ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/347/19Головуючий у 1-й інстанції Музика Я.М.
Провадження № 33/817/241/19 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 травня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 н.м.д.г., що становить 10200 грн. в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто 384,20 грн. судових витрат.

Згідно постанови, ОСОБА_1 28.02.2019 року о 18 год. 00 хв., керував транспортним засобом марки "Пежо" д.н.з. НОМЕР_1 в м. Бережанах по вул. Л. Українки в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці події та огляду в Бережанській ЦРКЛ водій відмовився категорично, таким чином порушив п. 2.5 ПДР і такі його дії кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 22.05.2019 року та викликати у судове засідання свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Свої вимоги мотивує тим, що суд, при розгляді справи, допустив істотні порушення його процесуальних прав. Так, суд розглянув справу у його відсутності та в оскаржуваній постанові зазначив, що ОСОБА_1 не з`явився на розгляд справи через те, що він хоче затягнути судовий процес та уникає законного покарання за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Таке твердження суду не відповідає дійсності, так як вимушений був на момент розгляду справи, за сімейними обставинами, виїхати за межі України. Також, суд при прийнятті рішення не врахував того, що він не керував транспортним засобом марки «Пежо» д.н.з. НОМЕР_2 , так як в не мав при собі ключів і не сідав за кермо. Зазначає, що суд при розгляді справи не взяв до уваги заяви ОСОБА_4 в якій зазначено, що він не має жодних претензій і не матиме їх в подальшому, оскільки його автомобіль не отримав ніяких пошкоджень, і підтверджує те, що дійсно ОСОБА_1 не був за кермом транспортного засобу мар «Пежо» д.н.з. НОМЕР_2 , а лише випадково зачепив ручний тормоз внаслідок чого автомобіль покотився.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова судді у справах про адміністративні правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 під час оголошення постанови в суді не був присутнім, і копію оскаржуваної постанови надіслану судом він не отримував, оскільки перебував за межами України, що підтверджується доданими до його апеляційної скарги копіями паспорта (а.с.30).

Згідно наявної в матеріалах справи розписки ОСОБА_1 отримав копію постанови 11 червня 2019 року (а.с.23).

Враховуючи наведене і те, що апеляційна скарга надіслана до суду 14 червня 2019 року, тобто на протязі десяти днів після отримання копії постанови, то строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, як пропущений з поважних причин.

Згідно ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови цих вимог закону щодо повноти з`ясування усіх обставин справи суд першої інстанції в даному випадку не дотримався і винесена ним постанова не відповідає вимогам ч.2 ст.283 КУпАП, оскільки висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 містить істотні суперечності.

Так, в оскарженій постанові суд першої інстанції вказав, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, однак не зазначив які саме елементи складу цього правопорушення мали місце в даному випадку.

Відповідно до диспозиції вказаної статті нею передбачено відповідальність за:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,

2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів,

3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В оскарженій постанові зазначено, що ОСОБА_1 28.02.2019 року о 18 год. 00 хв., керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Тобто, в постанові суду описано наявність двох взаємовиключних обставин: встановлений у ОСОБА_1 стан алкогольного сп`яніння і в той же час його відмова проходити огляд для встановлення такого стану.

Як вбачається з матеріалів даної справи у них відсутні результати огляду водія на місці чи висновок медичної установи про встановлення у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння, а тому немає підстав вважати ОСОБА_1 винним у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, як про це вказано у складеному відносно нього протоколі про адміністративне правопорушення від 28 лютого 2019 року серії БД №022827.

З приводу відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в установленому порядку, то складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про ознаки алкогольного сп`яніння, що визначені п.3 розділу першого Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України за №1452/735 від 09.11.2015 року (далі за текстом - Інструкція).

За змістом ч.1 ст.266 КУпАП та п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. N 1103, огляду підлягають лише ті водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані стан сп`яніння згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення вказаних ознак сп`яніння особи ставить під сумнів законність вимоги працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

Суд першої інстанції на вказані недоліки протоколу не звернув уваги і безпідставно визнав його належним доказом винуватості ОСОБА_1 .

Крім того, зі змісту оскарженої постанови вбачається, що в ній наведено лише перелік долучених до протоколу матеріалів, однак не проаналізовано їх зміст та не визначено які саме ознаки складу правопорушення вони доводять: керування ОСОБА_1 автомобілем у стані сп`яніння чи його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Також, в постанові вказано, що вина ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 28 лютого 2019 року.

Однак, такий висновок суду не підтверджується змістом цих пояснень, в яких ОСОБА_1 стверджував, що взагалі не керував транспортним засобом. Будь-яких відомостей, що він перебував у стані сп`яніння чи відмовлявся від проходження огляду ці пояснення не містять (а.с.4). Пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 також не містять відомостей про результати проходження ОСОБА_1 . огляду на стан сп`яніння чи відмову від нього (а.с.5,6).

Крім того, суд першої інстанції визнав доказом вини ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП постанову серії ДПО18 №234066 від 28 лютого 2019 року.

При цьому, суд не звернув уваги на те, що цією постановою на ОСОБА_1 було накладено стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП за те, що він 28 лютого 2019 року о 19 год. 30 хв. у темну пору доби керував транспортним засобом на якому не освітлювався номерний знак (а.с.8). А протокол за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 було складено про те, що він керував автомобілем в той день о 18 год. 00 хв., тобто в інший час ніж вказаний у постанові серії ДПО18 №234066, а тому ця постанова врахована судом першої інстанції безпідставно.

Таким чином, жодних мотивів, з яких були відхилені додані до протоколу письмові пояснення ОСОБА_1 про те, що він автомобілем не керував, суд в постанові не навів, що свідчить про невмотивованість цього судового рішення.

Пояснення вказаних у протоколі свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в матеріалах справи відсутні і судом першої інстанції ці свідки допитані не були.

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини, а саме істотні суперечності висновків суду щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 та неналежне оформлення складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення і доданих до нього матеріалів, вважаю, що в даному випадку є законні підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної постанови у зв`язку з недоведеністю адміністративного правопорушення та закриття провадження у даній справі згідно п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 Строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 травня 2019 року відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати і провадження в цій справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

апеляційного суду В.Я. Сарновський