КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/475/2019 Суддя 1 інстанції - Васалатій К.А.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Глядика Б.М. в інтересах ОСОБА_3 (ОСОБА_3) на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 27.11.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 27.11.2018 року, ОСОБА_3 (ОСОБА_3) визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_3 (ОСОБА_3) в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_3 (ОСОБА_3), 30.08.2018 року о 04 год. 50 хв. по вул. Приозерна 2 в м. Києві, керувала автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння. Від огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_4 відмовилась у присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції адвокат ГлядикБ.М. в інтересах ОСОБА_3 (ОСОБА_3) подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 27.11.2018 року та закрити провадження по справі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що до суду першої інстанції в судовому засідання 27.11.2018 року ним були подані клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням ОСОБА_3 на лікарняному та у зв'язку із своєю зайнятістю в іншому судовому засіданні, проте незважаючи на аргументовані клопотання про об'єктивну неможливість взяти участь у призначеному на 27 листопада 2018 року судовому засіданні, суд проігнорував усі наявні докази, додані до клопотання, а також права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та розглянув справу без участі такої особи, чим порушив передбачених законом, Конституцією та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, розглянув справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5, проігнорувавши необхідність розгляду кожної справи повно, всебічно.

Також захисник вказує на те, що закон передбачає чітко визначений порядок проведення огляду водіїв на стан алкогольного, наркотичного сп'яніння. Як вбачається із вищезазначених діючих норм законодавства, поліцейський зобов'язаний спочатку запропонувати водію пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою чітко визначених законодавством спеціальних технічних приладів на місці зупинки. Тільки якщо водій відмовляється пройти огляд на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, або якщо водій пройшов такий огляд на місці зупинки, але з результатами такого огляду не згідний, поліцейський зобов'язаний запропонувати водію пройти огляд на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я.

Апелянт стверджує, що фактично, якщо водію запропоновано пройти огляд на місці зупинки і водій відмовляється пройти такий огляд, поліцейський зобов'язаний оформити відповідне направлення для водія у медичний заклад для проходження огляду у медичному закладі, однак у матеріалах справи відсутнє відповідне, передбачене чинним законодавством направлення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Глядика Б.М. та особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3 (ОСОБА_3), які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7,перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об'єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність ОСОБА_3 (ОСОБА_3) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_3 (ОСОБА_3) дотримано не було.

Винуватість ОСОБА_3 (ОСОБА_3) у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 221834 від 30 серпня 2018 року, відповідно до якого 30.08.2018 року о 05 годині 35 хвилин в м. Києві по вул. Приозерна, 2 в м. Києві, ОСОБА_8 керувала автомобілем НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп'яніння.Від огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_8. відмовилась у присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 ПДР України;

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_8 30 серпня 2018 року по вул. Приозерна, 2в місті Києві від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с. 2),

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 30 серпня 2018 року щодо ОСОБА_8 (а.с. 3), де також зафіксована відмова ОСОБА_8 від проходження огляду на стан сп'яніння як за допомогою технічних засобів так і медичному закладі.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню дорожньо-транспортної пригоди складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп'яніння - запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, нечітка мова та порушення координації рухів, виявлені працівниками поліції 30.08.2018 року у ОСОБА_9в розумінні п.п.1, 3 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення працівником поліції огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Проте, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3)від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп'яніння відмовилася у присутності двох свідків.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_8пояснила, що 30 серпня 2018 року близько 05 год. 00 хв. вона знаходилася в своєму автомобілі, що стояв по вул. Приозерна, біля будинку №2, проте, не керувала. Коли до транспортного засобу підійшли працівники патрульної поліції і попросили пред'явити документи, вонанадала усі запитувані поліцейськими документи. Через деякий час інспектор роти №2 батальйону №2 полку №1 УПП м. Києва ДПП лейтенант поліції ОСОБА_10 почала агресивно наполягати, що вона ОСОБА_5 обов'язково повинна пройти огляд на стан сп'яніння, при цьому не пояснюючи причин, не роз'яснюючи, який саме огляд вона повинна пройти, не роз'яснюючи її прав. Оскільки вона ОСОБА_5 почала фіксувати все, що відбувається на відеокамеру, поліцейська застосувала до неї силу, у зв'язку із чим вона отримала травми.

Разом з тим, наведені показання ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження іншими дослідженими матеріалами справи.

Так, за клопотанням апелянта судом апеляційної інстанції було викликано та допитано свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повністю підтримав свої пояснення, надані працівникам поліції та пояснив, що 30 серпня 2018 року орієнтовно о 05 год. 30 хв. він зі своєю співробітницею їхали на роботу та були зупинені працівниками патрульної поліції в якості свідка. Інспектор патрульної поліції особисто йому пояснила, що ними була зупинена водій за порушення ПДР, під час розмови у якої було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння у зв'язку з чим було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, проте водій відмовляється проходити будь-який огляд. В подальшому в його присутності та присутності іншого свідка - ОСОБА_6 жінці - водієві працівниками поліції неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, однак водій відмовилася в їх присутності від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, після чого працівник поліції попросив засвідчити підписом у протоколі та поясненнях факт відмови. Крім цього свідок ОСОБА_7 пояснив, що у водія дійсно вбачалися ознаки алкогольного сп'яніння, а пасажир, котрий знаходився в автомобілі ОСОБА_3 (ОСОБА_3) зазначив: «…ну, трішки випила, з ким не буває». Щодо застосування працівником поліції до ОСОБА_3 (ОСОБА_3) сили, то свідок ОСОБА_7 пояснив, що вона своєю поведінкою сама спровокувала на це інспектора поліції.

При пред'явленні в судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень свідка ОСОБА_7, останній заявив, що обидва документи він підписував, більш того, уточнив, що вказані документи він підписав тільки після того, як вони були складені та зачитані працівником поліції. І лише тоді, впевнившись, що в цих документах, відображені показання, які відповідали дійсності, він підписав документи. На день апеляційного розгляду свідок чітко зазначив, що пам'ятає, що ОСОБА_3 відмовилась їхати до лікаря нарколога, а в пам'яті відмова від проходження огляду на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» не відклалося. Однак, якби такого факту не було, то він би не підписав письмові пояснення, що містяться в матеріалах справи.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона дійсно з колегою їхала вранці на роботу та були зупинені працівниками поліції в якості свідків для засвідчення факту відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. В її присутності та присутності ще одного свідка, ОСОБА_3 (ОСОБА_3) було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння. Свідок ОСОБА_6 зазначила, що вона не розуміється в термінах щодо проходження огляду на стан сп'яніння, за допомогою приладу «Драгер» чи у лікаря-нарколога, проте чітко пам'ятає, що ОСОБА_3 (ОСОБА_3) зазначила: «я відмовляюся проходити огляд» і факт такої відмови вона засвідчила своїм підписом у протоколі про адміністративне правопорушення та у поясненнях.

Будь - яких підстав не довіряти показанням свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у суду не має.

Більш того, пояснення свідків повністю узгоджуються з дослідженим відеозаписом із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, які 30 серпня 2018 року здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_3 (ОСОБА_3), відповідно до якого вбачається, що автомобіль ОСОБА_3 (ОСОБА_3) був зупинений працівниками поліції, які пояснили, що причиною зупинки було те, що водій, при зміні напрямку руху не вмикала покажчики поворотів та нерівно їхала з смуги в смугу. Працівник поліції попросила ОСОБА_3 (ОСОБА_3) надати їй документи на автомобіль та посвідчення водія. Під час спілкування з водієм, у останньої було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, проте ОСОБА_3 (ОСОБА_3) відмовилася від проходження такого огляду. Через деякий час було зупинено двох свідків, в присутності яких ОСОБА_3 (ОСОБА_3) повторно було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, проте вона знову відмовилася від проходження будь-якого огляду, свою відмову пояснила тим, що вона не керувала автомобілем, однак на запитання одного із свідків хто керував, відповіді не надала. У зв'язку з відмовою ОСОБА_3 (ОСОБА_3) від проходження огляду на неї було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищенаведені докази об'єктивно узгоджуються між собою, підтверджують факт керування ОСОБА_3 (ОСОБА_3) автомобілем, зупинку автомобіля в зв'язку з допущеними порушеннями ПДР та відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, тому їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду першої інстанції та обґрунтовано ОСОБА_3 (ОСОБА_3) винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції після неодноразової неявки в судове засіданні працівника поліції, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, захисник Глядик Б.М. не вбачав необхідності у її допиті та відкликав клопотання про її виклик.

Посилання захисника Глядика Б.М. на порушення працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення вимог Інструкції "Про порядок огляду водіїв транспортних засобів на стан сп'яніння" та порушення вимог ст. 266 КУпАП щодо порядку огляду водіїв на стан сп'яніння, а саме не конкретизація поліцейськими пропозиції проходження огляду, зокрема, на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу чи у лікаря-нарколога у закладі охорони здоров'я, є безпідставними, адже, згідно показань ОСОБА_3 (ОСОБА_3) в суді апеляційної інстанції, а також її пояснень, зафіксованих на відеозаписі, вона відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння не тому, що їй не було зрозуміло яким саме чином його проходити, а відмовилася від проходження будь - якого огляду на стан сп'яніння, посилаючись на те, що вона не була взагалі водієм.

Тому, в даній конкретній ситуації, вважаю, що пропозицією поліцейського пройти ОСОБА_3 (ОСОБА_3) огляд на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку, ніяким чином не було суттєво порушено вимоги Інструкції.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про відсутність в матеріалах справи направлення ОСОБА_3 (ОСОБА_3) для огляду на стан алкогольного сп'яніння, то слід звернути увагу на наступне.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння наведена в додатку № 1 до цієї Інструкції.

З відеозапису вбачається, що працівником поліції запропоновано ОСОБА_3 (ОСОБА_3) пройти огляд у встановленому законом порядку, однак, остання відмовилася від проходження будь - якого огляду, посилаючись на те, що не була водієм.

Сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв'язку з чим вважаю, що відсутність вказаного направлення в справі не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан алкогольного сп'яніння, не спростовує порушення ОСОБА_3 (ОСОБА_3) п. 2.5 ПДР України та не тягне за собою безумовне скасування прийнятого судового рішення.

Посилання адвоката Глядика Б.М. в апеляційній скарзі на порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, то такі порушення судом першої інстанції дійсно були допущені, оскільки справу було розглянуто без його участі та участі ОСОБА_3 (ОСОБА_3). Разом з тим, недотримання судом вимог ст. 268 КУпАП не є безумовною підставою для скасування постанови суду, оскільки права ОСОБА_3 (ОСОБА_3), передбачені ст. 268 КУпАП були нею в повному обсязі реалізовані в суді апеляційної інстанції, в тому числі шляхом надання пояснень, заявлення клопотань та інше.

Докази по справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності та взаємозв'язку підтверджують, що ОСОБА_3 (ОСОБА_3) на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, тому співробітник патрульної поліції мав всі підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, при прийнятті рішення враховується зміст відеозаписів, які відповідають критерію належності, допустимості, а тому їх правильно було покладено в обґрунтування висновків суду щодо визнання ОСОБА_3 (ОСОБА_3) визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження адвоката Глядика Б.М.щодо невинуватості ОСОБА_3 (ОСОБА_3) у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а тому розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_3 (ОСОБА_3) від адміністративної відповідальності.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_3 (ОСОБА_3) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 27.11.2018 року є законною та обґрунтованою, отже апеляційну скаргу адвоката Глядика Б.М. слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 27.11.2018 року, ОСОБА_3 (ОСОБА_3) визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Глядика Б.М. в інтересах ОСОБА_3 (ОСОБА_3) - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал