Провадження №33/824/3910/2019 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Буркацького В.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шістсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати на користь держави в сумі 384 грн. 20 коп.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 07.07.2019 о 05 год. 30 хв. у м. Києві на бул. Дружби Народів, 42, керував автомобілем марки «КІА», д.н.з. НОМЕР_1 , із ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в установлено законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій він просить постанову Печерського районного суду від 30.08.2019 скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б указували на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свою вину у вчиненні вказано правопорушення апелянт категорично заперечує, адже не перебував у стані сп`яніння. На його думку, працівниками поліції був порушений порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, зокрема, йому не було роз`яснено прав і обов`язків, порядку проходження такого огляду за допомогою алкотестера або у лікаря-нарколога, наслідки відмови від нього. Факт тверезості ОСОБА_1 підтверджується тим, що його не відсторонили від керування автомобілем. У протоколі про адміністративне правопорушення не вказано від якого саме огляду відмовився водій: чи на місці зупинки транспортного засобу, чи у закладі охорони здоров`я.

Крім того, місцевий суд відмовив у задоволенні клопотання про виклик поліцейських та свідків, жодним чином не обгунтувавши своє рішення. Відеозапис з нагрудної камери поліцейського є неналежним доказом, адже вказаний містить лише фрагментарнее відображення обставин події.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_1 та його захисника Буркацького В.Л., які підтримали подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав.

Захисник ОСОБА_1 - Буркацький В.Л. у суді першої та апеляційної інстанції зазначив, що поліцейськими було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, а саме: запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога.

До показань ОСОБА_1 та його захисника Буркацького В.Л. суд ставиться критично, оскільки вони спростовуються іншими доказами, наявними у справі про адміністративне правопорушення.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №355835 від 07.07.2019 вбачається, що ОСОБА_1 07.07.2019 о 05 год. 30 хв. у м. Києві на бул. Дружби Народів, 42, керував автомобілем марки «КІА», д.н.з. НОМЕР_1 , із ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в установлено законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України (а.с.1).

Водночас у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що поспішав, пояснення надасть у суді, транспортний засіб залишає на місці зупинки. Факт роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 підтвердив власним підписом (а.с.1).

При цьому, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу та у найближчому закладі охорони здоров`я безпосередньо підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 07.07.2019 (а.с.2).

Доводи апеляційної скарги про те, що огляд на стан наркотичного сп`яніння є недійсним, адже ОСОБА_1 запропонували пройти освідування лише у закладі охорони здоров`я, на думку апеляційного суду, не обґрунтованими, адже проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з технічної точки зору є неможливим.

Підстави вважати відеозапис із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського від 07.07.2019 відсутні, адже на ньому чітко зафіксовано як водій ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога. Обставин, які свідчать про порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння працівниками поліції не вбачається (а.с.3).

У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Попри невизнання вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильними.

Оскільки відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилання апелянта на відсутність у його діях складу вказаного правопорушення із огляду на те, що він не перебував у стані наркотичного сп`яніння за кермом, спростовуються матеріалами провадження та суперечать вимогам закону.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Доказів на спростування висновків місцевого суду апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.

Із огляду на вищезазначене, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль