продовжив рух, в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів. На думку ОСОБА_1 водій транспортного засобу - автомобіля «Шевролет» не дотрималась вимог п.10.11 Правил дорожнього руху України, згідно якого у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій до якого транспортний засіб наближається з правого боку, що і стало причиною дорожньо-транспортної пригоди. Однак з такою позицією ОСОБА_1 , яка є аналогічною доводам його апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодитись не може, так як вона суперечить доказам, що містяться в матеріалах справи.

Як вбачається зі схеми дорожньо-транспортної пригоди, що долучена до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 162907 від 17 червня 2019 року дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення автомобілів під керуванням водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_4 сталася у житловій зоні біля житлового будинку №12 по вул.Львівській в м.Києві. Розташування транспортних засобів після ДТП, зображених на схемі, свідчать, що автомобіль «Сітроен» під керуванням ОСОБА_1 здійснював виїзд із-за прибудинкової будівлі (а.с.2), що безумовно обмежувало видимість, як водієві автомобіля «Сітроен», так і водієві автомобіля «Шевролет», який рухався вздовж житлового будинку №12 по вул. Львівській в м.Києві. Вказана обставина підтверджується також і наявними в матеріалах справи фотознімками (а.с.14, 18, 19, 30). Суддею місцевого суду, а також під час апеляційного перегляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 здійснював поворот наліво в житловій зоні із статичного положення, в якому знаходився його автомобіль, про що заявив у суді першої інстанції сам ОСОБА_1 , пояснивши, що перед початком руху, здійснюючи поворот наліво він переконався в безпечності маневру та розпочав рух. В даній дорожній ситуації що склалася, ОСОБА_1 мав діяти у відповідності до п.п.2.3, 10.1 Правил дорожнього руху України, а саме бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, перед початком руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Саме невиконання водієм ОСОБА_1 зазначених норм Правил дорожнього руху України знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з наслідками які настали, а саме у зіткненні транспортних засобів - автомобілів «Сітроен» та «Шевролет».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення водієм автомобіля «Шевролет» ОСОБА_4 вимог п.10.11 Правил дорожнього руху України не заслуговують на увагу. Відповідно до зазначеної норми Правил дорожнього руху України у разі, коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку. Однак, перед початком руху водій ОСОБА_1 мав виконати вимоги, передбачені п.10.1 Правил дорожнього руху України, так як зазначена норма Правил розповсюджується як при організації дорожнього руху по проїзній частині, так і при русі транспортних засобів у житловій зоні.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду щодо порушення водієм ОСОБА_1 п.п.2.3, 10.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що спричинило пошкодження автомобілів, тобто у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо необґрунтованого висновку судді місцевого суду про порушення ним вимог п.п. 10.2 та 26.4 Правил дорожнього руху України. Пункт 10.2 Правил дорожнього руху України регламентує дії водіїв при виїзді з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій на проїзну частину, а п.26.4 зазначених Правил зобов`язує водіїв під час виїзду з житлової та пішохідної зони давати дорогу іншим учасникам дорожнього руху. Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_4 сталася безпосередньо в житловій зоні по вул.Львівській 12 в м.Києві, а не під час виїзду з неї, а відтак в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки порушення п.п. 10.2, 26.4 Правил дорожнього руху України. У зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає правильним на підставі п.4 ч.8 ст.294 КУпАП змінити постанову судді Святошинського районного суду м.Києва від 14 серпня 2019 року виключивши з її мотивувальної частини висновок про порушення ОСОБА_1 п.п. 10.2, 26.4 Правил дорожнього руху України.

Що стосується вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо встановлення вини водія ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, то слід зазначити, що дана вимога не ґрунтується на законі, так як адміністративний протокол відносно водія ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП не складався та предметом розгляду у місцевому суді не був.

Несвоєчасне вручення судом першої інстанції копії оскаржуваної постанови апелянту не може бути підставою для скасування зазначеної постанови, та жодним чином не вплинуло на реалізацію його права на оскарження, передбаченого ст.294 КУпАП.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м.Києва від 14 серпня 2019 року задовольнити частково.

Постанову Святошинського районного суду м.Києва від 14 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень - змінити, виключити з мотивувальної частини постанови висновок про порушення ОСОБА_1 п.п. 10.2, 26.4 Правил дорожнього руху України.

В решті постанову Святошинського районного суду м.Києва від 14 серпня 2019 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко