Єдиний унікальний номер 226/1621/19 Номер провадження 33/804/595/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2019р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Залізняк Р.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Димитрівського міського суду Донецької області від 25.07.2019р., якою

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає в АДРЕСА_1

визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік ,

в с т а н о в и л а :

Постановою Димитрівського міського суду Донецької області 25.07.2019р. ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 :

- не згодний з висновками суду, викладеними у постанові щодо наявності вини у його діях, вважає їх необґрунтованою та незаконною оскаржувану постанову, яка винесена у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права;

- вказує, що не відмовлявся від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння, працівник поліції запропонував йому продути газоаналізатор «Драгер» у присутності свідків, що підтверджується наявними у матеріалах справи поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та оскільки такий технічний засіб не входить до переліку технічних засобів, що використовується для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення алкогольного стану він продувати технічний засіб «Драгер» відмовився;

- зазначає, що суд не звернув увагу, що згідно наказу МВС України від 26.12.2018р. № 1052, 08.02.2019р. втратив чинність наказ МВС України № 33 від 01.03.2010р. «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху» та перелік технічних засобів, що використовувались в підрозділах Державтоінспекції МВС України відсутній;

- вказує, що він не відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а вимагав оформити відповідне направлення на огляд, як того вимагає законодавство, проте в матеріалах справи відсутнє направлення на медичний огляд його, як водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а свідки працівники поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили це, посилаючись на те, що оскільки він відмовився від медогляду, відповідне направлення не виписувалось;

- зазначає, що суд розглянув справу без його участі, відмовивши йому у клопотанні про відкладення розгляду справи у зв`язку із знаходженням його на стаціонарному лікуванні в урологічному відділенні Мирноградської ЦМЛ Донецької області, чим порушив його право на захист;

-вказує, що долучений у судовому засіданні до матеріалів справи працівниками поліції відеозапис є неналежним доказом, оскільки він не містить відомостей про технічний засіб, за допомогою якого було здійснений запис, що ставить під сумнів його оригінальність;

- прохає скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КК України.

Про дату, час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було розглянуто 25.07.2019р. за його відсутності. Як вбачається з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_1 був належно повідомлений про дату, час та місце судового розгляду адміністративної справи, звернувся до суду із клопотанням про відкладення судового засідання у зв`язку із хворобою, у задоволенні якого суд відмовив та розглянув справу за його відсутності, посилаючись на те, що судовий розгляд неодноразово відкладався з причин заявлення ОСОБА_1 відводу судді, надання часу для укладення договору з адвокатом, через неявку захисника у зв`язку із знаходженням у відпустці, що на думку суду першої інстанції, свідомо направлено на затягування судового розгляду з метою досягнення спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції були витребувані з лікарняного закладу історія хвороби відносно ОСОБА_1 та встановлено, що ОСОБА_1 дійсно в цей період знаходився на стаціонарному лікуванні в урологічному відділенні КНП «Мирноградська центральна міська лікарня» Мирноградської міської ради Донецької області з 25.07.2019р. по 26.07.2019р. та за станом здоров`я не міг приймати участь у судовому засіданні 25.07.2019р.

З огляду на вказане вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КУпАП, отримавши клопотання про відкладення судового засідання, розглянув адміністративну справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. При цьому суд не переконався у поважності причини відсутності ОСОБА_1 у судовому засіданні, чим допустив спрощений підхід до розгляду справи, що призвело до порушення прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП, що є неприпустимим та є безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції в цій частині, тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині є слушними та підлягають задоволенню, постанова суду скасуванню.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що 04.05.2019р. о 11-20 год. він керував автомобілем Fiat Regata номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме із нестійкою ходою, запахом алкоголю з ротової порожнини, без в`язної мови. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 022097 від 04.05.2019р. (а.с. 2), відеозаписом працівників поліції (а.с. 8,55), які були оглянуті судом апеляційної інстанції, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 4,5), рапортом працівника поліції щодо обставин виявлення у особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (а.с. 3), а також особистими поясненнями, наданими у судовому засіданні свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які безперечно підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження на стан сп`яніння.

Судом першої інстанції також були допитані в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які підтвердили факт їх зупинки працівниками поліції для підписання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який відмовився їхати для медичного обстеження на стан сп`яніння, який вони підписали.

Згідно п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена особа в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія, щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність по ній настає: 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, 2) наркотичного чи іншого сп`яніння 3) або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України), 4) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР України), 5) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

З урахуванням наведеного вище, якщо водій транспортного засобу ухиляється від огляду на стан сп`яніння, який йому було запропоновано пройти з дотриманням всіх діючих вимог, відповідні його дії та ознаки сп`яніння зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, це є підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції відмовився пройти в установленому порядку медичний огляд на стан сп`яніння, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівник поліції запропонував йому продути газоаналізатор «Драгер» у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та оскільки такий технічний засіб не входить до переліку технічних засобів, що використовується для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення алкогольного стану він продувати технічний засіб «Драгер» відмовився, а також про те, що він не відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а вимагав оформити відповідне направлення на огляд, як того вимагає законодавство, проте в матеріалах справи відсутнє направлення на медичний огляд його як водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, не мають під собою підґрунтя, оскільки зазначена вимога працівника поліції передбачена КУпАП та ПДР України.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо його невинуватості у вчиненому адміністративному правопорушенні є безпідставними.

Проте на день апеляційного розгляду сплив тримісячний термін накладення адміністративного стягнення на особу, яка визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 , оскільки адміністративне правопорушення вчинене 04.05.2019р., тому провадження по справі підлягає закриттю відповідно до п.7.ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 38, 247, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Димитрівського міського суду Донецької області від 25.07.2019р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, задовольнити частково.

Постанову Димитрівського міського суду Донецької області від 25.07.2019р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя