Справа № 734/2645/19 Головуючий у 1 інстанції Бараненко С. М.
Провадження № 33/4823/363/19
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

судді апеляційного суду Шахової О.Г., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Коваленка М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Коваленка М.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 вересня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , заступника командира батареї з морально-психологічного забезпечення, молодшого лейтенанта,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 3655 грн.

Як встановив суд 1 інстанції, 07.07.2019 року на території військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 приблизно о 18:00 молодший лейтенант ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків. Дане правопорушення вчинене в умовах особливого періоду, що діє на території України з березня 2014 року.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник адвокат Коваленко М.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вказана постанова винесена з порушенням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП щодо повноти та всебічності розгляду справи, так як висновки суду не відповідають обставинам справи, також судом невірно застосовано норми матеріального права.

Зокрема, під час складання протоколу ОСОБА_1 пояснив, що перебував на території військової частини із залишковими ознаками алкогольного сп`яніння, тому що напередодні вживав алкогольні напої, при цьому він мав на увазі запах алкоголю, «перегар», а не перебування його в стані алкогольного сп`яніння. Тому, на думку апелянта, висновки суду про те, що ОСОБА_1 під час складання протоколу визнав факт перебування у стані алкогольного сп`яніння не відповідає обставинам справи.

Судом допитано ряд свідків, які викривають та виправдовують ОСОБА_2 , проте їх показанням, зокрема в частині балакучості або незв`язності, незрозумілості мови, оцінка надана не була.

Також звертає увагу, що якби ОСОБА_2 того дня був у стані алкогольного сп`яніння, то відповідальний черговий не видав би йому зброю.

На думку апелянта, акт медичного обстеження для встановлення алкогольного сп`яніння від 07.07.2019 року, є неналежним та недопустимим доказом, так як він не містить висновку про перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння, складений без обов`язкового проведення лабораторних досліджень, не компетентною для цього особою, а так само невстановленої форми, що суперечить Наказу Міністерства охорони здоров`я СРСР від 08.09.1988 р. № 694 «Про заходи щодо подальшого вдосконалення огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння» та ОСОБА_3 інструкції про порядок медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння, згідно яких лікар проводить огляд та складає протокол медичного огляду; лабораторні дослідження під час проведення огляду є обов`язковими. Проте, як вбачається з наданого акту лабораторні дослідження не проводились, стан, в якому перебував ОСОБА_2 , не встановлювався. Наданим актом, на який суд послався як на доказ, встановлено наявність у останнього клінічних ознак алкогольного сп`яніння, які не свідчать про перебування особи в такому стані. Крім того, матеріали справи не містять дані, які свідчать про наявність у фельдшера Щирової відповідної кваліфікації для проведення освідування.

На думку апелянта, вказані обставини не свідчать про встановлення у відповідності до вимог закону стану алкогольного сп`яніння, тому в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду вину не визнав та пояснив, що 06.07.2019 року він був вихідний, зустрівся з товаришем дитинства, з яким відпочивав у кафе, вжили небагато спиртного. Наступного дня зранку він почував себе погано, можливо, через неякісне спиртне чи через специфіку свого організму. У другій половині дня він прибув на службу, відповідальний черговий видав йому зброю. Через деякий час, близько 19-00 год., без будь-яких попереджень, він отримав наказ здати зброю та прибути до медичної частини для перевірки наявності алкогольного сп`яніння. Освідування проводила фельдшер ОСОБА_4 , яка також заповнювала і акт медичного обстеження для встановлення алкогольного сп`яніння. Остання замірила тиск, перевірила рухову сферу за допомогою пози ОСОБА_5 . Будь-яких клінічних досліджень вона не проводила, огляд був лише візуальний. На момент огляду він був збуджений, так як його обурила ситуація, що склалася відносно його. Потім його направили до ОСОБА_6 , чергового лікаря військової частини, якому передали акт медичного обстеження для встановлення алкогольного сп`яніння, складений черговим фельдшером Щировою. Черговий лікар також провів огляд візуально, без будь-якого дослідження біологічного матеріалу та підписав акт, який склала фельдшер.

Наполягав на тому, що 07.07.2019 року не перебував на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння, а мав лише залишкові ознаки алкогольного сп`яніння, на чому наголошував і під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Додав, що від проходження медичного огляду не відмовлявся.

Захисник - адвокат Коваленко М.М. в судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити та скасувати постанову як незаконну, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що ОСОБА_1 не скоював інкриміноване йому адміністративне правопорушення, так як відсутні належні докази на його підтвердження. Зокрема, акт медичного обстеження для встановлення алкогольного сп`яніння складено фельдшером медичної частини, яка є некомпетентною особою для проведення такого дослідження. Також в матеріалах справи відсутні і документи, які підтверджують компетентність лікаря ОСОБА_6 , який засвідчив даний акт. Висновки, які вказані в акті не свідчать про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, а факт вживання алкоголю напередодні та запах спиртного з ротової порожнини не є фактом перебування у стані сп`яніння.

В судовому засіданні апеляційного суду допитана в якості свідка ОСОБА_4 , медична сестра медичного пункту військової частини, пояснила, що вона не є лікарем медичної частини, навчання щодо проведення огляду для встановлення алкогольного сп`яніння вона не проходила, компетенції у неї такої немає. Лікарем загальної практики є ОСОБА_6 , який являється і начальником медичної служби в/ч НОМЕР_1 . Під час несення військової служби вона, окрім іншого, керується і усними наказами командира військової частини.

07.07.2019 року, під час медичного чергування, у вечірній час, надійшов наказ командира військової частини щодо проведення медичного обстеження ОСОБА_1 для встановлення алкогольного сп`яніння. ОСОБА_6 , черговий лікар, на той час перебував у госпіталі та не мав змоги залишити місце, тому, на виконання наказу, вона провела огляд ОСОБА_1 . Під час проведення огляду його поведінка була активною, він постійно рухався, казав: «Що я наробив», був збуджений та балакучий. У нього був стійкий запах алкоголю з порожнини рота. У позі Ромберга нестійкий, посилено рухливий. На підставі вказаних ознак нею був зроблений висновок «про клінічні ознаки алкогольного сп`яніння». Саме таким формулюванням фіксується в їх військовій частині перебування осіб в стані алкогольного сп`яніння.

Також свідок зазначила, що акт медичного обстеження ОСОБА_2 фактично склала вона. В подальшому, складений нею акт був підписаний черговим лікарем ОСОБА_7 . Чи оглядався ОСОБА_2 лікарем, їй не відомо.

Під час проведення медичного обстеження ОСОБА_2 для встановлення алкогольного сп`яніння вона керувалася наказом Міністерства оборони України № 580 від 29.08.2013 року.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за зазначених у постанові обставин не ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а тому є не законним.

Згідно вимог, викладених у статтях 245,280,283 КУпАП, обставини правопорушення судом повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності.

Судовий розгляд даної адміністративної справи судом 1 інстанції відбувся без додержання вказаних норм законодавства.

Відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП настає, окрім іншого, за виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів обов`язків військової служби в нетверезому стані, в умовах особливого періоду.

Відповідно до Акту медичного обстеження для встановлення алкогольного сп`яніння за № 752 від 07.07.2019 року щодо ОСОБА_1 , в його висновку наявності і ступеню алкогольного сп`яніння, зазначено : Клінічні ознаки алкогольного сп`яніння. Проведення попередніх проб на алкоголь не проводилось. Взяття проб крові та сечі для кількісного дослідження не проводилось. Тобто, визначались ознаки алкогольного сп`яніння візуально: поведінка обстежуваного балакучий; орієнтування в часі, просторі в просторі та часі орієнтується; а/тиск- 125/70 PS 110; рухова сфера в позі Ромберга нестійкий, посилено рухливий; стан рефлексів присутні; наявність ознак нервово-психічного розладу відсутні. Зі слів спиртні напої не вживав.

Пунктом 7 наказу Міністерства оборони України від 29.08.2013 року № 580 «Про заходи щодо попередження пияцтва та впровадження здорового способу життя у Збройних Силах України», на який посилається і фельдшер Щирова у своїх поясненнях, встановлено, що фахівцям медичної служби за наказами відповідних командирів (начальників) проводити медичний огляд осіб, які підозрюються у вживанні спиртних напоїв у службовий час або перебувають на службі в нетверезому стані, з метою встановлення факту вживання спиртних напоїв. У разі неможливості провести вказаний огляд за місцем дислокації направляти військовослужбовця або працівника Збройних Сил України до військово-медичних закладів (військово-медичних клінічних центрів, шпиталів), які мають необхідне обладнання, для проведення діагностування стану алкогольного сп`яніння. У разі відмови військовослужбовця або працівника Збройних Сил України від проходження медичного огляду під час визначення факту вживання спиртних напоїв враховувати інші ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці тощо).

Також наказом зобов`язано Директора Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України спільно з начальником Центрального військово-медичного управління Збройних Сил України, окрім іншого, підготувати медичний персонал з метою проведення необхідних для підтвердження факту вживання спиртних напоїв діагностичних процедур.

Апеляційним судом встановлено, що під час розгляду даної справи суду 1 інстанції також необхідні були дані про наявність дозволу у фельдшера ОСОБА_4 на проведення освідування на стан алкогольного сп`яніння, тому для з`ясування даної обставини був направлений судом запит командиру військової частини НОМЕР_2 (а.с. 57), який відповів, що підтверджуючим документом на право освідування на стан алкогольного сп`яніння є наказ командира в/ч НОМЕР_1 , виданий на підставі пункту 7 наказу Міністра оборони України № 580 від 29.08.2013 року (а.с. 59).

Однак, відповідно до викладеного вище тексту пункту 7 даного Наказу саме фахівець медичної служби зобов`язаний проводити освідування і на необхідному обладнанні для проведення діагностування стану саме алкогольного сп`яніння, а не його ознак. Ознаки алкогольного сп`яніння враховуються тільки тоді, коли військовослужбовець відмовився проходити дане освідування. ОСОБА_2 не відмовлявся від освідування, це підтвердила і свідок ОСОБА_8 .

Аналізуючи вимоги наказу Міністра оборони України № 580 від 29.08.2013 року та зміст акту медичного обстеження для встановлення алкогольного сп`яніння №752 від 07.07.2019 року, апеляційний суд вважає, що останній складений з порушенням наказу Міністерства оборони України від 29.08.2013 року № 580 «Про заходи щодо попередження пияцтва та впровадження здорового способу життя у Збройних Силах України».

В порушення вимог п. 7 наказу Міністра оборони України № 580 від 29.08.2013 року, ОСОБА_1 не було направлено до медичного закладу, який має необхідне обладнання, для проведення діагностування стану алкогольного сп`яніння, а його обстеження було проведено у медичному пункті, без будь-яких лабораторних досліджень. Крім того, медичний огляд осіб, які підозрюються у вживанні спиртних напоїв або перебувають на службі в нетверезому стані, з метою встановлення факту вживання спиртних напоїв, проводиться фахівцями медичної служби. Такими є медичні працівники, які пройшли спеціальну підготовку. Проте, як встановлено апеляційним судом та підтверджено поясненнями свідка ОСОБА_4 , остання не проходила таку підготовку, тобто, не є компетентною особою на складання акту медичного обстеження для встановлення алкогольного сп`яніння. Відсутні в матеріалах справи і докази на підтвердження компетенції лікаря ОСОБА_6 щодо проведення медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначене узгоджується з пунктом 1.7 діючого до цього часу наказу Міністерства охорони здоров`я СРСР від 08 вересня 1988 року № 694 «Про заходи з подальшого вдосконалення медичного освідування для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння» та пункту 2 Тимчасової інструкції про порядок медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння, затвердженої Міністерством охорони здоров`я СРСР від 01 вересня 1988 року № 06-14/33-14, якими встановлено, що медичний огляд для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння робиться в спеціалізованих кабінетах наркологічних дипансерів (відділень) лікарями психіатрами-наркологами або в лікувально-профілактичних установах лікарями психіатрами-наркологами і лікарями інших спеціальностей, що пройшли підготовку.

Тому, в даному випадку, форма акту медичного обстеження не відповідає вимогам вище вказаних нормативно-правових актів, так як не містить належного висновку про стан, в якому перебував ОСОБА_1 . Таким чином, в діях останнього відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.3 ст.172-20 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду не відповідає вимогам закону, підлягає скасуванню, а адміністративне провадження закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ст.247, ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Коваленка М.М. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 вересня 2019 року про ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП скасувати, а адміністративне провадження щодо нього закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяО. Г. Шахова