П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2017 року про закриття провадження відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2017 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 01.06.2017 року о 01 год. 45 хв., за адресою: Київська обл., с. Мила, вул. Комарова, буд. 44, керував транспортним засобом ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Зазначено, що перевірка на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводилась із застосуванням приладу «Драгер», в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Разом з тим, у постанові вказано, що оскільки правопорушення вчинено 01.06.2017, то на момент розгляду справи сплинув строк накладення адміністративного стягнення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він не був присутнім, оскільки не отримував судової повістки про виклик до суду. ОСОБА_1 звертає увагу на те, що копію судового рішення він не отримував, а з матеріалами справи останній ознайомився 03.07.2019, тому, вважає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що судом першої інстанції розглянуто справу за його відсутності, при цьому даних про його належне повідомлення, матеріали справи не містять, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 268 КУпАП, а тому постанова суду підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що 01.06.2017 він дійсно керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції, які провели огляд на стан алкогольного сп`яніння із використанням простроченого, на його думку, алкотестера та за відсутності свідків, після чого його відсторонили від керування автомобілем.

Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу суду, що у примірнику протоколу для вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутні дані про свідків, що, на думку апелянта, підтверджує те, що при складанні протоколу такі свідки не були присутні.

Разом з тим, про те, що відносно нього складався протокол про адміністративне правопорушення йому не було відомо, що, як зазначає апелянт, підтверджується тим, що йому не вручався примірник протоколу та відсутністю його підписів на такому.

Апелянт звертає увагу, що він був не згодний із результатом огляду за допомогою приладу «Драгер», у зв`язку з чим і не підписав його, при цьому стверджує, що не відмовлявся пройти огляд в медичному закладі, проте працівники поліції йому не пропонували цього.

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що працівниками поліції порушена Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), оскільки в матеріалах провадження відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а тому він вважає, що це є порушенням вимог ст. 266 КУпАП.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причин неявки до суду не повідомив, в апеляційній скарзі просить суд розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до матеріалів провадження суд першої інстанції за відсутності даних про належне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про час та місце розгляду справи та самого ОСОБА_1 прийняв постанову про закриття провадження у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Тому доводи апелянта про те, що він не знав про прийняте стосовно нього рішення та відповідно не міг подати апеляційну скаргу у визначений законом строк є переконливими.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом апеляційний суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду від 07 вересня 2017 року та подану ним апеляційну скаргу прийняти до розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суддя доповідач дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2017 року, скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду цих вимог закону судом першої інстанції в повній мірі не дотримано.

Відповідно до наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 122359 від 01 червня 2017 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Перевірка на стан сп`яніння проводилася зі згоди водія у встановленому законам порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

Як зазначено в оригіналі протоколу такими свідками були ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Проте, за доводами апелянта протокол про адміністративне правопорушення в його присутності не складався, а вказаної в протоколі події за його участі взагалі не було.

Після дослідження протоколу про адміністративне правопорушення і його копії, яка природньо повинна відповідати оригіналу, апеляційним судом встановлено, що дані про вищевказаних свідків в копії протоколу відсутні. Також в протоколі та його копії відсутній підпис особи, стосовно якої він складений та немає відмітки особи, уповноваженої на складання протоколу про відмову ОСОБА_1 від підпису.

Для перевірки цих обставин судом викликалися свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та витребовувався з Управління патрульної поліції в м. Києві відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Проте зазначені свідки до суду не з`явилися, на вказані в їх письмових поясненнях номери мобільних телефонів не відповідають. Крім того, суду не надано відеозапису, який витребовувався, хоча відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на особу, уповноважену на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що роздруківка результату проходження огляду на стан сп`яніння не містить підпису ОСОБА_1 .

З огляду на наведене під час апеляційного розгляду справи не спростовані доводи апелянта про те, що такої події як проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за його участі не було.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості розповсюджується також при доведенні винуватості у справах про адміністративні правопорушення.

Враховуючи те, що наявні в матеріалах докази не підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні, а під час апеляційного розгляду нових доказів не отримано, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2017 року про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, скасувати. Прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун