ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/396/19 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч. 1 ст. 164 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Войнарського А.Й.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Войнарського А.Й. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.164 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в користь держави в розмірі 17 000 грн.

Як визнав суд, ОСОБА_1 18.07.2019 року по 03.08.2019 року, займався господарською діяльністю без реєстрації як суб`єкт господарювання, у виді надання послуг вантажним автомобілем марки «Газ 53» номерний знак НОМЕР_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник Войнарський А.Й. вважає постанову Тернопільського міськрайонного суду від 02 жовтня 2019 року незаконною та необгрунтованою і такою, що винесена без дотримання чинного законодавства, а тому просить її скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Не погоджується з висновком суду про те, що вину ОСОБА_1 підтверджує протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №095244 від 09 серпня 2019 року, заява ОСОБА_2 від 08.08.2019 року, рапорт від 18.07.2019 року, письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 18.07.2019 року, оскільки із наданих пояснень та заяв неможливо встановити, що ОСОБА_1 дійсно проводив підприємницьку діяльність без реєстрації як суб`єкт підприємницької діяльності, а в його діях є ознаки адміністративного правопорушення.

Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений з поважних причин. Вказує, що постанову суду першої інстанції отримав 16 жовтня 2019 року, наручно в приміщенні Тернопільського міськрайонного суду, про що свідчить розписка про отримання постанови суду, яка міститься в матеріалах справи.

Заслухавши апелянта ОСОБА_1 та його захисника адвоката Войнарського А.Й, які підтримали подану апеляційну скаргу і, з мотивів викладених у ній, просять скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак складу правопорушення, передбаченого ст.164 КУпАП; розглянувши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного .

За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, копію постанови Тернопільського міськрайонного суду від 02.10.2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, він отримав 16.10.2019 року, про що свідчить його розписка, наявна в матеріалах справи. (а.с. 16)

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено ОСОБА_1 з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, як визначено ст.245 КупАП, є своєчасне всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримався.

За змістом ч. 1 ст.164 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Згідно ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно ст.42 Господарського кодексу України підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

У постанові Пленуму ВСУ від 25.04.2003 року №2 Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності Верховний Суд України роз`яснив, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Згідно зі ст.20 ч.1 Закону України Про ліцензування видів господарської діяльності від 02.03.2015 року №222-VIII, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Оскільки норма ст.164 КУпАП є бланкетною, то в протоколі про адміністративне правопорушення обов`язково повинна бути вказівка на норму спеціального закону, за порушення якої настає відповідальність, в даному випадку Закону України Про ліцензування видів господарської діяльності від 02.03.2015 року №222-VIII.

Як слідує із змісту протоколу серії АПР 18 №095244 від 09.08.2019 року, в ньому зазначено лише, що ОСОБА_1 в період з 18.07.2019 р. по 03.08.2019 р. займався господарською діяльністю без реєстрації як суб`єкт господарювання у виді надання послуг вантажним автомобілем ГАЗ 53 д.н.з. НОМЕР_1 , чим спричинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП. Проте, відповідні норми закону, що регулюють заняття господарською діяльністю без реєстрації як суб`єкт господарювання у виді надання послуг вантажним автомобілем, які саме порушив ОСОБА_1 і у чому це виразилося, в протоколі не вказано.

Крім того, в протоколі не конкретизовано обставини вчинення адміністративного правопорушення, оскільки не зазначено яким чином ОСОБА_1 надавав послуги вантажним автомобілем; не відображена систематичність його дій по здійсненню господарської діяльності, що є обов`язковою ознакою вищевказаного адміністративного правопорушення, а також відсутня інформація щодо вартісного характеру наданих ним послуг, що є обов`язковою ознакою господарської діяльності.

Ці обставини залишились поза увагою суду першої інстанції.

Тому, даний протокол про адміністративне правопорушення, яким суд першої інстанції обґрунтував наявність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, не може вважатися доказом його вини в контексті положень ст.251 КУпАП.

Що стосується заяви ОСОБА_6 , рапорту працівника поліції та письмових пояснень свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 18.07.2019 року, про які суд зазначає у своїй постанові, то вказані пояснення не можуть вважатися належним доказом правомірності притягнення апелянта до адміністративної відповідальності, оскільки ці особи в судовому засіданні безпосередньо судом не допитувалися, а тому їх свідчення не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ним адміністративного правопорушення і це ставить під сумнів правильність оцінки цього доказу судом першої інстанції відповідно до вимог ст.252 КУпАП.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, за якою його Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області притягнуто до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП. За таких обставин, провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити апелянтам строк на апеляяційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Войнарського А.Й. задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис