ЄУН № 331/3950/19
Провадження № 3/331/1212/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Клименко Л.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, сімейний стан розлучена, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2019 року, приблизно об 11 годині 15 хвилин, ОСОБА_1 знаходячись у приміщенні кафе «Обжора», що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. 32, здійснювала роздрібну торгівлю спиртними напоями без наявності ліцензії або марок акцизного збору.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину визнала та пояснила суду, що вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, тому влаштувалась неофіційно працювати продавцем в кафе «Обжора», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Так, 23.08.2019 року вона здійснювала продаж алкогольних напоїв, як виявилося, без наявної на це ліцензії. У скоєному розкаюється та просила суд не застосовувати відносно неї суворе адміністративне стягнення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, окрім її визнання особою, що притягається до відповідальності, повністю підтверджена фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 416879 від 23.08.2019 року в сукупності з рапортом співробітника поліції від 23.08.2019 року, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , протоколом огляду від 23.08.2019 року, фото з місця правопорушення, які долучені до матеріалів справи.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, а саме, роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії.

Однак, враховуючи особу ОСОБА_1 , яка раніше до адміністративної відповідальності не притягалась, та ті обставини, що підробляти продавцем в магазині, вона почала з метою заробітку, оскільки перебуває у скрутному матеріальному становищі, та беручи до уваги той факт, що в результаті вчиненого проступку не настало тяжких наслідків, ОСОБА_1 зробила для себе відповідні висновки, зобов`язалась в подальшому не вчиняти подібні дії, суд вважає за можливе на підставі ст. 22 КУпАП, звільнити її від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 КУпАП конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1 , алкоголь напої, які були вилучені 23.08.2019 року в кафе «Обжора», що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , не перебувають у її приватній власності, оскільки у вказаному магазині вона працювала без офіційного працевлаштування реалізатором товару. Приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять жодних відомостей або належних доказів щодо права власності на алкогольні вироби, які зазначені в протоколі огляду від 23.08.2019 року, суд не вбачає підстав для застосування додаткового стягнення у вигляді конфіскації.

На підставі викладеного та керуючись ст. 22, ч. 1 ст. 156, ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі ст. 22 КУпАП закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , звільнивши її від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Оголосити ОСОБА_1 усне зауваження.

Вилучені під час огляду 23.08.2019 року алкогольні напої, згідно п. 1-23 протоколу огляду від 23.08.2019 року, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_1 залишити за належністю (а.с. 4).

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Суддя Л.В. Клименко