КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД

Справа № 534/37/19
Провадження № 3/534/29/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року м.Горішні Плавні

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Крикливий Віталій Вікторович, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

10.12.2018 о 17 год. 40 хв. по ОСОБА_2, 78 у м.Горішні Плавні, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ-11183», державний номерний знак ВІ7754СМ у стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан спяніння проводився зі згоди водія в умовах Горішньоплавнівської міської лікарні (висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №84 від 10.12.2018).

Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, ОСОБА_1 в судове засідання не зявився. Згідно із записами у протоколі про адміністративне правопорушення складеному стосовно ОСОБА_1, останній від дачі пояснень відмовився.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 викликався в судові засідання, призначені на 29.01.2018 та 19.02.2019 шляхом направлення судових повісток про виклик до суду рекомендованим поштовим відправленням, останнє було вручено ОСОБА_1 під підпис 01.02.2019.

Крім того, на підставі заяви особи, яка притягується до відповідальності, від 19.02.2019, ОСОБА_1 21.02.2019 було сформовано та направлено SMS-повідомлення щодо документу «повістка про виклик до суду на 07.03.2019», яке доставлено адресатові 21.02.2019, що підтверджується відповідною довідкою про доставку SMS.

За таких обставин, враховуючи, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, беручи до уваги, що присутність особи при розгляді справ, передбачених ст.130 КУпАП, обовязковою законодавцем не визначена, і ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про судове засідання, суд доходить висновку про можливість проведення розгляду справи у відсутність особи, яка притягується до відповідальності.

Оцінивши досліджені в судовому засідання докази з точку зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та обєктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суд приходить наступників висновків.

Так, диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до п.2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Виходячи із змісту п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністра охорони здоровя, України та Міністра внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Частина 2 ст.266 КУпАП детально регламентує порядок проведення огляду осіб, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння - «огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейськими у присутності двох свідків».

У відповідності до норм ч.3 ст.266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Зазначений порядок проведення огляду узгоджується із п.7 розділу І Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року, згідно з яким у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як убачається з приєднаних до протоколу відеоматеріалів, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки та наполягав на проведенні освідування виключно в умовах закладу охорони здоровя.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №84 від 10.12.2018 проведеного лікарем Горішньоплавнівської міської лікарні ОСОБА_3, встановлено факт перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння.

При дослідженні в судовому засіданні наданого відеозапису фіксації правопорушення, проведено боді-камерою поліцейського, на 00:33 секунді відеофайлу з назвою Х711002__0002.МР4, зафіксовано показник газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі, результат якого склав 1,15%.

Суд зазначає, що згідно із п.7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Таким чином, при проведенні медичного огляду ОСОБА_1 результат вмісту алкоголю у видихуваному ним повітрі значно перевищував допустимий показник

Зазначені вище докази є чіткими, достатньо переконливими (без суперечностей) та обєктивно узгоджуються із наданим записом відеофіксації правопорушення, здійсненим нагрудною боді-камерою поліцейського, що у сукупності дає суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом».

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, так як він керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суд, виходячи із положень ст.23 КУпАП, зазначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Частиною другою згаданої статті передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

З огляду на викладене, суд вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП України в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішуючи питання щодо застосування до порушника стягнення у виді позбавлення спеціального права, суд виходить з наступного.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Згідно із приєднаними до справи матеріалами, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії ВХР №161366, що видане центром 5342 (а.с.4).

За таких обставин, до ОСОБА_1 слід застосувати додаткове адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Питання про судовий збір вирішено судом у порядку ст.401 КпАП України, згідно з якою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку таке стягнення накладено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 401,283,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 384,20 грн. судового збору.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя підпис ОСОБА_4

Згідно з оригіналом.

Суддя В.В.Крикливий