ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/344/19 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. з участю особи, притягнутої до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 та її захисника Ороновської О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2019 року відносно ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гивень.

Цією постановою також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та доповнення до неї, в якій просить постанову місцевого суду скасувати, як незаконну та необґрунтовану, а справу направити на новий розгляд в місцевий суд або на додаткове оформлення.

Зокрема зазначає, що місцевий суд всупереч вимог ст.268 КУпАП розглянув дану справу без її участі, чим порушив її право на захист, оскільки була позбавлена можливості надати пояснення безпосередньо в суді з приводу обставин даної справи.

Вказує, що притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за п.п.2.3 (б) та 15.13 ПДР України, порушення якого зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно неї, є безпідставним, оскільки вказані пункти відносяться до порушень ПДР України, вчинених водіями.

При цьому зазначає, що, відчиняючи дверку автомобіля, вона запитала у водія, чи можна це зробити та чи буде це безпечно, на що він відповів ствердно.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника Ороновську О.М., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та його змісту пред`являють спеціальні вимоги. Протокол про адміністративне правопорушення повинен містити у собі зокрема місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Однак, на думку судді суду апеляційної інстанції, ні органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ні місцевим судом цих вимог закону у повній мірі дотримано не було.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 05 вересня 2019 року, ОСОБА_1 05 вересня 2019 року о 08 год. 15 хв. в м. Тернополі по вул. Львівська, 1, будучи пасажиркою в припаркованому автомобілі марки «ЗАЗ 110307», державний номерний знак НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, та не переконавшись, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, відчинила задню ліву пасажирську дверку, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по вул. Львівській. Зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цими своїми діями порушила вимоги п.п.2.3 (б) та 15.13 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст.124 КУпАП.

Як вбачається з Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, розділ "2" відноситься до обов`язків і прав водіїв механічних транспортних засобів, а п.2.3 (б) цього розділу зобов"язує водіїв бути уважними, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Що стосується п.15.13 ПДР України, згідно з яким забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, то вказаний пункт також застосовується до водіїв. Тим часом Правилами дорожнього руху України передбачений окремий розділ "5", який стосується обов"язків і прав пасажирів транспортних засобів.

Та обставина, що ОСОБА_1 поставлено у вину порушення п.п.2.3 (б) та 15.13 ПДР України, тобто пунктів Розділів ПДР України, які належать до порушень, вчинених водіями транспортних засобів, на думку судді апеляційного суду, порушує право ОСОБА_1 на захист і є безумовною перешкодою для розгляду справи по суті, встановлення істини та прийняття обґрунтованого рішення.

Вважаю, що формулювання правопорушення, яке не містить відповідного посилання на порушення Правил дорожнього руху, яке ставиться у вину особі, унеможливлює реалізацію ефективного захисту особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що дії ОСОБА_1 в даній ситуації не регламентуються положеннями п.2.3 (б) та 15.13 ПДР України, оскільки за встановлених суддею апеляційного суду обставин вона, хоча і була учасником дорожнього руху, але не була водієм транспортного засобу, приходжу до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, саме з цих підстав.

Враховуючи той факт, що суд не в праві самостійно формулювати фабулу адміністративного правопорушення, а вказані вище обставини унеможливлюють повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи, постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2019 року щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

При цьому варто зауважити, що в Узагальненні судової практики застосування судами України законодавства про відповідальність за адміністративні правопорушення, що посягають на здійснення народного волевиявлення та встановлений порядок його забезпечення (статті 212 - 7-212 - 21 Кодексу України про адміністративні правопорушення), та злочини проти виборчих прав і свобод (статті 157-160 Кримінального кодексу України), підготовленого Верховним Судом, стверджується, що статтею 284 КУпАП не передбачено ухвалення таких постанов, як направлення для усунення недоліків (належного оформлення) або для доопрацювання протоколу про адміністративне правопорушення.

Правильною слід вважати судову практику, коли у разі неналежно оформленого протоколу про адміністративне правопорушення та порушення положень статей 254, 256, 268 КУпАП, зокрема відсутності даних на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 284 КУпАП), провадження у справі підлягає закриттю із звільненням особи від адміністративної відповідальності (стор. 96 Узагальнення).

Враховуючи наведене вище та керуючись ст. 294 КУпАП суддя апеляційного суду

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити, звільнивши її від адміністративної відповідальності.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис