ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/377/19 Суддя по 1 інстанції: Калашник В.Л.
Справа № 712/5564/18 Категорія: ч. 1 ст. 183-1 КУпАПСуддя в апеляційній інстанції: Биба Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 червня року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 31171588 від 16.04.2019 року ОСОБА_1 за період із 06.02.2018 року по 01.04.2019 року має заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з моменту пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що вказане правопорушення він вчинив не свідомо, оскільки сплачував аліменти згідно отриманих доходів в розмірі значно більшому, ніж сума аліментів, тому не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки в його діях не було умислу на порушення норм закону.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням 24-годинного строку з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, передбачене ст. 254 КУпАП, так як заборгованість виникла станом на 01.04.2019 року, а протокол складено 16.04.2019 року.

Також вказує, що він не ухилявся від явки до державного виконавця 01.04.2019 року, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, а приходив до виконавчої служби 10.04.2019 року, оскільки вимогу державного виконавця отримав лише 10.04.2019 року. В цей день він подав державному виконавцю заяву із квитанціями про сплату аліментів.

Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції було порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки його належним чином не було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, розгляд справи проведено без його участі, а копію постанови суду взагалі направлено йому не було. У зв`язку з наведеним апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали адміністративної справи, заслухавши думку ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, суддя вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, копію постанови він отримав 29.07.2019 року, апеляційну скаргу подано 01.08.2019 року.

За таких обставин, суддя вважає, що апелянтом не було пропущено строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

За змістом ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції, суд на підставі досліджених доказів в їх сукупності прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, поклавши в основу прийнятого по справі рішення дані протоколу про адміністративне правопорушення № 31171588 від 16.04.2019 року.

Так, виконавчим листом, виданим Черкаським районним судом Черкаської області 02.02.2012 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно у розмірі 893 грн., починаючи з 29.09.2011 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

10.02.2012 року головним державним виконавцем ВДВС Черкаського РУЮ Погорнюк І.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 2-114, виданого Черкаським районним судом 02.02.2012 року.

Згідно довідок-розрахунків державного виконавця заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з дня пред`явлення виконавчого листа до виконання 10.02.2012 року по 01.04.2019 року становить 67821,79 грн.

Диспозиція ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З об`єктивної сторони даний адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому, для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Адміністративна відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» № 2234-VIII від 07.12.2017, що набрав законної сили 06.02.2018 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

З огляду на наведене, за загальним положенням, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом. Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність і саме тому, мають зворотну силу.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє відображення і в ст. 7 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Враховуючи викладене, оскільки ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, то дана норма не має зворотної дії в часі.

Таким чином, період несплати аліментів особою до вступу в дію ст. 183-1 КУпАП не має прийматися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, суд першої інстанції не звернув уваги, на те, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавались законом як правопорушення. Так, період несплати ОСОБА_1 аліментів до вступу в дію положень ст. 183-1 КУпАП - з 10.02.2012 року по 05.02.2018 року, не повинен враховуватись при вирішенні питання про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Однак, дана обставина не впливає на вирішення справи по суті, оскільки розмір згідно наданих державним виконавцем довідок розмір заборгованості ОСОБА_1 за період за 06.02.2018 року по 01.04.2019 року складає 6502 грн., тобто, перевищує суму відповідних платежів за сім місяців.

Вказаний розмір заборгованості не був спростований ОСОБА_1 належними доказами.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, а тому суд першої інстанції правомірно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, призначене ОСОБА_1 судом першої інстанції адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт, є достатнім для його виправлення та зміні не підлягає.

Посилання апелянта на порушення державним виконавцем 24-годинного строку складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 254 КУпАП, не є підставою для скасування законної постанови суду, оскільки згідно матеріалів справи ОСОБА_1 викликався державним виконавцем на 10.04.2019 року для надання пояснень з приводу заборгованості зі сплати аліментів. Після неявки ОСОБА_1 на вказану дату без зазначення причин, державним виконавцем і було складено протокол про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, постанова судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.07.2019 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, як того просить апелянт, - відсутні.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 червня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба