Справа № 340/434/19
Провадження № 33/4808/366/19
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Бучинський А. Б.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 08.08.2019 о 00 год. 40 хв. в с. Устеріки, Верховинського району керував транспортним засобом марки "Ford Mondeo", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Польща) у стані алкогольного сп`яніння, чим допустив порушення п. 2.9"а" Правил дорожнього руху. Огляд на визначення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння проводився за допомогою приладу "Drager ARCD-0539" в присутності двох свідків. Таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню.

Вважає, що суд не в повній мірі вивчив матеріали справи щодо нього, в постанові суду не наведено його винність у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, судом не були допитані свідки, які були присутніми при проходженні ним огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, а також не викликано працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно нього. А тому, такий розгляд справи є поверхневим.

Працівники поліції зупинили транспортний засіб під його керуванням за несправності фари, при спілкуванні йому було запропоновано працівниками поліції пройти відповідний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що він погодився, оскільки був впевнений, що не вживав спиртні напої.

В суді він довідався, що на нього було складено протокол про вчинення ним правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вважає себе обманутим, оскільки не був проінформований про його складання за відповідною статтю. Йому було вручено копію протоколу, на якій нічого не видно, вона не читабельна.

Просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив скасувати постанову суду.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 053731 від 08.08.2019, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, згідно якого водій ОСОБА_1 , 08.08.2019 о 00 год. 40 хв. в с. Устеріки, Верховинського району, Івано-Франківської області керував транспортним засобом марки "Ford Mondeo", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Польща) у стані алкогольного сп`яніння, чим допустив порушення п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху. Огляд на визначення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння проводився за допомогою приладу "Drager ARCD-0539" в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , роздруківкою алкотесту "Drager ARCD-0539", яким встановлено, що результат алкотесту ОСОБА_1 тест № 2896 становить 1,78%, в якій міститься підпис ОСОБА_1 ; оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, із якого видно, що працівниками поліції було зафіксовано факт зупинки транспортного засобу "Ford Mondeo", реєстраційний номер НОМЕР_1 та огляду водія ОСОБА_1 на факт вживання алкоголю та стану сп`яніння, що проводився в присутності свідків. При цьому, факт перебування в нетверезому стані водій не заперечував, а вказав, що дана цифра є допустимою.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку є належними та допустимими.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від серія ДПР18 № 053731 від 08.08.2019 року, згідно якого водій ОСОБА_1 , 08.08.2019 року о 00 год. 40 хв. в с. Устеріки, Верховинського району, Івано-Франківської області керував транспортним засобом марки "Ford Mondeo", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Польща) у стані алкогольного сп`яніння, чим допустив порушення п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху. Огляд на визначення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння проводився за допомогою приладу "Drager ARCD-0539" в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором Верховинського ВП майором поліції Гавучаком Р.Ю., підписаний уповноваженою особою та свідками.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу, однак копія протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП йому була вручена, про що свідчить його пояснення в апеляційній скарзі та ним же додана копія протоколу до матеріалів апеляційної скарги як додаток.

Отже, ОСОБА_1 був присутній при складанні вказаного протоколу, був ознайомлений із його змістом, йому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться у Верховинському районному суді Івано-Франківської області.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від підпису та дачі пояснень по суті правопорушення, про що в протоколі працівником поліції зроблено відповідні записи.

Як вбачається з роздруківки приладу Drager Alcotest 6810 ARCD-0539 (а.с.2) тест №2896 в результаті огляду ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу поліцейським за допомогою технічного засобу 08.08.2019 року о 00 год. 51 хв. було встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту показав 1.78 %. Вказаний результат складений із заповненням всіх необхідних реквізитів, не містить довільних висловлювань або помилок, підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень. (а.с. 2).

В матеріалах справи наявні свідоцтво про перевірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/0213 чинне до 10.01.2020 року про відповідність вимогам закону приладу Газоаналізатора Алкотест 6810 ARCD -00539, сертифікат та свідоцтво про державну реєстрацію № НОМЕР_2 .

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3) огляд ОСОБА_1 був проведений у зв`язку із виявленими ознаками: різкий запах алкоголю із порожнини рота та нестійка хода. У графі «з результатами згоден» даного акту ОСОБА_1 власноручно поставив підпис, що свідчить про його згоду із результатами проведеного огляду. (а.с.3). Акт відповідного огляду підписано також свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

До матеріалів справи долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , з яких вбачається, що в їхній присутності водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, результат огляду показав 1,78 % проміле, про що свідки засвідчили власноручними підписами.

Згідно рапорту інспектора СРПП №3 Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції Р. Гавучака (а.с.6), 08.08.2019 року він заступив в наряд по охороні громадського порядку та безпеці дорожнього руху і під час патрулювання було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , при перевірці документів водія було прийнято рішення про проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та в присутності свідків. Після проходження відповідного огляду, результат огляду ОСОБА_1 виявився позитивним 1.78 %, з чим його було ознайомлено під підпис, та на якого в присутності свідків було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та винесено постанову про керуванням транспортним засобом ОСОБА_1 без посвідчення водія. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 був відсторонений, а машина залишена на узбіччі проїжджої частини дороги.

Разом з тим, вищевказані письмові пояснення свідків не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення щодо висновку суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом із відеозаписом, яким зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, дозволяють повно та об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

З вищевказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою приладу Драгер, на відеозапису чітко зафіксовано, що особи свідків працівниками поліції були встановлені у присутності ОСОБА_1 і в їхній присутності правопорушник погодився пройти зазначений огляд. Після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, ОСОБА_1 був ознайомлений із результатом проходження огляду 1.78 % проміле та йому було повідомлено про те, що вказаний результат значно перевищує допустиму норму.

Жодних зауважень на дії працівників поліції чи щодо неправомірності проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не було висловлено, натомість на відеозаписі зафіксовано про повідомлення ОСОБА_1 про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що при ухвалені судового рішення суд першої інстанції не обґрунтовував доведеність вини ОСОБА_1 посиланням на показання вищевказаних свідків, а присутність вказаних свідків під час проведення огляду не викликає сумніву та визнається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував проти того , що саме він підписав вказані документи, однак стверджував, що підписав їх у зв`язку з тим, що не знав про правові наслідки своїх дій .

Вважаю, що ОСОБА_1 не надані докази, які свідчать про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений поліцейським за допомогою технічного засобу не відповідав вимогам ст.266 КУпАП.

Так, за змістом ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Вказана норма закону більш детально відображена у п. 6 Інструкції, де також наголошено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Наявність відповідного акту огляду на стан алкогольного сп`яніння дозволяє суду прийти до висновку про те, що ОСОБА_1 після проходження огляду за допомогою технічного засобу повністю погодився з встановленими результатами і не наполягав на проведенні огляду в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідало вимогам ст. 266 КУпАП, приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 .

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи правопорушника ОСОБА_1 стосовного того, що він не вживав спиртні напої і не знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а приймав таблетки, які йому привезли з Португалії, назву яких він не пам`ятає і від яких йому дійсно стало погано.

Так, ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При вирішенні цього питання суд приймає до уваги, що вищевказані доводи вперше були наведені ОСОБА_1 тільки в апеляційній скарзі, що свідчить про непослідовність його позиції та викликає недовіру щодо їх правдивості.

Зокрема, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що під час його складання ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень на підставі ст.63 Конституції України.

Право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.

Зокрема, відповідно до практики розгляду справ Європейським судом з прав людини право на мовчання та право не давати свідчення проти себе не є абсолютними правами «не можна сказати, що рішення обвинуваченого мовчати впродовж усього кримінального провадження обов`язково не повинно мати наслідків, коли суд, що розглядає справу, намагатиметься оцінити докази проти нього. Питання, чи порушують статтю 6 негативні висновки, зроблені з мовчання обвинуваченого, має вирішуватися у світлі всіх обставин справи»

Перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання судом було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та накладено стягнення в мінімальних межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв

З оригіналом згідно:

Суддя: О.П. Васильєв