ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1248/19 Справа № 180/1807/19 Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює водієм, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 51 грн. з конфіскацією тварини (собака породи німецька вівчарка) та стягнуто судовий збір у розмірі 384 грн 20 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, 20 серпня 2019 року о 08 год.40 хв. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 тримав собаку породи німецька вівчарка у своєму домоволодінні без вжиття заходів щодо вільного пересування цієї собаки за межами домоволодіння, внаслідок чого собака по вул.Лермонтова, 17 в АДРЕСА_2 . АДРЕСА_1 вкусила за ногу ОСОБА_2 , про що був складений протокол працівниками поліції за ч.2 ст.154 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині конфіскації собаки породи німецької вівчарки.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, що судом першої інстанції не взято уваги. Також, вказує на те, що він випадково не зачинив хвіртку, тому собака вийшла з двору та, на його думку, цей випадок не призвів до серйозних наслідків. Вважає, що з урахуванням наведених підстав, суд першої інстанції мав право не призначати додаткове стягнення у вигляді конфіскації собаки.

Заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги закону, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, та доведеність його вини у вчиненні цього правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 296974 від 13 вересня 2019 року, поясненнями ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , довідкою медичного закладу, фототаблицею, на якій відображено тілесні пошкодження на нозі потерпілої.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Отже, зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, яке виразилося у триманні собаки у місцях, де це заборонено відповідними правилами, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людини.

Щодо доводів скарги ОСОБА_1 про необгрунтоване застосування у справі додаткового адміністративного стягнення у виді конфіскації собаки, суд зазанчає таке.

Згідно положень ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, суд першої інстанції належним чином врахував характер вчиненого адміністративного правопорушення, факт заподіяння шкоди здоров`ю потерпілій ОСОБА_2 , відомості про особу ОСОБА_1 , який вперше притягується до адміністративної відповідальності, визнав свою провину повністю та щиро розкаявся.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначено вірно, з урахуванням наведених обставин, в межах санкції ч. 2 ст. 154 КУпАП, а також того, що санкцією цієї статті передбачено обов`язкове застосування додаткового адміністративного стягнення у виді конфіскації тварини- собаки.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що доводи скарги ОСОБА_1 є такими, що не ґрунтуються на законі, та вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2019 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.154 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко