Справа № 462/4323/19 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 33/811/886/19 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 01 серпня 2019 року щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

постановою Залізничного районного суду м. Львова від 01 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок судового збору.

Згідно даної постанови 11.06.2019 року близько 19.00 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «КІА», номерний знак НОМЕР_1 на вул. Білогорща, 142-А у м. Львові, під час обгону, почав зменшувати безпечний боковий інтервал, різко виїхав на смугу руху транспортного засобу марки «Пежо», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , спричинивши небезпеку для дорожнього руху, що змусило ОСОБА_2 застосувати екстрене гальмування та змінити траєкторію руху її автомобіля, внаслідок чого здійснила наїзд на електроопору. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пошкоджено автомобіль марки «Пежо», номерний знак НОМЕР_2 та електроопору, чим порушив п.2.3 «б», 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України.

Також, 11.06.2019 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки КІА, номерний знак НОМЕР_1 на вул. Білогорща, 142-А у м. Львові залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, будучи причетним до неї, чим порушив п.2.10 «а», «д» Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати дану постанову та винести нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події адміністративного правопорушення.

В обґрунтування покликається на те, що дана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без з`ясування обставин справи в повному обсязі. Підкреслює, що жодного зіткнення автомобілів не було, моменту наїзду ОСОБА_2 на електроопору не бачив та не міг передбачити, що обгін іншого автомобіля призведе до аварійної ситуації. Звертає увагу, що пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 безпідставно прийняті судом в якості показів свідків у зв`язку з тим, що дані особи встановлені не були та навіть заявлені потерпілою для допиту. На підставі вищенаведеного вказує, що його вина у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення не доведена.

Вивчивши матеріали справи №462/4323/19, заслухавши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримання поданої апеляційної скарги, потерпілої ОСОБА_2 , яка заперечила подану апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення застосовується до осіб, які як учасники дорожнього руху порушили правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 в повній мірі даної вимоги закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, всупереч покликань в апеляційній скарзі, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, а саме протоколами про адміністративні правопорушення серії ДПР18 №318925 від 25.06.2019 року, серії ДПР18 №318926 від 25.06.2019 року, схемою ДТП, поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , наданими в судах першої та апеляційної інстанціях, а також письмовими поясненнями очевидців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не було встановлено всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а обставини, які суд встановив не відповідають дійсності та не підтверджується належними і допустимими доказами у справі, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя першої інстанції врахував та вказав у постанові усі зазначені в матеріалах справи докази.

На думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, які суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги та належним чином мотивував своє рішення.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 01 серпня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.