Справа № 308/313/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

13.09.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці ДФС України Селеша О.Я., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - адвоката Човганина М. І., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав в. о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Кухар А.,

в с т а н о в и в :

постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2019 року провадження у справі про порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, українця, із середньою освітою, тимчасово не працюючого,

закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 4997/30500/18 від 22 жовтня 2018 року легковий автомобіль марки „Hyundai" модель „Sonata", кузов НОМЕР_1 , 2012 року випуску, - повернуто власнику або його представнику за дорученням.

Згідно протоколу, 17.10.2018 о 16 год. 58 хв. у зону митного контролю митного поста "Ужгород" Закарпатської митниці ДФС у напрямку „в`їзд в Україну" на смугу руху "червоний коридор» заїхав вантажний автомобіль марки «Opel», р.н.з. НОМЕР_2 , з причіпом «Weekend», р.н.з. НОМЕР_3 , на якому переміщувався легковий автомобіль марки „Hyundai", модель „Sonata", кузов НОМЕР_1 , 2012 року випуску. Згідно поданих до митного контролю гр. ОСОБА_1 товаросупровідних документів, а саме: супровідного листа митних органів Словаччини № 18TSV1843193 від 17.10.18, митної декларації для громадян від 17.10.18, довіреності від 27.09.18, інвойсу №22276650 від 29.09.2018, через митний кордон України в митному режимі «імпорт» переміщується легковий автомобіль марки „Hyundai", модель „Sonata", кузов НОМЕР_1 , 2012 року випуску, загальною вартістю 3553 долари США, що, згідно курсу НБУ станом на 17.10.18, становить 99235 грн. 36 коп.. Відправником (продавцем) транспортного засобу є ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), а отримувачем (покупцем) ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ). У ході проведення митного контролю товаросупровідних документів поданих гр. ОСОБА_1 виявлена розбіжність у супровідному листі митних органів Словаччини 18TSV1843193 щодо номеру інвойса-фактури, а саме, у супровідному листі митних органів Словаччини зазначено фактуру № 02042, а до митного контролю подано інвойс № 22276650. У результаті проведення аналітично-пошукових заходів, було проведено звірку з митними органами Словаччини з метою перевірки відповідності та автентичності поданих гр. ОСОБА_1 документів до митних органів Словаччини та до митних органів України, внаслідок чого митними органами Словаччини надано копію рахунку-фактури серії ААА № 02042 від 12.10.2018. Після опрацювання рахунку-фактури серії ААА № 02042 від 12.10.2018, було встановлено, що відправником (продавцем) товару є іноземна фірма UAB «AUTMA» (Vinicna 62/4, 96271 Dudince), а отримувачем (покупцем) є ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), а вартість автомобілю складає 6000 Євро, що згідно курсу НБУ станом на 17.10.18 становить 194175 грн. 08 коп.. Таким чином, гр. ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України легкового автомобілю марки „Hyundai", модель „Sonata", кузов НОМЕР_1 , 2012 року випуску, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу України, як підстави для його переміщення документів, що містять неправдиві дані щодо відправника, отримувача та вартості автомобіля. Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) ч. 1 статті 483 Митного кодексу України.

В апеляційній скарзі в. о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Кухар А. вказує на те, що постанова судді є незаконною у зв`язку з необ`єктивністю розгляду справи та невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам справи. Посилається на те, що фактичні обставини справи та наявні в матеріалах справи докази свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення, а саме, вчинення дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України легкового автомобілю марки „Hyundai", модель „Sonata", кузов НОМЕР_1 , 2012 року випуску, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу України, як підстави для його переміщення документів, що містять неправдиві дані щодо відправника, отримувача та вартості автомобіля. При цьому, стверджує, що для кваліфікації дій за ст. 483 МК України не має значення мотив і мета їх вчинення, а також чи настали від цього шкідливі наслідки. Просить постанову скасувати, винести нову, якою ОСОБА_1 визнати винним за ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу та конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил.

Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці ДФС України Селеша О.Я., який підтримав доводи апеляційної скарги; захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - адвоката Човганина М. І., який судове рішення вважає законним та обґрунтованим і заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого з урахуванням положень ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що повідомлення про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 надіслано відповідно до вимог закону ; що даних про поважність причин його неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від нього не надходило; що у розгляді справи апеляційним судом приймає участь захисник ОСОБА_1 - адвокат Човганин Ю. Г..

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 483 МК України, дане правопорушення характеризується діями, що спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, одержаних незаконним шляхом, або таких що містять неправдиві відомості.

За змістом вказаної норми права, особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів ……

Отже, винність є обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення, яка виражає внутрішній психологічний зміст - психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

У цій ознаці закріплений найважливіший конституційний принцип - принцип суб`єктивного ставлення до вчиненого, тобто відповідальність тільки при наявності вини, закріплений у ст. 62 Конституції України.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків, а вчиненим із необережності - коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Судове рішення суду будь-якої інстанції повинно відповідати вимогам, встановленим законодавством: правосудність (тобто законність і обґрунтованість) судового рішення, його повнота, зрозумілість, справедливість, безумовність та безальтернативність.

Судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України ). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально - як дотримання вимог закону, а в ширшому значенні - у світлі верховенства права.

Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил апеляційний суд приходить до висновку про те, що суддею місцевого суду були дотримані вимоги вказаних вище норм матеріального та процесуального права як при розгляді справи про порушення митних правил, протокол за скоєння яких складено щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України, так і при постановленні судового рішення.

Так, під час проведення митного контролю гр. ОСОБА_1 для переміщення через митний кордон України в митному режимі «імпорт» легкового автомобілю марки „Hyundai" модель „Sonata", кузов НОМЕР_1 , 2012 року, загальною вартістю 3553 долари США, що згідно курсу НБУ станом на 17.10.18. становить 99235 грн. 36 коп.,

були подані такі товаросупровідні документи: супровідний лист митних органів Словаччини № 18TSV1843193 від 17.10.18, митну декларацію для громадян від 17.10.18, довіреність від 27.09.18, інвойс № 22276650 від 29.09.2018. Відправником (продавцем) транспортного засобу є ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), а отримувачем (покупцем) ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ).

В ході проведення митного контролю поданих гр. ОСОБА_1 товаросупровідних документів, виявлена розбіжність у супровідному листі митних органів Словаччини 18TSV1843193 щодо номеру інвойса-фактури, а саме, у супровідному листі митних органів Словаччини зазначено фактуру № 02042, а до митного контролю подано інвойс № 22276650.

Разом із тим, із матеріалів справи вбачається, що 27 вересня 2018 року громадянин України ОСОБА_4 видав довіреність на ім`я громадянина України ОСОБА_1 на вчинення дій щодо купівлі, ввезення на територію України та реєстрацію транспортного засобу. Митними органами Словаччини надано копію рахунку-фактури серії ААА № 02042 від 12.10.2018, відповідно до якого відправником (продавцем) товару є іноземна фірма UAB «AUTMA» (Vinicna 62/4, 96271 Dudince), а отримувачем (покупцем) - ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), а вартість автомобіля складає 6000 Євро, що, згідно курсу НБУ станом на 17.10.18, становить 194175 грн. 08 коп..

Відповідно до інвойсу № 22276650 від 29.09.2018 через митний кордон України в митному режимі «імпорт» переміщується легковий автомобіль марки „Hyundai" модель „Sonata", кузов НОМЕР_1 , 2012 року, загальною вартістю 3553 долари США, що згідно курсу НБУ станом на 17.10.18 становить 99235 грн. 36 коп. Відправником (продавцем) транспортного засобу є ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), а отримувачем (покупцем) ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ).

Врахувавши вищенаведені факти, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що матеріалами справи не встановлено те, що гр. ОСОБА_1 було відомо про зміст документів, в яких зазначено вартість автомобіля 6000 Євро, які надійшли від митного органу Словацької Республіки, якому вони були надані представником продавця УАБ «Аутма», оскільки у вказаних документах відсутні дані щодо особи ОСОБА_1 .

При цьому, судом першої інстанції дано належну оцінку тому факту, що відповідно до інвойсу № 22276650 від 29.09.2018, який був наданий ОСОБА_1 до митних органів України, через митний кордон України в митному режимі «імпорт» переміщується легковий автомобіль марки „Hyundai" модель „Sonata", кузов НОМЕР_1 , 2012 року, загальною вартістю 3553 долари США, відправником (продавцем) транспортного засобу є ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), а отримувачем (покупцем) ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), і будь-які дані про те, що довідка-рахунок від 29.09.2018 із зазначеною ціною автомобіля 3553 долари США не видавалась продавцем ANDRIY BELKIN, в матеріалах справи відсутні.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що посилання на документи, які надійшли від митного органу Словацької Республіки, не можуть достовірно доводити протиправність дій ОСОБА_1 , оскільки в зазначених документах відсутні відомості про те, що їх зміст доводився до уваги ОСОБА_1 ..

Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд обґрунтованими визнає й посилання суду першої інстанції про те, що: матеріалами справи не встановлено факту підписання або одержання громадянином ОСОБА_1 документів, копії яких надійшли від митного органу Словацької Республіки; в копії довідки-рахунку від 29.09.2018, яку ОСОБА_1 подавав митному органу, зазначено про отримання автомобіля саме громадянином ОСОБА_4 і, при цьому зазначена вартість 3553 долари США; в копії довідки, наданої митним органом Словацької Республіки зазначено вартість автомобіля 6000 євро, відправником (продавцем) товару є іноземна фірма UAB «AUTMA», (Vinicna 62/4, 96271 Dudince), а отримувачем (покупцем) є ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) і, при цьому, про особу ОСОБА_4 не згадується; Експортна декларація Словацької Республіки не містить жодних відомостей про те, що до її подання має якесь відношення ОСОБА_1 ..

Також, обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції дав належну оцінку поясненням ОСОБА_1 , які останній надав митному органу, зокрема, про те, що він здійснював перевозку авто в Україну та його оформлення в митних органах за дорученням ОСОБА_4, а хто й які документи подавав на Словацькій митниці йому не відомо.

На спростування вищевказаних пояснень у матеріалах справи відсутні будь-які докази, у тому числі й про те, що громадянину ОСОБА_1 , був відомий зміст документів, наданих митним органом Словацької Республіки.

Тому, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 не вчинив дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України легкового автомобілю марки „Hyundai", модель „Sonata", кузов НОМЕР_1 , 2012 року випуску, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу України, як підстави для його переміщення документів, що містять неправдиві дані щодо відправника, отримувача та вартості автомобіля, і що будь-яких дій, які б були спрямовані на приховування від митного контролю та утворювали об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, ОСОБА_1 не здійснював.

При цьому, апеляційний суд також враховує і те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяв з умислом, спрямованим на порушення митних правил і, при цьому, усвідомлював свої дії як протиправні, передбачав або повинен був і міг передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення транспортного засобу через митний кордон України або можливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення, не передбачив можливості настання шкідливих наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що фактичні обставини справи та наявні в матеріалах справи докази свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення, а саме, вчинення дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України легкового автомобілю марки „Hyundai", модель „Sonata", кузов НОМЕР_1 , 2012 року випуску, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу України, як підстави для його переміщення документів, що містять неправдиві дані щодо відправника, отримувача та вартості автомобіля, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Тому, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що під час розгляду справи суд першої інстанції дав вірну оцінку зібраним у справі доказам, зокрема, протоколу про порушення митних правил та іншим матеріалам справи. При цьому, суд першої інстанції дав належну правову оцінку фактичним обставинам справи, дослідив наявність вини у діях ОСОБА_1 як обов`язкової ознаки адміністративного правопорушення, належним чином вмотивувавши висновок про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України правопорушення.

При розгляді справи та прийнятті судового рішення, апеляційний суд, врахувавши положення Конституції України, КУпАП та МК України, у тому числі про те, що тягар доведеності обґрунтованості висновків, викладених у протоколі про порушення митних правил, покладається на митні органи, посадові особи яких проводили перевірку та склали протокол, а також принципи диспозитивності та змагальності, не перешкоджав учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.

Крім того, при прийнятті рішення, апеляційний суд враховує і те, що представником митного органом не заявлялось і клопотань про повернення справи для проведення додаткової перевірки чи будь-яких інших клопотань у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції.

При дачі пояснень представник митного органу підтвердив, що в матеріалах справи відсутні відомості, як б підтверджували, що ОСОБА_1 усвідомлював свої дії як протиправні, передбачав або повинен був, і міг передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення товару через митний кордон України або можливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення.

Наведене в сукупності свідчить про те, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального і процесуального права, необхідні для гарантування справедливого результату судочинства та справедливого процесу його здійснення, що забезпечує такий результат, а також належним чином вмотивував своє рішення, навівши у судовому рішенні мотиви, чому суд застосував встановлений ним правовий наслідок, дотримавшись вимог про те, що кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" від 18 липня 2006 року). При цьому, суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі за відсутністю події і складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення обґрунтовано прийшов до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у порушенні митних правил, прийнявши законне та обґрунтоване судове рішення, викладені в якому висновки відповідають фактичним обставинам справи.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав в. о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Кухар А., залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2019 року, якою провадження у справі про порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан