Справа № 143/122/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

11.02.2019 року Погребищенський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Марченко Л. В.,

з участю секретаря Мельніченко Т. Б.,

прокурора Гаврилюка Р. Ю.,

захисника адвоката ОСОБА_1,

розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту внутрішньої безпеки Вінницького управління Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасово не працюючого, одруженого, на утриманні має двоє малолітніх дітей,

за скоєння адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, -

Встановив:

Згідно з протоколом, ОСОБА_2 являючись субєктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 та субєктом правопорушень, визначених статтею 172-6 КУпАП, відповідно до примітки сказаної статті, будучи звільненим зі служби в поліції 03.01.2017, у порушення вимог абзацу другого ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, а саме 24.11.2018 о 10:32 год подав декларацію особи, яка припинила діяльність, повязану з виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 вину у вчиненому правопорушенні не визнав, пояснив, що 03.01.2017 він був звільнений з Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області. Після звільнення ним було подано усі необхідні декларації. 19.11.2018 до нього надійшов лист з НАЗК про подачу декларації за 2017 рік у десятиденний строк з дня отримання вказаного листа, що ним відразу і було зроблено. Однак, 30.01.2019 на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП. Будь-якого умислу не подавати декларацію у нього не було. Про те, що необхідно подавати декларацію ще і через рік після звільнення він не знав, так як не був ознайомлений із антикорупційним законодавством.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні просив провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити у звязку з відсутністю складу правопорушення в діях ОСОБА_2, пояснивши, що умислу на не подачу декларації у нього не було. Дізнавшись про необхідність подання декларації він відразу її подав. Крім того, законодавством України не визначено чіткої дати до якої необхідно подати декларацію особам, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Прокурор в судовому засіданні протокол про вчинене ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП підтримав, просив притягнути останнього до адміністративної відповідальності. Вказав, що термін подачі декларації за 2017 рік до 01.04.2018. Про те, що потрібно її подавати ОСОБА_2 дізнався ще в 2017 році при звільненні зі служби в поліції.

Заслухавши думку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з наказом ГУНП у Вінницькій області від 06.11.2015 №1 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_2 призначено на посаду помічника чергового Погребищенського ВП Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області.(а. с. 18)

13.04.2016 ОСОБА_2 склав Присягу поліцейського на вірність Українському народові. (а. с. 24)

07.12.2016 наказом ГУНП України у Вінницькій області №244о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_2 призначено на посаду помічника чергового сектору реагування патрульної поліції №3 Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області. (а. с. 19)

Таким чином ОСОБА_2 є субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Наказом ГУНП у Вінницькій області № 1о/с від 03.01.2017 ОСОБА_2 був звільнений зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію України» (за власним бажанням). (а. с. 20)

Отже, ОСОБА_2, як колишній помічник чергового СРПП №3 Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, являючись особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та субєктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону, будучи звільненим зі служби в поліції 03.01.2017, був зобовязаний подати декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

За вихідним №44-01/53575/18 від 13.11.2018 ОСОБА_2, 14.11.2018 був направлений лист з НАЗК про зобовязання подати декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік у десятиденний строк з моменту отримання вказаного листа. (а. с. 42-43)

Відповідно до ОСОБА_3 з Єдиного державного реєстру декларацій та скріншоту 24.11.2018 о 10:32 год. ОСОБА_2 подав декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, а 28.11.2018 її виправлений варіант. (а. с. 8-14)

30.01.2019 старшим оперуповноваженим в ОВС Вінницького управління ДВБ НП України ОСОБА_4 було складено протокол №12-2019 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП відносно ОСОБА_2 (а. с. 1-7)

Згідно з ст. 172-6 КУпАП, відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до абзацу 2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

В п.2 роз'яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 зазначено, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування слід враховувати об'єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об'єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації субєктами вказаного правопорушення.

ОСОБА_2 є субєктом відповідальності за ч.1ст.172-6 КупАП згідно підпункту «з» пункту 1 частини 1статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки на момент звільнення займав посаду помічника чергового СРПП №3 Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області.

Для кваліфікації діяння за ч.1 ст.172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

В ч.1ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено кінцевий термін, коли уповноважені на те особи зобовязані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня».

Разом з тим, у випадках, передбачених абзацом другим ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» від 14.10.2010 визначено концепцію якості закону, зокрема, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Таким чином, виникає сумнів щодо несвоєчасності подання без поважних причин декларації ОСОБА_2, що має тлумачитися на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності, що передбачає також принцип презумпції невинуватості відповідно до положення ст. 62 Конституції України.

Крім того, статтею 9 КУпАП закріплено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб'єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала.

За розясненнями Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» від 22.05.2017, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що умислу на порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» він не мав. Декларацію він подав добровільно відразу як дізнався про необхідність її подачі та при першій ж можливості 24.11.2018, відразу після отримання листа з НАЗК та виготовлення електронного ключа, що підтверджує відсутність умислу у його діях.

Таким чином, склад правопорушення за ч.1ст.172-6 КУпАП є формальним, оскільки обовязковим елементом обєктивної сторони є умисна дія та умисне несвоєчасне подання електронної декларації. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне подання електронної декларації.

Однак органом, що склав протокол, не надано суду доказів про наявність в діях ОСОБА_2 умислу направленого на порушення абзацу другого ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції». Окрім того, як вбачається із листа начальника Управління кадрового забезпечення ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 від 30.11.2018 за №3787/12/01-2018 (а. с. 17), в особовій справі ОСОБА_2 відсутні памятки про його ознайомлення з вимогами антикорупційного законодавства.

Таким чином, аналізуючи докази зібрані під час розгляду справи та аналізуючи законодавство щодо запобігання корупції, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП.

Згідно з п.1ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.172-6, 247, 256, 283, 284 КУпАП, суд, -

Постановив:

ОСОБА_2 визнати невинуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності через відсутність складу правопорушення.

Справу про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.172-6 КУпАП провадженням закрити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя