Справа № 509/3196/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 року смт Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду одеської області Бочаров А.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

не працює

до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу проадміністративнеправопорушення серії ДПР18 № 200459 від 26.06.2019 року,вбачається, що водій ОСОБА_1 20.06.2019 року о 13 год. 00 хв., керуючит.з ТOYOTA KARINA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху, а саме поворотом ліворуч, не впевнився, щоце буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та допустив зіткнення з транспортним засобом NISSAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку по зустрічній смузі, чим порушив п. 10.1 ПДР.

З наявних матеріалів вбачається, що відносно водія транспортного засобу NISSAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 також складено протокол про адміністративне правопорушення БД №191932, у відповідності до якого останній порушив п. 10.1 ПДР України, а саме при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом під керуванням.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Вінчковський В.Л. судовому засіданні заперечували вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не порушував Правило дорожнього руху, в тому числі п. 10.1 ПДР не порушував, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Судом встановлено, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 200459 від 20.06.2019 року не відповідає фактичним обставинам по справі, у зв`язку із наступними обставинами.

Пунктом 10.1 ПДР визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

ОСОБА_1 20.06.2019 року рухаючись по об`їздній дорозі в с. Прилиманське, Овідіопольський р-н, Одеська обл., керуючи т.з. ТOYOTA KARINA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконував поворот ліворуч для продовження руху по другорядній дорозі.

При цьому, перед виконанням даного маневру ОСОБА_1 увімкнув попереджувальний сигнал повороту, зайняв крайнє ліве положення на проїжджій частині, зупинився для того щоб надати перевагу в русі транспортним засобам, що рухалися у зустрічному напрямку та почав поворот. Під час завершення виконання даного маневру відчув удар в ліву задню частину свого транспортного засобу.

Згідно з п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.4 ПДР кожен учасник дорожнього руху має право сподіватись на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують дані Правила.

З огляду на це, слід дійти висновку, що ОСОБА_1 виконував поворот ліворуч з дотриманням правил дорожнього руху, завчасно увімкнув попереджувальний сигнал повороту, зайняв крайнє ліве положення на проїжджій частині та в силу п. 1.4 ПДР мав право сподіватись на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують дані Правила та жодний з них не буде здійснювати обгін, не пропустивши транспортні засоби, які подали сигнал про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

При цьому, саме водій т.з. NISSAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не переконавшись у тому, що будь-який з водіїв транспортних засобів, які рухались попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч, почала обгін та допустила зіткнення з транспортним засобом ОСОБА_1 , який вже завершував маневр повороту ліворуч, з огляду на те, що механічні пошкодження т.з. ТOYOTA KARINA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , завдані саме в ліву задню частину транспортного засобу ОСОБА_1

Більш того, на підтвердження зазначеного порушення збоку водія т.з. NISSAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідчить довжина гальмівного шляху вказаного транспортного засобу, яка становить 49 м.

З огляду на зазначену довжину гальмівного шляху, слід дійти висновку, що швидкість т.з. NSSAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в момент початку екстреного гальмування сягала значно більше ніж 100 км/год., та свідчить також про порушення підпункту ґ) п. 12.6 ПДР, яким передбачено, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Крім цього, враховуючи наявність декількох транспортних засобів, які, утворюючи колону, зупинились після транспортного засобу ОСОБА_1 для здійснення останнім повороту ліворуч, слід дійти висновку, що водій т.з. NISSAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не оцінила дорожню обстановку і розміщення транспортних засобів та здійснила обгін з порушенням підпункту б) п. 14.2 ПДР.

При цьому, при здійсненні обгону водієм т.з. NISSAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , був здійснений виїзд за суцільну лінію дорожньої розмітки та обгін на вказаній ділянці взагалі заборонено.

Крім того, в порушення приписів п. 14.6 ПДР, водій т.з. NISSAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснив обгін на перехресті.

Пунктом 1.10 ПДР визначено, що перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Згідно з підпунктом а) п. 14.6 ПДР, обгін заборонено на перехресті.

Отже, у зв`язку з порушенням водієм т.з. NISSAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , приписів підпункту ґ) п. 12.6, підпункту б) п. 14.2, 14.6 ПДР відбулась дана дорожньо-транспортна пригода.

Таким чином, ДТП є наслідком протиправних дій водія т.з. NISSAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме обгону, який було здійснено з порушенням підпункту б) пункту 14.2 ПДР, згідно з яким перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

Вина ОСОБА_1 спростовуються схемою ДТП, характером пошкоджень транспортних засобів та свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено доказів вчинення ОСОБА_1 протиправних дій з порушення правил ПДД та скоєння адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП., Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом існування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.За таких обставин, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так в матеріалах справи про адміністративне правопорушення загалом, відсутні будь-які докази, які б свідчили, що ОСОБА_1 було порушено вимоги п. 10.1 ПДР, з огляду на, що судом не встановлено, у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частинами 1-2 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «PaulandAudreyEdwards v. theUnitedKingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За т аких обставин, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Керуючисьст.ст. 38, 124, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити у зв"язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя А.І. Бочаров.