Справа № 738/1004/19 Головуючий у 1 інстанції Парфененко О. Я.
Провадження № 33/4823/342/19
Категорія - - ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю - особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 23 серпня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , працює директором ТОВ «Алігатор», ветеран війни - учасник бойових дій,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130, ст.36 КУпАП та на нього накладено стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на користь держави.

Місцевим судом встановлено, що 29 травня 2019 року, о 14.00 год., по вул. Чернігівський шлях у м. Мена, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21104», д.н.з. НОМЕР_1 , та порушив пункти 2.10 «а», 13.1 ПДР, а саме - не впорався з керуванням та здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої причетний.

Крім того, 29 травня 2019 року, о 13.50 год., по вул. Чернігівський шлях у місті Мена, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21104», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння - відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, де просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження по справі, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Зазначив, що суд розглянув справу у його відсутність, позбавивши його можливості бути присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, надавати пояснення по справі, довести свою непричетність до вчинення правопорушення. А жодних повноважень на участь у розгляді справи захиснику Омельяненко Л . І. він не надавав. Вказав, що він не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки такий огляд працівники поліції йому не пропонували. Також вказав, що протокол про адміністративне правопорушення був складений не на місці зупинки транспортного засобу, а у відділенні поліції. Послався на відсутність доказів керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не визнав свою провину лише у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, послався на відсутність доказів керування ним транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 оспорює постанову місцевого суду лише в частині визнання його винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також у присутності двох свідків.

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №002885, ОСОБА_1 , 29 травня 2019 року, о 13.50 год., в місті Мена, по вул. Чернігівський шлях, керував автомобілем «ВАЗ 21104», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння - відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України (а.с.3).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, підтверджується письмовими показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно яких водій ОСОБА_1 за їх присутності, відмовився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння (а.с.4, 5).

При цьому, дані свідки лише засвідчують факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Посилання апелянта на розбіжності між адресами місця вчинення правопорушення, місця складання протоколу спростовуються письмовими показами вищевказаних свідків, які у своїх поясненнях зазначають, що були зупинені працівниками поліції у м. Мена, по вул. Чернігівський шлях. Така ж адреса зазначена й у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «місце складання протоколу».

При цьому, на переконання апеляційного суду, дані свідки не мали жодних підстав обмовляти ОСОБА_1 , їх пояснення повністю узгоджуються з матеріалами справи.

До того ж матеріали справи не містять будь-яких зауважень чи заперечень ОСОБА_1 на дії працівників поліції під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП; із відповідними заявами до компетентних органів не звертався.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, а постанова суду першої інстанції у цій частині є законною та обґрунтованою.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, з урахуванням вимог ст.36 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яка є найбільш суворою.

Доводи апелянта про порушення судом вимог ст.268 КУпАП у зв`язку з тим, що розгляд справи відбувся без його участі, на думку апеляційного суду, є слушними.

Як убачається із матеріалів справи, зазначена справа була розглянута місцевим судом у відсутності ОСОБА_1 Розглянувши справу за даних обставин, суддя допустив порушення гарантованих ст.268 КУпАП прав, що є порушенням вимог закону.

Однак, апеляційний суд вважає, що вказане порушення не може вплинути на законність оскаржуваної постанови місцевого суду.

Так, право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності бути присутнім під час розгляду справи в суді, було поновлене апеляційним судом. Вказана особа належним чином викликана в судове засідання до апеляційного суду, де дала пояснення по суті справи та мала можливість надати докази на підтвердження своїх доводів та скористатись правовою допомогою захисника.

З огляду на зазначене, слід визнати, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Менського районного суду Чернігівської області від 23 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130, ст.36 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний