Справа № 525/1166/19
Провадження №3/525/478/2019

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2019 року сел. Велика Багачка Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В., при секретарі Гавриш О.В., з участю начальника Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури Дулича О.Д., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли до Великобагачанського районного суду Полтавської області з Департаменту захисту економіки Управління захисту економіки в Полтавській області про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією за ч.2 ст.172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Гоголеве Великобагачанського району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , працює виконуючим обов`язки старости Балакліївського старостинського округу Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Рішенням першої сесії сьомого скликання першого пленарного засідання від 17 листопада 2015 року «Про прокладення обов`язків старости» Білоцерківська сільська рада вирішила: 1) до проведення перших виборів старости на території юрисдикції Білоцерківської сільської об`єднаної територіальної громади, обов`язки старости покласти на ОСОБА_1 , який здійснював повноваження Балакліївського сільського голови до об`єднання; 2) визначити, що староста ОСОБА_1 здійснює свої повноваження на територіях таких сіл: Балаклія, Колосіївка, Писарівщина, Шипоші; 3) обсяг повноважень старости визначається Положенням про старосту Білоцерківської сільської об`єднаної територіальної громади.

У витязі з розпорядження Білоцерківського сільського голови № 1-к від 04.01.2006 року визначено таким, що набув повноважень старости сіл Балаклія, Писарівщина, Колосіївка, ОСОБА_2 ОСОБА_1 на строк до набуття повноважень старости, обраного на перших виборах на підставі п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад».

04.01.2016 року ОСОБА_1 був попереджений про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та «Про засади запобігання і протидії корупції», де особисто розписався про ознайомлення. 20.01.2016 року ОСОБА_1 надав згоду на обробку персональних даних.

Відповідно до підпункту "в" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування. ОСОБА_1 склав присягу посадової особи місцевого самоврядування. Тобто, ОСОБА_1 є посадовою особою органу місцевого самоврядування, на якого поширюється дія вищевказаного Закону та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, у тому числі обмеження та зобов`язання, передбачені цим Законом.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що суб`єкти декларування це особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно примітки до ст.172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідно року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб сайті Національного агентства.

Відповідно до заяви № 197420185 від 15.08.2018 року ТСЦ № 5341 було проведено операцію «100 первинна реєстрація б/в ТЗ, придбаного в торговельній організації, який ввезено з-за кордону» і надано платні послуги згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2007 року №795 та наказу МВС від 10.02.2012 року. Так, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 від 14.01.1998 року придбав 15.08.2018 року легковий транспортний засіб марки «Сitroen», модель «C-elysee» коричневого кольору, VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , за що сплатив грошові кошти в сумі 333700 грн. Ціна за вказаний вище автомобіль підтверджується даними з інформаційної бази «НАІС» та висвітленою сумою вартості автомобіля у декларації ОСОБА_1 . При цьому, прожитковий мінімум встановлений для працездатних осіб на 01 січня 2018 року становив 1762 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_1 придбав вищевказаний автомобіль 15.08.2018 року, то він в силу положень ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» у зв`язку із суттєвої зміною у майновому стані у десятиденний строк з моменту отримання доходів, був зобов`язаний повідомити про це Національне агентство, а саме не пізніше 24.08.2018 року. Проте, згідно інформації, яка розміщена на офіційному веб сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, ОСОБА_1 не подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані щодо придбання легкового транспортного засобу марки «Сitroen», модель «C-elysee» коричневого кольору, VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , за що сплатив грошові кошти в сумі 333700 грн., що становить 189,38 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2018 року.

Згідно відповіді Великобагачанської центральної районної лікарні, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 15.08.2018 року по 26.08.2018 року за медичною допомогою до КНП «Великобагачанська ЦРЛ» та в поліклінічне відділення КНП «Великобагачанська ЦРЛ» не звертався. В зв`язку з вище викладеним, за станом свого здоров`я ОСОБА_1 міг подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані щодо придбання 15.08.2018 року вищевказаного автомобіля. Тобто, поважних причин для не подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані щодо придбання 15.08.2018 року автомобіля у ОСОБА_1 не було.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи виконуючим обов`язки старости Балакліївського округу Білоцерківської сільської ради відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст.52 вказаного Закону, після встановленого Законом десятиденного строку не пізніше 24.08.2018 року, не подав на офіційний веб - сайт Національного агентства з питань запобігання корупції повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, щодо придбання 15.08.2018 року легкового транспортного засобу марки «Сitroen», модель «C-elysee» коричневого кольору, VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 вартістю 333700 грн., що становить 189,38 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2018 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні 23.09.2019 року ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі та пояснив, що випадково забув подати інформацію про зміну у майновому стані у зв`язку з придбанням відповідного транспортного засобу, при цьому, умислу на приховування даної інформації він не мав. Просив його суворо не карати.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , думку та міркування уповноваженого прокурора-начальника Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури Дулича О.Д., детально дослідивши наявні матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що вчинення зазначеного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:

- письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а.с.10);

- копією щорічної декларації за 2018 рік з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а.с.а.с.12-21);

- заявою № 197420185 від 15.08.2018 року ТСЦ № 5341 відповідно до якої вбачається, що було проведено операцію «100 первинна реєстрація б/в ТЗ придбаного в торговельній організації, який ввезено з-за кордону» і надано платні послуги згідно ПКМ України від 04.06.2007 року № 795 та наказу МВС від 10.02.2012 року № 103 (а.с.22);

- реєстраційною карткою транспортного засобу - автомобіля марки «Сitroen», модель «C-elysee» коричневого кольору, VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , де власником зазначено ОСОБА_1 , жителя с. Балаклія Великобагачанського району Полтавської області та вказана вартість даного транспортного засобу (а.с.23);

- особистою інформацією відносно ОСОБА_1 , видана виконавчим комітетом Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області за № 610/02-20 від 08.08.2019 року (а.с.а.с.28-47);

- повідомленням КНП «Великобагачанської ЦРЛ» про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Балаклія Великобагачанського району Полтавської області в період з 15.08.2018 року по 26.08.2018 року за медичною допомогою до КНП «Великобагачанська ЦРЛ» та в поліклінічне відділення КНП «Великобагачанська ЦРЛ» не звертався (а.с.50);

- копією порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а.с.а.с.66-71);

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 278 КУпАП визначає умови підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно даної норми, орган, (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться у вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У пункті 42 рішення «Бендерський проти України» від 15.11.2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994 р.).

Суд при оцінці наявних у справі доказів повинен виконувати положення ст.252 КУпАП та враховувати висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Також, усправі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що обтяжують відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддею не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 суддя вважає вчинення правопорушення вперше та щире розкаяння.

Враховуючи вищевикладене, принципи справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, положення ст.61 Конституції України, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, того, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, те, що відсутні обставини, що обтяжують його відповідальність, наявність декількох обставин, що пом`якшують його відповідальність, те, що він має постійне місце роботи, в сукупності вищевикладених обставин та їх взаємозв`язку суддя вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 вид стягнення виключно у виді мінімального штрафу, передбаченого санкцією ч.2 ст.172-6 КУпАП, що сприятиме реалізації принципів, передбачених ст.23 КУпАП, принципів справедливої адміністративної процедурита не становитиме особистий надмірний тягар для особи у світлі правових позицій Європейського Суду з прав людини.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.1,3,12,45,52 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст.46,50,59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.23,33,ч.2 ст.172-6,ст.ст.280,283,284,289,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700 грн). на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Хоролець