Справа № 303/7787/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
11.09.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника - адвоката Пензеника В.І., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 січня 2019 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,
Постановлено стягнути із ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн..
Згідно постанови, 27 листопада 2018 року об 11-ій годині на автодорозі М-06 у с. Клячаново Мукачівського району, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Renault Master», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, і від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР) і скоїв передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що суд першої інстанції провів розгляд справи без його участі, при цьому, належним чином не повідомивши його про час та місце розгляду справи, чим позбавив його законних прав на участь у розгляді справи, надання пояснень та доказів. Стверджує, що зазначене в протоколі твердження про те, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків, не відповідає дійсності, оскільки працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у тому числі й у присутності двох свідків, так як таких на місці зупинки керованого ним транспортного засобу не було. При цьому, стверджує, що в його автомобілі був свідок, від якого працівники поліції не відбирали жодних пояснень. Разом із тим, вказує на те, що в постанові не вказано якими саме поясненнями підтверджується його вина, що в свою чергу свідчить про необ`єктивність та поверховість розгляду справи. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, та його захисника адвоката Пензеника В.І., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 27 листопада 2018 року об 11-ій годині на автодорозі М-06 у с. Клячаново Мукачівського району, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Renault Master», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), і від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами підтвердив факт ознайомлення його зі змістом протоколу, отримання копії протоколу, роз`яснення йому передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП прав та обов`язків, і що внесені щодо нього дані правильні (а. с. 1).
З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_1 визнав факт керування ним 27.11.2018 об 11 год. автомобілем марки «Renault Master», д. н. з. НОМЕР_1 по автодорозі М-06 у с. Клячаново Мукачівського району, а також факт відмови на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків, при цьому, пояснивши, що в ніч на 27.11.2018 вживав алкогольні напої, а зранку його попросили розвозити на транспортному засобі товар, оскільки інший водій не вийшов на роботу (а. с. 2).
З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що свідками засвідчено факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Староста І. І. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано й на такі не посилались ОСОБА_1 та адвокат Пензеник В. І. під час розгляду справи апеляційним судом.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що поліцейський Староста І ОСОБА_4 . при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано й на такі не посилались ОСОБА_1 та адвокат Пензеник В. І. під час розгляду справи апеляційним судом.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового надання поліцейському письмових пояснень та підписання протоколу, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі, і не вказували ОСОБА_1 та адвокат Пензеник В. І. у ході апеляційного розгляду справи.
З урахуванням наведених вище доказів та обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що зазначене в протоколі твердження про те, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків, не відповідає дійсності, оскільки працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у тому числі й у присутності двох свідків, так як таких на місці зупинки керованого ним транспортного засобу не було, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й повністю спростовані наявними в матеріалах справи та вищенаведеними доказами, у тому числі й письмовими поясненнями ОСОБА_1 ..
Із вищенаведених підстав, як такі, що не знайшли свого підтвердження та жодним чином не впливають на висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2. 5 ПДР, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що в керованому ним автомобілі був свідок, від якого працівники поліції не відбирали жодних пояснень. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що наявність на місці події будь-яких інших свідків, окрім тих, письмові пояснення яких містяться в матеріалах справи, не підтверджені жодними доказами, зокрема й письмовими поясненнями ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, не приймаються до уваги й надані стороною захисту в ході апеляційного розгляду справи письмові пояснення гр. ОСОБА_5 ..
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в оскаржуваній постанові не вказано якими саме поясненнями підтверджується його вина, що в свою чергу свідчить про необ`єктивність та поверховість розгляду справи, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та спростовуються і змістом оскаржуваної постанови, з якої вбачається, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції провів розгляд справи без участі ОСОБА_1 , при цьому, належним чином не повідомивши його про час та місце розгляду справи, чим позбавив його законних прав на участь у розгляді справи, надання пояснень та доказів, - апеляційний суд вважає такими, що не свідчать як про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, так і про порушення його права на доступ до правосуддя та захист. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 та його захисник адвокат Пензеник В. І. неодноразово належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи судом першої інстанції; що, не з`явившись на розгляд справи 11.01.2019 без поважних причин, ОСОБА_1 сам позбавив себе можливості надати пояснення, заявити клопотання, тощо; що розгляд справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а тим більше належним чином повідомленої про час та місце такого розгляду, не є підставою для зміни чи скасування судового рішення відповідно до вимог КУпАП; що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості надати пояснення чи заявити будь-які клопотання в ході апеляційного розгляду справи.
Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на розгляд справи до апеляційного суду не з`явилися, однак, вказаний факт не спростовує висновків суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР, та не свідчить про відсутність у його діях складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а також не дає підстав для визнання недопустими будь-яких із наявних у матеріалах справи доказів, якими повністю підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, у тому числі й письмових пояснень вищезгаданих свідків.
На підставі наведеного вище, як такі, що не знайшли свого підтвердження і спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, - апеляційний суд визнає й надані ОСОБА_1 в ході апеляційного розгляду пояснення та викладені адвокатом Пензеником В. І. в клопотанні доводи про те, що порушення працівником поліції вимог передбачених ст. 266 КУпАП та п. 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки наявними в матеріалах справи доказами достовірно підтверджено, що поліцейський пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився. Із цих підстав, апеляційний суд не приймає до уваги та визнає надуманими й пояснення ОСОБА_1 про те, що він підписав протокол та письмові пояснення, не читаючи їх змісту. При оцінці пояснень ОСОБА_1 у цій частині апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_1 не посилався на обставини, які перешкодили йому прочитати зміст протоколу та викладених у ньому пояснень.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан