КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1577/2019 Постанова винесена суддею Проць Т.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пирятин Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні доньку, 2017 р.н., не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 19 лютого 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Обухівського районного суду Київської області від 19 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, 08 лютого 2019 року о 23 год. 40 хв. по вул. Юності, 6 в м. Українка ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Safrane», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на алкотестері «Драгер» та медичного освідування в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасуватита винести нову постанову, якою закрити справу або направити на новий розгляд для встановлення дійсних обставин.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 08 лютого 2019 року близько 23 год. 40 хв. його зупинили працівники поліції через те, що в його автомобілі не освітлювався державний номерний знак та склали на нього протокол за ч. 6 ст. 121 КУпАП. При цьому, під час складання даного протоколу працівники поліції запитали у нього, чи не вживав він спиртні напої, і він, жартуючи, сказав, що випив пляшку пива, але потім одразу ж повідомив, що пожартував, що він не вживав спиртного, та сказав, що може пройти тест на алкотестері, але працівник поліції дав йому підписати протокол та, вручивши копію протоколу, сказав сплатити штраф в розмірі 170 грн., і відпустив, але пізніше виявилось, що відносно нього ще було складено й протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також в матеріалах справи міститься акт про його відмову від огляду на стан сп`яніння, однак не вказано від якого саме огляду та за допомогою якого технічного засобу йому було запропоновано пройти огляд.

При цьому стверджує, що ніхто йому не пропонував пройти обстеження на алкотестері, а навпаки, коли він пожартував з поліцейським, то сам попросив пройти обстеження, але йому ніхто алкотестер не дав та пройти огляд в медичному закладі не пропонував.

Вказує й на те, що під час складання протоколу відносно нього за ч. 1 ст. 121 КУпАП ніяких свідків не було.

Крім того зазначає, що, коли він дізнався про те, що відносно нього складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то одразу ж звернувся до поліції з даного приводу, де йому стало відомо, що на даний час алкотестери працівники поліції при заступанні на чергування не отримують, оскільки вони не пройшли повірки, і що станом на 27.02.2019 року в Обухівському ВП маються лише два алкотестери «Драгер», в яких свідоцтво про повірку чинне до 05.02.2019 року, та що працівники поліції ОСОБА_2 і ОСОБА_3 08.02.2019 року та 09.02.2019 року, при заступанні на чергування, алкотестери не отримували, а відповідно до записів в журналі отримання та здачі приладів алкотестерів «Драгер» працівник поліції ОСОБА_3 останній раз отримувала «Драгер» 03.02.2019 року, який здала 04.02.2019 року.

Також невідомо у присутності яких свідків йому пропонувалось пройти огляд на предмет сп`яніння, оскільки, коли відносно нього складався протокол, то нікого зі свідків працівник поліції не кликала і нікого з людей на вулиці не було, бо була вже пізня година, а тому вважає, що це мабуть якісь знайомі поліцейських.

Крім того, транспортний засіб у нього не вилучали та від керування ним не відстороняли, а відпустили їхати далі.

Разом з тим, під час винесення постанови, суд вказав, що він при складанні протоколу та під час розгляду справи, зазначене у протоколі не заперечив, однак, у суді він навіть не зрозумів, щодо якого протоколу йдеться розгляд справи, а коли почув зачитане судом, то пояснив, що він не зрозумів, яке сп`яніння, однак його ніхто чути не хотів.

При цьому, судом не було з`ясовано, чому він не опитаний працівниками поліції, чому ніби то він відмовився від огляду на предмет сп`яніння, чому не опитаний його пасажир з даного приводу, та чому направлені матеріали до суду не містять пояснень водія та пасажира, а містять лише пояснення свідків, які були запрошені під час складання протоколу, в яких зазначено, що він у їх присутності відмовився продути алкотестер, який давали йому працівники поліції, але як вони могли йому його давати, коли у них алкотестеру не було, при цьому, пояснення свідків написані слово в слово ніби то під копірку, в яких після тексту не написано власноручно свідками, що пояснення написані з їх слів і ними прочитані, а стоять лише підозрілі підписи свідків.

Таким чином, на думку апелянта, судом не з`ясовані всі обставини, викладеного в протоколі, не зібрано достатньо доказів про його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч 1 КУпАП, оскільки він байдужий до спиртного та перебуваючи за кермом не вживає спиртні напої бо робота у нього пов`язана з кермом.

Дана справа неодноразово призначалась до розгляду в суді апеляційної інстанції і у судовому засіданні були вислухані пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Між тим, у наступні судові засідання, призначені на 20.06.2019 року та 06.08.2019 року, ОСОБА_1 не з`явився, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив і ніяких клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подав, а тому, виходячи з положень ст. 294 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, ОСОБА_1 , який погодився з протоколом, зазначивши у ньому про те, що «Згоден. Випив пива бутилку, їхав у магазин, зобов`язуюсь не керувати до повного витверезіння», та свідками, акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, який підписано відповідною посадовою особою та свідками, а також поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , якими засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння як на приладі «Драгер», так і у медичному закладі.

Що стосується доводів ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду про те, що інспекторами не складався щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. ст. 130 КУпАП та про порушення інспекторами поліції процедури проведення його огляду на стан сп`яніння, оскільки працівники поліції не пропонували йому пройти огляд ні на алкотестері, ні у медичному закладі, то вони не відповідають дійсності та спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №128943 від 09.02.2019 року, актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а також поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно до яких, 09.02.2019 року в 0 год. 10 хв. їх запросили в якості свідків під час складання адміністративних матеріалів на ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП, і у їх присутності вище вказаний громадянин відмовився продувати алкотестер «Драгер» та відмовився проїхати в медичний заклад для освідування.

При цьому, ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в своїх поясненнях у суді першої інстанції ОСОБА_1 не вказав про свою згоду пройти огляд на стан сп`яніння на приладі «Драгер» або у медичному закладі, в чому йому б працівниками поліції було відмовлено, а у протоколі про адміністративне правопорушення лишевласноручно зазначив про те, що «випив пива бутилку, їхав у магазин, зобов`язуюсь не керувати до повного витверезіння».

А відтак, протилежні доводи ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду про проведення такого огляду з порушенням вимог Закону, а також про те, що ОСОБА_1 нічого не було відомо про складання щодо нього протоколу за ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу та розцінюються судом як намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

До того ж, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , вважаючи дії інспектора по складанню щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, неправомірними, оскаржував їх в установленому порядку.

Щодо тверджень апелянта про те, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не були присутні під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, то вони суперечать матеріалам справи, оскільки присутність свідків зафіксована у протоколі, який був підписаний самим же ОСОБА_1 без будь-яких заперечень.

Та обставина, що пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які брали участь у фіксуванні обставин зазначеного адміністративного правопорушення, написані не самими свідками, а працівниками поліції, не може свідчити про неповноту з`ясування всіх обставин справи, оскільки їх письмові пояснення, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, були досліджені суддею та обґрунтовано прийняті до уваги як такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що ж стосується тієї обставини, що матеріали справи не містять пояснень водія та його пасажира, то вказане не є обов`язковим під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, а до того ж надання пояснень по суті правопорушення, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, це право особи, і таким правом ОСОБА_1 скористався, виклавши свої пояснення по суті правопорушення безпосередньо у самому протоколі.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що поліцейські не відсторонили його від керування транспортним засобом, оскільки вони відібрали у останнього зобов`язання не керувати транспортним засобом, що є однією із форм відсторонення від керування транспортним засобом.

Щодо посилань ОСОБА_1 на байдужість до спиртного та те, що він не вживає спиртні напої, оскільки робота у нього пов`язана з кермом, то вони не є поважною причиною невиконання законних вимог працівників поліції та відповідно не є і підставою для звільнення від юридичної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про те, що в акті про його відмову від огляду на стан сп`яніння не вказано від якого саме огляду та за допомогою якого технічного засобу йому було запропоновано пройти огляд, оскільки, виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, працівником поліції було складено саме А кт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із зазначенням у ньому виявленої у водія ознаки алкогольного сп`яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, але, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, то у даному акті і не вказано за допомогою якого спеціального технічного засобу проводився такий огляд.

З приводу вказівки апелянта на те, що, згідно відповіді Обухівського ВП, на даний час працівники поліції при заступанні на чергування не отримують алкотестери, оскільки вони не пройшли повірки, і що станом на 27.02.2019 року в Обухівському ВП маються лише два алкотестери «Драгер», в яких свідоцтво про повірку чинне до 05.02.2019 року, та що працівники поліції ОСОБА_2 і ОСОБА_3 08.02.2019 року та 09.02.2019 року при заступанні на чергування алкотестери не отримували, то слід відмітити, що це жодним чином не спростовує правильність висновку судді щодо винуватості ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 ПДР України, оскільки він відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим такий огляд з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки ОСОБА_1 і не проводився.

З огляду на викладене, фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю, і тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу цього адміністративного правопорушення не ґрунтуються на доказах у справі.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 19 лютого 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.