Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1772/19
Провадження № 3/273/1270/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року Баранівського районного суду Житомирської області Бєлкіна Д.С., розглянувши в м. Баранівка матеріали, які надійшли від Баранівського ВП Новоград-Волинського відділу ГУНП Житомирської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А :

10.09.2019 року близько 02:00 год. в смт. Полянка по вул. Заводська Баранівського району Житомирської області водій ОСОБА_1 , повторно протягом року, керував мотоциклом ALPHA, без державного реєстраційного номера, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, незв`язна мова), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується даними відмітки працівника поштового зв`язку на поштовому повідомленні, даними інформації Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області, згідно з якими ОСОБА_1 зареєстрований з 04.03.2014 року в м АДРЕСА_1 , даними рапорту поліцейського. (а.с. 14,19,22,23-27)

Із зазначеного вище вбачається, що ОСОБА_1 достеменно знав про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд його судом. Однак незважаючи на викладене, у судові засідання не з`являвся, будь-яких заяв та клопотань не надавав, до суду за інформацією щодо стану розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не звертався.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які повязані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Вказані обставини свідчать про ухилення правопорушника від отримання поштової кореспонденції з метою уникнення належної адміністративної відповідальності.

Аналіз викладених вище обставин, неявки в судові засідання ОСОБА_1 10.10.2019 року, 31.10.2019 року, 26.11.2019 року, 09.12.2019 року, про що його було повідомлено про розгляд відносно нього даної справи та доставлено за адресою, яку він вказав при складанні протоколу, написанні особистих пояснень, та встановлена судовим рішенням Баранівського районного суду Житомирської області № 273/601/19 від 26.06.2019 року, а також за адресою реєстрації його місця проживання, повідомлення про необхідність з`явитися на пошту для отримання судової повістки, яку він не забрав з пошти, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданого до суду відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, та свідчить про умисне уникнення від явки до суду та затягування судового розгляду даної справи з метою уникнення відповідальності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи вказані рішення ЄСПЛ та вимоги ст. 268 КУпАП, зважаючи на те, що судом вичерпано усі можливі засоби для належного повідомлення притягуваного про дату, час і місце розгляду справи, з метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст. 277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд визнає причини неявки притягуваного у судові засідання неповажними та вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності.

За вказаних обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому відповідно до ст. 268 КУпАП розглядає справу у його відсутності.

Всебічно з`ясувавши обставини справи на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення ОБ №040223 від 10.09.2019 року, даних письмових пояснень ОСОБА_2 від 10.09.2019 року, даних письмових пояснень ОСОБА_3 від 10.09.2019 року, даних письмових пояснень ОСОБА_1 від 10.09.2019 року, даних копії постанови Баранівського районного суду житомирської області №273/601/19 від 26.06.2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом за ч.1 ст. 130 КУпАП на ОСОБА_1 , даних довідки Баранівського ВП Новоград-Волинського відділу ГУНП Житомирської області, згідно з якою ОСОБА_1 протягом року притягувався до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП , даних відеозапису, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є доведеною.

Оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя приходить до висновку про можливість застосування щодо нього основного стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 25, 33, 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 20400,00 грн. (двадцять тисяч чотириста гривень 00 копійок).

У випадку примусового виконання постанови, відповідно до ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнути з ОСОБА_1 штраф у подвійному розмірі - в сумі 40800,00 грн. (сорок тисяч вісімсот гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд в десятиденний строк з дня її постановлення.

Суддя Д.С. Бєлкіна