ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5993/19
Провадження № 3/210/2253/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

"14" листопада 2019 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сільченко В. Є., розглянувши матеріал, який надійшов з Відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Криворізькому регіоні Головного управління держпраці у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , генеральний директор ТОВ «РБО УКРАЇНА», місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2019 року в провадження судді надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Згідно протоколу № ДН2582/1809/АВ/П/ПТ від 26 вересня 2019 року було проведено інспекційне відвідування ТОВ «РБО УКРАЇНА». ОСОБА_1 будучи посадовою особою відповідальною за дотримання за повноту нарахування заробітної плати працівникам вказаного підприємства, допустив порушення вимог ч. 1 ст. 41 КУпАП України.

У судовому засіданні призначеному на 14.11.2019 року ОСОБА_1 з протоколом не погодився, вину не визнав.

Інспектор, котрим був складений матеріал, вказала про можливість розгляду справи у її відсутність.

Вислухавши пояснення сторін, а також дослідженими матеріалами справи встановлено, що з 13 вересня 2019 року по 19 вересня 2019 року проходило інспекційне відвідування ТОВ «РБО УКРАЇНА» в результаті якого встановлені наступні порушення законодавства.

Перевіркою кадрової документації (вибірково) було встановлено, що в заявах працівників, в наказах (розпорядженнях) про прийняття на роботу та у строкових договорах не зазначені терміни строкових договорів:

Департамент по будівництву та ремонту у м. Кривий Ріг: ОСОБА_2 (заява від 19.08.2019, наказ (розпорядження) про прийняття на роботу № 252-л від 20.08.2019, строковий трудовий договір від 20.08.2019; ОСОБА_3 (заява від 07.03.2019, наказ (розпорядження) про прийняття на роботу № 78-л від 18.03.2019, строковий трудовий договір від 18.03.2019; ОСОБА_4 (заява від наказ (розпорядження) про прийняття на роботу № 198-л від 20.12.2018 строковий трудовий договір від 20.12.2018; Департамент по будівництву та ремонту у м. Маріуполь: ОСОБА_5 (заява від наказ (розпорядження) про прийняття на роботу № 3-л від 31.01.2019, строковий трудовий договір від 01.02.2019; ОСОБА_6 (заява від 22.04.2019, наказ (розпорядження) про прийняття на роботу № 122-л від 07.05.2019, строковий трудовий договір від 08.05.2019; ОСОБА_7 (заява від 07.06.2019, наказ (розпорядження) про прийняття на роботу № 130-л від 13.06.2019, строковий трудовий договір від 14.06.2019; Департамент по будівництву та ремонту у м. Запоріжжя: ОСОБА_8 (заява від 13.09.2019, наказ (розпорядження) про прийняття на роботу № 109-л від 13.09.2019, строковий трудовий договір від 13.09.2019; ОСОБА_9 (заява від 11.09.2017, наказ (розпорядження) про прийняття на роботу № 36-л від 11.09.2017, строковий трудовий договір від 12.09.2019; ОСОБА_10 (заява від наказ (розпорядження) про прийняття на роботу № 79-л від 04.06.2019, строковий трудовий договір від 04.06.2019, чим порушено ч. 2 ст. 23 КЗпП України.

Відповідно до зауважень на Акт перевірки від 23.09.2019 року складених генеральним директором ТОВ «РБО УКРАЇНИ» ОСОБА_1 , останній не вважає, що ним порушено ст.. 23 КЗпП оскільки на їх підприємстві запроваджено єдину форму трудового договору і в залежності від того чи є цей договір безстроковим, або таким, що укладається на визначений строк, у договорі проставляється дата його закінчення або в полі закінчення строку договору ставиться риска, що в свою черги свідчить, що договір є безстроковим.

Однак з наданих суду копій безстрокового договору укладеного між підприємством та ОСОБА_11 , а також з копії наказу про прийняття на роботу ОСОБА_2 встановлено, що в казаних документах не зазначені терміни строкових договорів та останні не містять риски, про які вказує ОСОБА_1 .

Так, згідно до ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

А тому заперечення ОСОБА_1 є необґрунтованими і спростовується наданими доказами.

Під час перевірки ТОВ «РБО УКРАЇНА», були надані договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, наприклад: ОСОБА_12 (прибиральник службових приміщень), ОСОБА_3 (електрогазозварник 3 розряду), ОСОБА_13 (електрозварник ручного зварювання 5 розряду). Укладання вищезазначених договорів порушує умови ч.1 ст. 135-1 КЗпП України «Письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України», так як посади «прибиральник службових приміщень, електрогазозварник 3 розряду, електрозварник ручного зварювання 5 розряду» відсутні у Переліку посад і робіт, що заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпустку), перевезення або застосування у процесі виробництва від 28.12.1977№447/24 (далі-Перелік).

Відповідно до зауважень на Акт перевірки від 23.09.2019 року складених генеральним директором ТОВ «РБО УКРАЇНИ» ОСОБА_1 , останній зазначає, що майже всі працівники підприємства отримують різні вартісні інструменти, а також вартісні витратні матеріали, тому з метою підвищення самовідповідальності на департаменті з будівництва та ремонтів в м. Кривий Ріг з певною категорією робітників, які при виконанні робіт будуть застосовувати передані їм цінності, укладались договори про повну матеріальну відповідальність.

Однак, діючим законодавством визначено, що договори про повну матеріальну відповідальність (індивідуальну або колективну) можна укладати тільки з тими працівниками, які займають посади або виконують роботи, передбачені відповідними нормативно-правовими актами.

З іншими працівниками, посади яких або роботи, які вони виконують, не зазначені в Переліку, договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність укладатися не можуть. Зокрема, такі договори не можуть укладатися із сторожами, охоронцями, лаборантами та завідувачами лабораторій, завідувачами кабінетів навчальних закладів.

А тому заперечення ОСОБА_1 є необґрунтованими і спростовується наданими доказами.

Під час перевірки Товариства, були надані Додатки № 1 до трудових договорів ТОВ «РБО Україна» «Класифікація видів порушень Правил внутрішнього трудового розпорядку та вимог з охорони праці та пожежної безпеки на території підприємства і розмір штрафних санкцій за дані порушення», наприклад: ОСОБА_14 (Додаток № 1 до трудового договору від 13.07.2018 між ОСОБА_14 та ТОВ «РБО Україна»); ОСОБА_11 (Додаток № 1 до трудового договору між ОСОБА_11 та ТОВ «РБО Україна»); ОСОБА_3 (Додаток № 1 до трудового договору між ОСОБА_3 та ТОВ «РБО Україна»), чим порушено ч.І ст. 147 КЗпП України «За порушення трудової дисципліни до працівника застосовується тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення».

Відповідно до зауважень на Акт перевірки від 23.09.2019 року складених генеральним директором ТОВ «РБО УКРАЇНИ» ОСОБА_1 , останній зазначає, що вказані документи не передбачають накладення жодних стягнень на працівника, а є лише застереженням і повідомленням робітника про основні нормаи та парвила з Охорони праці на існуючих об`єктах.

Однак з даним твердженням ОСОБА_1 суд погодитись не може, оскільки дослідивши наданий Додаток № 1 судом встановлено, що вказаний документ є додатком до трудового договору ТОВ «РБО України», який містить класифікацію видів порушень Правил внутрішнього трудового розпорядку та вимог з охорони праці та пожежної безпеки на території підприємства і розмір штрафних санкцій за дані порушення. З вказаним документом працівники ознайомлені під підпис та дата підписання співпадає з датою заяви про прийняття на роботу.

Отже можна дійти висновку, що з вказаним документом про види порушень та розмір штрафів роботодавці ТОВ «РБО Україна» ознайомлюють майбутніх працівників перед прийомом на роботу.

А тому заперечення ОСОБА_1 є необґрунтованими і спростовується наданими доказами.

Також інспектором встановлено порушення ч. 5 ст. 79 КЗпП України, а саме працівник ОСОБА_14 (розпорядження) про надання відпусток № 213-ло від 18.07.2019. Початок відпустки з 24.07.2019 по 16.08.2018р. а ознайомлення ОСОБА_14 з наказом 18.07.2019, тобто не дотриманий двотижневий термін ознайомлення з початком щорічної відпустки.

Відповідно до зауважень на Акт перевірки від 23.09.2019 року складених генеральним директором ТОВ «РБО УКРАЇНИ» ОСОБА_1 , останній зазначає, що на підприємстві існує практика ознайомлення працівника про початок відпустки шляхом завчасного повідомлення працівника з відповідним наказом про надання відпустки у встановлений законодавством термін. У випадках коли наказ про відпустку не видавався до дати запланованого повідомлення , робітник повідомляється про дату початку відпустки шляхом проставляння свого підпису в узагальненому листі повідомлені про початок щорічної відпустки.

Проте з письмових матеріалів справи встановлено, а саме з листа повідомлення робітників департаменту по будівництву та ремонту у м. Кривий Ріг ТОВ «РБО Україна» про початок щорічної відпустки у 2019 році, в якому відсутній підпис про ознайомлення ОСОБА_14 .

При вивчені документів встановлено, що у Товаристві є випадки коли нарахування заробітної плати за час відпустки здійснюється з порушенням вимог ст. 12 ЗУ «Про оплату праці» та пункту 10 розділу IV ПКМУ № 100 «У випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей».

Так, наприклад: ОСОБА_15 відповідно до наказу № 221-ло від 24.07.2019 була надана щорічна основна відпустка з 15.08.2019 по 08.09.2019, але обчислення середньої заробітної плати проведено без використання коефіцієнта підвищення, що призвело до заниження середньоденної заробітної плати та суми нарахованої виплати за дні відпустки.

Відповідно пояснення генерального директора Товариства «розрахунок заробітної плати в програмі 1С відбувається автоматично на підставі занесених даних, При розрахунку відпускних в результаті оновлення окремих модулів програми 1С версія 8 на Департаменті з будівництва та ремонтів в м. Кривому Розі, виник збій налаштувань застосування коефіцієнта підвищення окладу для розрахунку відпускних. В наслідок великих обсягів робіт та стислих строків для їх виконання спеціалісти підприємства не встигли здійснити перевірку правильності виконаного програмою розрахунку, в результаті чого декільком працівникам Департаменту з будівництва та ремонтів в м. Кривому Розі випадково було проведено розрахунок і виплату без застосування коригуючого коефіцієнта.»

Отже, якщо в розрахунковому періоді відбулося підвищення окладів, а після цього працівника перевили на іншу посаду, то зарплату, нараховану за старою посадою до підвищення, коригується на коефіцієнт підвищення.

Таким чином, не використання коефіцієнту підвищення, порушує вимоги пункту 10 розділу IV ПКМУ №100.

Дослідженими матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП України.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його чиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Частиною 1 ст. 41 КУпАП передбачена відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Вина гр. ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення, актом інспекційного відвідування та наданими копіями наказів, трудових договорів, наказів, штатним розписом.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, всі обставини справи в їх сукупності, бере до уваги особу правопорушника, та застосовує до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 41 КУпАП, що буде достатнім для виконання завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення та здійснення виховного впливу на правопорушника.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 384,20 гривень.

Керуючись ст. ст. 34, 35, 41, 163-2, 245, 280, 283 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 384,20 (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок) гривень на користь держави.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення, в апеляційному порядку шляхом подання скарги через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу.

Суддя: В. Є. Сільченко