Справа № 199/9951/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 грудня 2019 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Сенчишин Ф.М., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли від Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого менеджером в ТОВ «Юніхім»,

за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 17 жовтня 2019 року, за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив насильство в сім`ї, а саме: висловлювався грубою нецензурною лайкою та вчинив фізичний біль своїй дружині ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 в судовому засіданні категорично заперечив факт вчинення ним правопорушення та пояснив, що 17 жовтня 2019 року його вдома взагалі не було, а конфлікт з дружиною був напередодні 16 жовтня 2019 року, і то через вживання дружиною алкогольних напоїв.

Дослідивши докази та оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 підлягає закриттю з наступних підстав:

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, яка передбачає відповідальність за повторне вчинення особою домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

За вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Судом досліджено пояснення ОСОБА_3 , яка не посилається на те, що ОСОБА_1 17 жовтня 2019 року висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, а щодо подій 17 жовтня 2019 року зазначає лише, що ОСОБА_1 постійно її б`є, майже кожного дня і останнього разу він її побив у ніч з 17 на 18 жовтня після того, як працівник поліції привезли її додому.

Інші докази на підтвердження висловлювань ОСОБА_1 нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_3 17 жовтня 2019 року суду не надані.

В сукупністю з категоричним запереченням ОСОБА_1 вчинення останнім будь-яких діянь щодо ОСОБА_3 17 жовтня 2019 року, суд вважає недоведеним факт висловлювань ОСОБА_1 нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_3 17 жовтня 2019 року.

Щодо тверджень ОСОБА_3 в своїх поясненнях (що знайшло своє відображення і в зазначеній в протоколі про адміністративне правопорушення фабулі відповідного правопорушення) про те, що ОСОБА_1 її побив в ніч 17 на 18 жовтня 2019 року, спричинивши їй фізичний біль, суд виходить з того, що такі дії (у разі їх доведення) не є адміністративним правопорушенням, оскільки ч. 1 ст. 126 КК України передбачає відповідальність за умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Суд враховує, що за ст. 253 КУпАП якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

В той же час, за приписами ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених … частиною першою статті 126 КК України.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відповідної заяви потерпілої ОСОБА_3 , отже підстави для передачі матеріалів прокурору або органу досудового розслідування відсутні.

В той же час, відсутність заяви потерпілої про вчинення щодо неї злочину не є визначеною законом підставою для кваліфікації діянь, за які передбачена кримінальна відповідність, як адміністративне правопорушення.

Таким чином, зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення вчинення ОСОБА_1 фізичного болю своїй дружині ОСОБА_3 не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Окрім цього, ЄСПЛ у справі «Малофєєв проти Росії» та «Карелін проти Росії» сформулював позицію, за якою у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Отже в такому разі справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення

Оскільки складений у відношенні ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не містить такого наслідку його діянь, як «могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого», суд самостійно встановлювати таку обставину не може.

Відсутність визначених законом суспільно-шкідливих наслідків також виключає наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

За наведених обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративного правопорушення у відношенні ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя:

11.12.2019