Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/214/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Мумига І. М.
Категорія - 124 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2019 м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Ремез П.М., за участю секретаря судового засідання Волошиної Н.С., особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Кіріченко Т.А. розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 24.04.2019, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізична особа-підприємець « ОСОБА_1 », проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Постановою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 24.04.2019 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн та стягнуто судовий збір у сумі 384 грн 20 коп.

Згідно постанови районного суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 28.01.2019, близько 15:30 год, керуючи автомобілем ВАЗ 11194 д/н НОМЕР_1 , рухався по вулиці Садовій в смт.Компаніївка та при зустрічному роз`їзді з зустрічним авто не дотримався безпечного інтервалу і допустив зіткнення з автомобілем «Тойота Ланд Крузер».
У результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.
Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.3 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду щодо нього та закрити провадження по справі, так як в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що районним судом дана неправильна оцінка доказам, що містяться в матеріалах справи, якими спростовується підтвердження його винуватості.
При цьому вказує на те, що в судовому засіданні 2 квітня 2019 року він ознайомився з матеріалами справи і виявилося, що ще 5 березня 2019 року суддя Мумига І.М. винесла постанову, якою провадження у справі стосовно іншого учасника ДТП, а саме ОСОБА_2 , закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Приймаючи вищевказану постанову суддя проявила упередженість при розгляді справи, оскільки ще до її розгляду, у відношенні нього уже було готове рішення суду.

З метою реалізації свого права на справедливий неупереджений суд 3 квітня 2019 року ним подано клопотання про відвід судді Мумиги І.М. та передачі справи на розгляд іншого судді.

Але згідно телефонограми від 15 квітня 2019 року матеріали адміністративної справи повернулися із Кропивницького апеляційного суду до Компаніївського районного суду Кіровоградської області на розгляд судді Мумиги І.М.

Крім того апелянт уважає, що схема ДТП не може бути допустимим доказом, оскільки дослідивши її суд прийшов до висновку про неможливість визначити розташування дорожніх знаків, встановити сліди гальмівного шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини, тощо. Тобто неможливо встановити об`єктивну картину дорожньо-транспортної пригоди.
Оформлення ДТП, а саме складання її схеми, здійснював дільничний офіцер поліції Компаніївського відділення поліції Мнека М.М., який взагалі не має повноважень на складення вказаного документу, а тому така схема ДТП не може бути належним та допустимим доказом по справі.

Також, одним із доказів по справі, суд визнав відеофіксацію дорожньо-транспортної пригоди, а саме СD диск якої з?явився в матеріалах справи після повернення її із Компаніївського відділення поліції.

Але даний доказ також не можна вважати належним та допустимим, оскільки в матеріалах справи немає відомостей про те, яким саме чином та від кого даний відеозапис отримано.

Факт отримання такого доказу не зазначено і в протоколі про адміністративне правопорушення, а також суду не надано процесуальних документів, які б підтверджували факт вилучення диску з відеозаписом ДТП.

Опитаний в якості свідка ОСОБА_3 , який складав адміністративний протокол пояснив, що СD диск ним не вилучався і як він потрапив до матеріалів справи не знає.

Крім того, апелянт уважає, що саме водій ОСОБА_2 недотримався вимог пункту 2.10 Правил дорожнього руху України згідно якого, у разі причетності до дорожньо-транспортної і пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди.
Таким чином скаржник переконаний, що доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 , суду не надано, а підтвердженням порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2 є фото з місця ДТП, пояснення свідків ДТП, які безпосередньо були присутні при цьому, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, скасувати постанову суду та закрити провадження по справі, пояснення потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Кіріченко Т.А., які заперечили проти задоволення апеляційної скарги правопорушника, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляції вважаю, що апеляційна скарга не може бути задоволеною з таких підстав.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП районний суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, та правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, так як відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 надав показання, відповідно до яких, він не визнає свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 28.01.2019 близько 15 год 30 хв він керував автомобілем ВАЗ 11194 та рухався зі сторони Компаніївської ЦРЛ у бік Компаніївського військового комісаріату. Швидкість його руху була не більше 20-25 км/год, оскільки випав сніг. Ширина проїжджої частини складала не більше 4 метрів. На зустріч йому рухався автомобіль TOYOTA LAND CRUISER під керуванням ОСОБА_2 та швидкість його руху була не менше 50 км/год. ОСОБА_2 рухався по середині дороги, а тому він прийняв рішення прийняти вправо для того щоб роз`їхатись, однак у цей час сталась ДТП. Оскільки зіткнення автомобілів відбулось на його смузі руху, тобто на зустрічній смузі руху по відношенню напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , тому він уважає, що ДТП сталась виключно з провини ОСОБА_2 , який порушив вимоги ПДР України.
Незважаючи на невизнання своєї вини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 029530 від 28.01.2019, відповідно до якого 28.01.2019, близько 15:30 год, ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 11194 д/н НОМЕР_1 , рухався по вулиці Садовій в смт. Компаніївка та при зустрічному роз`їзді не дотримавшись безпечного інтервалу, відбулося зіткнення з автомобілем TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_2 , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 13.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с. 1);

- схемою місця ДТП від 28.01.2019, на якій зображені місце розташування транспортних засобів під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , місце їх зіткнення (а.с. 5);

- відеозаписом з відео реєстратора на якому зафіксовані дії водіїв перед зіткненням та сам момент зіткнення (а.с. 33);

- показаннями потерпілого ОСОБА_2 , наданими в ході апеляційного перегляду справи, з яких убачається, що 28.01.2019 близько 15 год 30 хв він керував автомобілем TOYOTA LAND CRUISER. Рухаючись по вул. Садовій в смт. Компаніївка побачив автомобіль ВАЗ 11194 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався йому на зустріч, у зв`язку із чим прийняв максимально до правого краю проїжджої частини. Коли автомобілі наблизились один до одного, ОСОБА_1 прийняв вправо, проте через те, що на автомобілі останнього була «лиса» резина, задню частину автомобіля під керуванням ОСОБА_1 занесло, внаслідок чого сталось зіткнення їх автомобілів. На його думку саме дії ОСОБА_1 призвели до ДТП;
- показаннями свідка ОСОБА_5 , які він надав суду першої інстанції, відповідно до яких він був з ОСОБА_2 в автомобілі в якості пасажира та сидів поруч з водієм. Автомобіль яким керував ОСОБА_1 рухався назустріч та його занесло, тому що це було взимку. Дорога була вузька, близько 2,5 - 3 метри. ОСОБА_1 намагався уникнути дорожньо-транспортної пригоди та зіткнення автомобілів. До автомобіля ОСОБА_1 він не підходив.
Окрім цього, під час апеляційного розгляду справи за клопотанням потерпілого ОСОБА_2 долучено копію висновку експерта за результатами проведення інженерно транспортної експертизи від 11.06.2019 за № 2008/2009/19-27, відповідно до якого в розглянутій дорожній обстановці, для забезпечення безпеки та можливості уникнення ДТП обидва водії учасники ДТП мали діяти відповідно до вимог п. 2.3 (б) і (д), 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 ПДР України. Умовою, яка могла забезпечити безпеку і можливість запобігання ДТП для обох водіїв учасників ДТП ( ОСОБА_1 водій а/м ВАЗ 11194 та ОСОБА_2 водій а/м TOYOTA LAND CRUISER 150 VX) є виконання ними вимог п. 2.3 (б) і (д), 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 ПДР України. У наданих на дослідження матеріалах ДТП відсутні дані про наявність будь-яких причин технічного характеру, які могли перешкоджати виконанню водіями даних автомобілів зазначених вище вимог ПДР України. Причиною зіткнення є невиконання обома водіями вимог п. 2.3 (б) і (д), 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 ПДР України. У наданих на дослідження матеріалах у поясненнях водія автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 150 VX ОСОБА_2 відсутні дані про те, що перед зіткненням передня частина керованого ним автомобіля почала зміщатись вліво. У поясненнях водія автомобіля ВАЗ 11194 ОСОБА_1 відсутні дані про те, що перед зіткненням задню частину керованого ним автомобіля занесло вліво. Тобто пояснення обох водіїв частково не відповідають обставинам, що зафіксовані відео реєстратором та маються в матеріалах справи. Дані, що зазначені на схемі до протоколу огляду місця події на висновки даної експертизи не впливають, оскільки не відображають дорожню обстановку на момент часу, що передував зіткненню автомобілів (а.с. 199-205).
Також, під час апеляційного перегляду справи за клопотанням потерпілого ОСОБА_2 призначено судову автотехнічну експертизу. З висновку експерта від 22.08.2019 № 251 вбачається, що експерт також стверджує про наявність в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 порушень вимог п. 2.3 (б) і (д), 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 ПДР України, тобто наявність обоюдної вини (а.с. 224-228).

Водночас, необхідно зауважити, що в мотивувальних частинах обох висновків, експерти прийшли до переконання, що умовою, яка б виключала зіткнення є обоюдні дії водіїв транспортних засобів у відповідності до вимог п. 2.3 (б) і (д), 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 ПДР України, згідно з якими необхідно було або зупинити автомобілі до місця зіткнення, або здійснити безпечний роз`їзд на мінімально можливих швидкостях.

Відповідно до п. 13.3 ПДР України під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.
Сукупність вищенаведених доказів, зокрема наявність двох аналогічних висновків експертів, які узгоджуються з відеозаписом з відеореєстратора, вказують на невідповідність дій як ОСОБА_2 так і ОСОБА_1 вимогам ПДР України, в тому числі і п. 13.3, які стали причиною ДТП, та свідчать про правильність висновку суду першої інстанції з приводу необхідності визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Водночас, суд не приймає до уваги письмові показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_3 , оскільки вказані особи не були очевидцями ДТП, а тому їх показання не мають жодного доказового значення для правильного вирішення справи, тобто є такими, які не підтверджують та не спростовують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому поставлено у провину.
Ніяких порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого районним судом рішення, та були б підставою для його скасування, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та під час розгляду справи в суді першої інстанції, допущено не було.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу не встановлення обставин доручення до матеріалів справи відеозапису з відеореєстратора є безпідставними, оскільки з письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 від 22.03.2019 вбачається, що він просить долучити до матеріалів справи цифровий носій CD-R диск, на якому містяться фотографії, відео з місця події та відео з відеореєстратора (зворотній бік а.с. 31).
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
З огляду на те, що у даній справі ОСОБА_2 є потерпілим, а тому він має право на збирання та долучення до справи доказів, а тому жодних порушень КУпАП, в даному випадку, суд не убачає, та приймає вказаний доказ до уваги.

Що стосується апеляційних доводів ОСОБА_1 з приводу неналежності та недопустимості такого доказу, як схема ДТП, суд не може з ними погодитись, оскільки дані, які містяться у схемі ДТП не вплинули на висновки експертиз, про що зазначено експертом у своєму висновку від 11.06.2019, та так само, з урахуванням сукупності інших наведених вище доказів, не спростовують висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд зауважує, що відповідно до практики ЄСПЛ, який у п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 зазначив таке: Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 суд визнає безпідставними, оскільки вони не можуть слугувати підставою для задоволення апеляційних вимог останнього, а саме скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях апелянта складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , а тому постанову Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 24.04.2019 стосовно нього залишає без зміни.

Керуючись ст. 294 ч. 8 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 24.04.2019, про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького
апеляційного суду Ремез П.М.