Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1258/19
Провадження № 3/553/473/2019
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23.09.2019м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого суддіНовака Ю.Д.,

за участю секретаря Каленіченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави справу про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил передбачене ч.1 cт.483 Митного кодексу України,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтави, Полтавськоїобласті, українки, громадянки України, зареєстрованоїта проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ :

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил №0544/80600/18 від 27.12.2018 року, 27.12.2018 року в тимчасовій зоні митного контролю за адресою: АДРЕСА_2 на території цеху обміну поштою ПД ПАТ «Укрпошта», під час митного огляду міжнародного поштового відправлення №RA 066796987 UA , яке пересилалось з України до ОСОБА_2 було виявлено каміння коричневого кольору, жовтуватого відтінку, схожого на бурштин, загальною вагою 922 гр. орієнтовною вартістю 46100 грн.

Зазначене каміння було щільно обмотане поліетиленовою плівкою, вкладено в картонну коробку, що вказує на використання гр. ОСОБА_3 способів, що утруднюють виявлення зазначеного каміння.

Таким чином, митний орган прийшов до висновку, що ОСОБА_4 вчинила дії, які мають ознаки порушення митних правил, передбачені ч.1 ст.483 Митного кодексу України, за кваліфікуючими ознаками вчинення дій спрямованих на переміщення товарів через митний кордон з приховуванням від митного контролю шляхом використання способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Представник Полтавської митниці ДФС Ковальов О.М. у судовому засіданні просив суд визнати ОСОБА_1 винною за ст. 483 ч. 1 МК України та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості предметів правопорушення з конфіскацією товару. Вказував на те, що в ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_2 , 150 А на території цеху обміну поштою ПД ПАТ «Укрпошта», під час митного огляду міжнародного поштового відправлення № RA 066796987 UA , яке пересилалось з України до ОСОБА_2 було виявлено каміння бурштину, вагою 922 гр., орієнтовною вартістю 46100 грн. При цьому було встановлено, що дане поштове відправлення було зроблено ОСОБА_3 . Зазначене каміння було щільно обмотане поліетиленовою плівкою, вкладено в картонну коробку, що вказує на використання гр. ОСОБА_3 способів, що утруднюють виявлення зазначеного каміння.

ОСОБА_1 до суду надала пояснення в яких свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, не визнала. Зазначила, що не здійснювала жодних поштових відправлень каменю бурштину. При цьомуне отримувала повідомлень чи документів з митниці по даному питанню. Не підписувала ніяких документів, оскільки не була присутня при складанні протоколів та взагалі їй не було нічого відомо по вказаним фактам. Лише отримавши судову повістку дізналася про наявність такої справи.

Також зазначила, що на всіх повістках і викликах, якими вона нібито викликалась зазначена адреса « АДРЕСА_3 », хоча зареєстрована за адресую: АДРЕСА_1 . Тож не могла отримати такі повістки, оскільки адреса була зазначена не вірно.

В судовому засіданні представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвокат Паскевич О.Г. просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення передбаченого ч.1 ст.483 МК України. Вказував на те, щовсправі відсутні належні та допустимі докази причетності ОСОБА_1 до пересилання зазначеного міжнародного поштового відправлення. При цьому протокол про порушення митних правил та, зокрема, акт про проведення огляду складені з грубим порушенням чинного законодавства. Так, в протоколі про порушення митних правил не повністю зазначено ПІБ особи, яка притягується, не вірно вказано адресу місця реєстрації особи, не заначено час та місце вчинення правопорушення. Огляд товару було проведено без залучення понятих, що є необхідною умовою в разі проведення такого без участі особи правопорушника.

Відповідно до ч.2 ст.7 КпАП України провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статті 245,252 КпАП України регламентують, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

В силу положень ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил повинно бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 495 МК України регламентує, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За наслідками розгляду справи встановлено, що:

27.12.2018р. інспектором відділу Полтавської митниці ДФС Мороз О.С. було складено протокол про порушення митних правил № 0544/80600/18. В даному протоколі зафіксовано, що 27.12.2018 року в тимчасовій зоні митного контролю за адресою: АДРЕСА_4 Полтава АДРЕСА_5 . Європейська, 150 А на території цеху обміну поштою ПД ПАТ «Укрпошта», під час митного огляду міжнародного поштового відправлення № RA 066796987 UA , яке пересилалось з України до ОСОБА_2 було виявлено каміння коричневого кольору, жовтуватого відтінку, схожого на бурштин, загальною вагою 922 гр. орієнтовною вартістю 46100 грн.

Зазначене каміння було щільно обмотане поліетиленовою плівкою, вкладено в картонну коробку, що вказує на використання гр. ОСОБА_3 способів, що утруднюють виявлення зазначеного каміння.

З диспозиції ч. 1 ст. 483 МК України вбачається, що суб`єктом вказаного порушення митних правил є особа, яка безпосередньо умисно вчинила дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон з приховуванням від митного контролю шляхом використання способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Таким чином, для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України доказуванню підлягає зокрема той факт, що остання умисно вчинила дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон з приховуванням від митного контролю шляхом використання способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

В матеріалах справи мається пояснення працівника відділення зв`язку ОСОБА_5 , яка зазначила, що нею «не було перевірено вміст поштового відправлення чим допущено порушення вимог Регламенту міжнародних поштових відправлень затверджених Наказом ПАТ «Укрпошта» №1650 від 29.11.2017р». Зазначені обставини, в свою чергу, унеможливлюють та спростовують твердження органу ДФС про будь-які дії відправника спрямовані на навмисне незаконне переміщення товарів через митний кордон України.

Відповідно до Правил та Керівництва з приймання міжнародних поштових відправлень під час подання фізичною особою до пересилання реєстрованих та простих поштових відправлень, як міжнародних так і внутрішніх, особа відправника не ідентифікується.

Належні докази, які б підтверджували факт поштового відправлення каменю бурштину 26.12.2018 р. саме ОСОБА_1 в справі відсутні, а представником митниці в ході розгляду справи в суді не надано.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року № 448 «Про порядок вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам`ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження» норма вивезення (пересилання) за межі митної території України дорогоцінних металів не повинна перевищувати суму, еквівалентну 10000 євро.

З матеріалів даної справи вбачається, що вартість каміння бурштину, згідно висновку експерта становить 1248,48 грн. та є еквівалентною сумі 40,14 євро відповідно до даних Національного Банку України. Таким чином не було перевищено дозволену норму вивезення (пересилання) дорогоцінних каменів у сумі, еквівалентній 10000 євро.

Сам факт виявлення каміння бурштину не дає підстав для висновку про їх приховування від митного контролю , оскільки норми вивезення бурштину перевищені не були.

Законність дій в сфері поштових відправлень встановлено зокрема відповідним «Порядком».

Так, пунктом 1.1. визначено, що цей Порядок та умови надання послуги з пересилання міжнародних поштових відправлень (надалі Порядок) визначає загальний порядок приймання, оброблення та вручення міжнародних поштових відправлень для споживачів.

1.2. Порядок регулюється наступними нормативно правовими документами:

?Законом України «Про поштовий зв`язок»;

?Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. № 270 із змінами;;

?Керівництвом з приймання міжнародних поштових відправлень;

?Актами Всесвітнього поштового союзу (Доха, 2012);

?Митним кодексом України від 13.03.2012р. № 4495-VI зі змінами та доповненнями.

Даний порядок визначає порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулює відносини між ними.

Відповідно до вказаного Порядку

п. 4.1. Упаковка міжнародних поштових відправлень обирається відправником залежно від форми та характеру вкладення, виду поштового відправлення з урахуванням часу на пересилання, інших умов пересилання, а також виключенням можливості забруднення чи пошкодження інших відправлень, поштового обладнання, заподіяння шкоди працівникам поштового зв`язку. Упаковка повинна забезпечувати схоронність вкладення, а також можливість обробки відправлення із використанням технічних засобів.

п. 4.2. Міжнародні поштові відправлення повинні бути упаковані таким чином, щоб виключалася можливість доступу до вкладення без пошкодження оболонки, печаток.

п. 4.3. За пошкодження предметів, вкладених відправником у міжнародних поштових відправлень, упаковка якого не забезпечує їх збереження, ПАТ «Укрпошта» відповідальності не несе.

Лише те, що зазначене каміння було замотане поліетиленовою плівкою та вкладене в картонну коробку, не може вказувати на використання особою відправником способів, що утруднюють виявлення зазначеного каміння, оскільки відносяться до елементарних, загальних способів пакування посилки. Та ніяким чином не могли слугувати для приховування від митного контролю. Тобто не можуть відноситись до способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Згідно п. 6.5. зазначеного Порядку фізичні особи подають для пересилання міжнародні посилки, міжнародні відправлення з оголошеною цінністю, бандеролі, відправлення EMS, дрібні пакети, мішки «М» у відкритому вигляді. В матеріалах справи відсутні дані, які б спростовували факт дотримання відправником вказаних правил.

Таким чином Зазначені дії не мають ознак порушення митних правил, передбаченого частиною 1 статті 483 Митного кодексу України

Інші докази, які б підтверджували факт наявності дій спрямованих на переміщення товарів через митний кордон, з приховуванням від митного контролю шляхом використання способів, що утруднюють виявлення таких товарів, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 6 ст. 338 Митного кодексу України огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється у присутності особи, яка переміщує ці товари, транспортні засоби через митний кордон України чи зберігає товари під митним контролем, а у разі її відсутності - за умови залучення не менше ніж двох понятих. Як поняті запрошуються особи, не заінтересовані у результатах огляду (переогляду). Працівники органів доходів і зборів не можуть бути понятими.

При цьому з акту про проведення оглядів, що маються в матеріалах справи, вбачається, що огляд проводився в порушення вищезазначеної норми Закону без залучення понятих.

В самому ж акті як підстава для проведення огляду вказано «п.5 ст. 338 МКУ». Хоча жодна частина даної статті не містить в собі більше чотирьох пунктів. Тож фактично підстава для проведення огляду не зазначена, що є обов`язковою умовою.

Таким чином було і грубо порушено «ПОРЯДОК проведення огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення». В якому зазначено, що відповідно до п.п. 1.1. Огляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення проводиться у присутності особи, яка переміщує ці товари, транспортні засоби через митний кордон України чи зберігає товари під митним контролем, а у разі її відсутності - за умови залучення не менше ніж двох понятих. Як поняті запрошуються особи, не заінтересовані у результатах огляду (переогляду). Працівники митних органів не можуть бути понятими.1.2. За результатами огляду складається Акт про проведення огляду (переогляду) товарів

Згідно п.4 ч.2 ст. 494 МК України протокол про порушення митних правил повинен зокрема містити дані про місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил.

В протоколах про порушення митних правил не вказано ні місце, ні час коли особа вчинила правопорушення. Лише зазначено місце та час проведеного огляду, який також було проведено з грубим порушенням встановленого порядку. Також не зазначено повне ПІБ особи що притягується та повну(вірну) адресу місця проживання.

Ч.9 ст. 494 МК України передбачено, якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в органах доходів і зборів адресою (місце проживання або фактичного перебування).

Такий обов`язковий відповідний запис за підписом посадової особи в протоколі відсутній.

Стаття 508 МК України встановлює перелік процесуальних дій:

1) складення протоколу про порушення митних правил;

2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб;

3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них;

4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них;

5) митне обстеження;

6) пред`явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання;

7) експертиза;

8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).

Серед переліку таких дій відсутнє впізнання особи по паспорту. Саме така дія була фактично проведена працівником митниці зі свідком при опитуванні.

Згідно ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

При цьому, в силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст.3 КонституціїУкраїни).

У відповідностізі ст.17 Закону України «Про виконаннярішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року (далі - ЄСПЛ ), не тільки Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), але й, практика ЄСПЛ застосовується судами України як джерело права, та маєбільшуюридичну силу чимнорми КПК України, оскількизгідно ст.19 Закону, законодавчий орган держави (орган представництва) маєздійснюватиекспертизу та перевіркучиннихзаконів і підзаконнихактів на відповідністьКонвенції та практиці ЄСПЛ.

На підставі ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Окрім цього, згідно з рішенням Конституційного суду Українивід 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

За таких умов всі перелічені вище процесуальні дії(протоколи) не можуть являтись доказом вини ОСОБА_1 у вказаній справі про порушення митних правил.

Аналізуючий докази які знаходяться в матеріалах справи в сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного Кодексу України не доведена.

За таких підстав, вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення не доведена належними та допустимими доказами, а тому, не може слугувати доказом вчинення правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

Інші докази вчинення ОСОБА_1 зазначеного вище правопорушення, у матеріалах справи відсутні.

А тому, із врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 дій, які б мали ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, за кваліфікуючими ознаками вчинення дій спрямованих на переміщення товарів через митний кордон з приховуванням від митного контролю шляхом використання способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Відтак, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягаєзакриттю.

Виходячи з викладеного, керуючисьст.ст.520, 524, 526, 527, 528 МК України, ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України закрити відповідно до п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях ознак складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. Д. Новак