Справа № 308/9098/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

25.09.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Гошовського Г.М. за участі захисника - адвоката Чуяшенка Д.О., в режимі відеоконференції розглянув справу № 33/4806/235/19, в якій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, громадянка України, мешканка АДРЕСА_1 , притягнута до адміністративної відповідальності як така, що вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 333175 від 12.08.2018 (а.с.1), громадянка України ОСОБА_1 цієї доби о 09:50 під час перетину державного кордону в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» на паспортний контроль пред`явила закордонний паспорт громадянина Італії серії НОМЕР_1 , виданий 16.02.2018, (у постанові 16.03.2018). Це діяння ОСОБА_1 кваліфіковано, як спробу незаконного перетину державного кордону України без відповідного для громадян України документу.

У постанові від 30.08.2018 суддя Ужгородського міськрайонного суду вказав, що вина ОСОБА_1 підтверджується вказаним протоколом, протоколом про вилучення (тимчасове затримання) паспортного документа та «іншими матеріалами справи» і що в таких її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП - спроба незаконного перетинання державного кордону України будь-яким способом в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів. Суддя визнав ОСОБА_1 винною у скоєнні такого правопорушення, вказав, що враховує характер і обставини адміністративного правопорушення, особу порушника, та наклав на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 27.12.2018 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду від 30.08.2018 ОСОБА_1 і захиснику - адвокату Чуяшенку Д.О. поновлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Чуяшенко Д.О. просять постанову скасувати, провадження в справі закрити за відсутністю в діянні складу адміністративного правопорушення. Зазначають, що ОСОБА_1 , уродженка м. Білопілля Сумської області, фактично проживає в Італії, місця проживання та реєстрації в Україні не мала з 29.12.1999 до 05.12.2018, коли була зареєстрована родичами з метою отримання медичної допомоги в Україні. ОСОБА_1 є громадянкою республіки Італія, має паспорт громадянина Італії серії НОМЕР_1 , виданий 16.03.2018, що містить відповідні достовірні відомості про її особу, є дійсним та неодноразово пред`являвся працівникам Державної прикордонної служби, як належний документ, що надає право на в`їзд в Україну. Саме він і був наданий 12.08.2018 під час перетину державного кордону, однак, після отримання категоричної відмови працівника ДПС дозволити в`їзд на підставі паспорта громадянина Італії, вона надала паспорт громадянина України. Між тим, орган ДПС замість встановлення фактичних обставин даної справи, вдався до з`ясування та оцінки законності факту подвійного громадянства ОСОБА_1 , що не має жодного відношення до складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП. Вказують, що паспорт громадянина Італії є дійсним, відтак, з урахуванням п.1 ст.2 Закону України «Про громадянство України» в частині, що громадяни України, які набули громадянство іншої держави у правових відносинах з Україною залишаються лише громадянами України, автоматично не призводить до недійсності документів, виданих в установленому порядку іншою державою, тому висновок суду про намагання ОСОБА_1 перетнути державний кордон України без відповідних документів не відповідає дійсності. Окрім цього, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП: в ньому не зазначено суті адміністративного правопорушення, норму закону, яку порушила ОСОБА_1 , не вказані свідки, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 . положень ст. 63 Конституції України, що нею заперечується, та у зв`язку з відсутністю свідків і хворобою ОСОБА_1 не може бути перевірено.

Апеляційний суд заслухав пояснення захисника на підтримання апеляційних вимог, перевірив матеріали справи доводи апеляційної скарги і вважає, що вона підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком), згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП). Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

Згідно зі статтею 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Ці вимоги закону у справі не додержано.

Так, частиною 1 ст. 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Даних, які вказували б на наявність в діях ОСОБА_1 ознак такого правопорушення, в матеріалах справи немає.

З пояснення ОСОБА_1 та з її апеляційної скарги вбачається, що вона має паспорт громадянина України та паспорт громадянина Італії і при перетині державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України подала уповноваженому органу паспорт громадянина Італії серії НОМЕР_1 , виданий 16.03.2018, що містить відповідні достовірні відомості про її особу, є дійсним,а отже відповідним документом у розумінні ч.1 ст. 204-1 КУпАП, та неодноразово пред`являвся працівникам Державної прикордонної служби, як належний документ, що надає право на в`їзд в Україну.

Доказів, які давали б підстави піддати сумніву належність поданого ОСОБА_1 уповноваженому органу Державної прикордонної служби України документу, у справі немає. Пред`явлення нею уповноваженому органу Державної прикордонної служби України свого паспорту громадянина України, належності цього документу не виключає і правопорушенням не являється.

Отже висновок суду першої інстанції про спробу ОСОБА_1 перетнути державний кордон України без відповідних документів фактичним обставинам даної справи не відповідає.

Керуючись п.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 30.08.2018 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП, скасувати, провадження в справі закрити за відсутністю в діянні складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М. Гошовський