ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1094/19 Справа № 188/1070/19 Суддя у 1-й інстанції - Полубан М. П. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася та проживає в АДРЕСА_1 , працює підприємцем ПП Міцкевич, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22.08.2019 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та призначено стягнення у вигляді попередження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 293537 від 06.08.2019 року, 17.07.2019 року о 19.15 год. гр. ОСОБА_1 не виконала батьківських обов`язків щодо своєї доньки гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка стала учасником ДТП та залишила місце ДТП до якого була причетна, та яка керувала велосипедом та не була уважна та не стежила за дорожньою обстановкою, що спричинило ДТП.

Як встановлено судом першої інстанції, при ознайомленні з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КупАП, не визнала, але у судовому засіданні свою вину визнала частково. Суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення АПР18 № 293537 від 06.08.2019 року, заявою ОСОБА_1 на ім`я начальника Петропавлівського ВП, поясненнями ОСОБА_1 , поясненнями водія скутера ОСОБА_3 , рапортом працівника поліції від 19.07.2019 року, схемою місця ДТП, довідкою приймального відділення КЗ Петропавлівська ЦРЛ.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначила, що постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що спростовується матеріалами справи. Суд першої інстанції відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду. Зазначає, що у оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 не досягла 14 річного віку, їй лише виповнилося тільки 12 років.

Стосовно обставин справи апелянт пояснила, що 17.07.2019 року близько 19.15 години її донька ОСОБА_2 рухалась на велосипеді по вул. Лугова в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області. Їй назустріч виїхала ОСОБА_3 на скутері та вчинила наїзд на велосипедиста в результаті чого її доньці було спричинено фізичну шкоду та пошкоджено транспортний засіб. Зазначає, що звернулася до Петропавлівської лікарні та донька пройшла курс лікування. Крім цього вона звернулася до відділу поліції, щоб працівники поліції склали адміністративний протокол щодо ОСОБА_3 про порушення нею правил дорожнього руху. Матеріали про події того дня було направлено до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином, а тому з метою своєчасного та належного розгляду справи у розумні строки, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без її участі.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Однак вищезазначені вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції дотримані не були, зокрема суддя не з`ясував суть вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, належним чином не дослідив і не перевірив наявні докази, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про існування події та наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 293537 від 06.08.2019 року, 17.07.2019 року о 19.15 год. гр. ОСОБА_1 не виконала батьківських обов`язків щодо своєї доньки гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка стала учасником ДТП та залишила місце ДТП до якого була причетна, та яка керувала велосипедом та не була уважна та не стежила за дорожньою обстановкою, що спричинило ДТП.

Так, диспозиція ч.1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини:

1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

4. Батьки зобов`язані поважати дитину.

5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Вказаний перелік обов`язків є вичерпним.

Проте і в протоколі про адміністративне правопорушення, і в постанові суду з посиланням на вказаний протокол, не зазначено яким саме чином ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов`язки, при цьому не зазначено в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Диспозиція ч.1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Отже, диспозиція даної статті посилається на певне законодавство, яке передбачає виконання обов`язків. Тому, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції повинен був вказати, які саме обов`язки не були виконані ОСОБА_1 .

З аналізу змісту ч.1 ст.184 КУпАП вбачається, що ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Крім цього, адміністративне правопорушення інкриміноване ОСОБА_1 було скоєно17.07.2019 року, натомість протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 293537 від 06.08.2019 року щодо ОСОБА_1 був складений 06.08.2019 року, тобто з порушенням вимог, передбачені ст. 254 КУпАП, а саме протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не мав достатньо допустимих доказів для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, визначив її винуватість доведеною помилково, недостатньо врахувавши закріплений в Конституції України принцип презумпції невинуватості особи.

На підставі викладеного постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до вимог п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2019 року - скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко