ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1322/19 Справа № 210/4597/19 Суддя у 1-й інстанції - Хлистуненко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Мудрецький Р.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, 06 серпня 2019 року о 17 год. 25 хв. в м. Кривий Ріг, Металургійний р-н, пр. Миру, 74Б водій керував транспортним засобом LAND ROVER RANGE ROVERS д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість мови), від проходження огляду сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строку апеляційного оскарження постанови, скасувати її та провадження у справі закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи поважність причин строку оскарження постанови, ОСОБА_1 посилається на неналежне виконанням його захисником своїх професійних обов`язків, який будучи обізнаним про ухвалення щодо нього рішення, не звернувся у визначені законом строки до суду з апеляційною скаргою.

Обґрунтовуючи свої вимоги про скасування постанови, ОСОБА_1 посилається на незаконність та несправедливість судового рішення.

Так, апелянт вказує на те, що під час судового розгляду суд не з`ясував обставини справи. ОСОБА_1 зауважує, що працівники поліції шукали будь-які підстави для притягнення його до відповідальності. Апелянт зазначає, що фактично не заперечував проїхати до медичного закладу з метою проходження медичного огляду, проте не міг залишити власний автомобіль на дорозі та при цьому не мав часу. ОСОБА_1 звертає увагу на те, що працівники поліції не роз`яснили йому його права та наслідки відмови від проходження огляду. Лише після того, як його відпустили його адвокат рекомендував йому пройти огляд у медичному закладі, що він і зробив. ОСОБА_1 зауважує, що згідно з висновком лікарні, він не перебував того дня у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. На переконання апелянта, цей висновок суд безпідставно не взяв до уваги, посилаючись на те, що він обвинувачується у відмові від проходження огляду. ОСОБА_1 . звертає увагу, що протокол містить посилання на те, що він керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду у медичному закладі. Окрім цього, ним було надано ще 2 медичних висновки, оскільки після цього двічі його зупиняли та пропонували пройти огляд. Серед іншого, ОСОБА_1 вказує, що суд залишив поза увагою те, що складений щодо нього протокол підлягав поверненню на доопрацювання, оскільки не відповідає вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції. Також, апелянт звертає увагу суду на те, що він не відсторонявся від керування транспортним засобом та в нього не вилучалось водійське посвідчення.

Заслухавши суддю-доповідача, Шмалько І.В., який апеляційну скаргу підтримав, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня її винесення, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що справу було розгляду за відсутністю ОСОБА_1 та копію оскаржуваного рішення він отримав лише 17 жовтня 2019 року.

За таких обставин, з огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до суду 24 жовтня 2019 року, тобто в межах 10-денного строку апеляційного оскарження постанови, визначеного ст. 289 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови, як такий, що пропущений апелянтом з поважних причин.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 159771 від 06 серпня 2019 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, та доведеності його вини у його вчиненні.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, за наявності відповідного медичного висновку, а так само й за відмову від проходження медичного огляду. При цьому, обставини самої відмови від проходження огляду повністю підтверджені відеозаписом з нагрудної камери поліцейських, на якому ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду у медичному закладі та визнає свою обізнаність у наслідках складання протоколу, а також поясненнями свідків, у присутності яких ці відомості зафіксовано.

Жодних доводів стосовно поважності причин, за яких він відмовився від проходження медичного огляду під час апеляційного розгляду наведені стороною захисту не були.

Посилання ОСОБА_1 на незаконність дій працівників поліції не заслуговують на увагу як такі, що не відповідають матеріалам справи. До того ж ці дії не були оскаржені апелянтом у встановленому законом порядку.

Щодо доводів ОСОБА_1 про наявність висновку, яким зафіксовано, що він у стані наркотичного сп`яніння не перебував, то вони є безпідставними, оскільки огляд хоча і було проведено протягом двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, однак не в присутності поліцейського, що суперечить вимогам ст. 266 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 про необхідність направлення протоколу на доопрацювання також не заслуговують на увагу, оскільки недоліки протоколу не є суттєвими та такими, що ставлять під сумнів обґрунтованість висновків суду або роблять недопустимим цей доказ.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не був відсторонений від керування транспортним засобом суд розцінює критично, оскільки у матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_4 , яка взяла на себе обов`язок доставити транспортний засіб до місця постійної стоянки.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

При апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В. Мудрецький