ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Сазонова М.Г., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азербайджану, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №347813 від 21 липня 2019 року, ОСОБА_1 21 липня 2019 року о 02 год. 20 хв., керував транспортним засобом «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Р.Окіпної, буд. 16 з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, підвищена жвавість мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан спяніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі КМНКЛ «Соціотерапія» за адресою: м. Київ, пр Визволителів, буд. 6.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав та показав, що 21 липня 2019 року о 02 год. 20 хв., керував транспортним засобом «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Р.Окіпної, буд. 16, після чого був зупинений працівниками поліції, в яких виникла підозра, що він керує транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, при цьому запропонували пройти огляд, на який він погодився, з висновком огляд на стан сп`яніння не погоджується, оскільки не перебував в стані наркотичного сп`яніння.

Адвокат Федоров Д.С. в судовому засіданні надав аналогічні пояснення та просив закрити матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду роз`яснено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення вказується, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння та порушив п. 2.9-а ПДР України.

Поряд з цим, відповідно п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №347813 від 21.07.2019 року невірно вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, коли відповідно п. 2.9 ПДР України передбачається керування транспортного засобу саме в стані алкогольного сп`яніння.

Крім, того як вбачається з висновку КМНКЛ «Соціотерапія» №006640 від 22.07.2019 року, ОСОБА_1 направлявся інспектором УПП ДПП в м. Києві Бабаком М.Г. на огляд на стан сп`яніння 21.07.2019 року о 02 год. 05 хв., коли відповідно протоколу про адміністративне правопорушення саме правопорушення було вчинено 21.07.2019 року о 02 год. 20 хв.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення фактично не визначений час вчинення адміністративного правопорушення, не конкретизовано, чи перебував ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння чи з його ознаками.

В такому випадку суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення та докази, долучені до протоколу, містять у собі суперечливі та сумнівні відомості, що не узгоджується з стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, в частині того, що докази про що небуть можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення ДПР 18 №347813, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 245, 283, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: