ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/850/19 Справа № 204/4225/19 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2019 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1020 грн. Стягнуто судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 , будучи звільненим 18 січня 2018 року з посади старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, будучи згідно з п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 даного Закону, п.п 3 п.5 розділу 2 порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», що зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за №959/29089, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , несвоєчасно, а саме 06.05.2019, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік шляхом вчинення відповідних дій, спрямованих на подачу та заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_1 посилається на те, що суд не надав оцінку обставині відсутності у нього умислу на вчинення правопорушення. Так, ОСОБА_1 вказує, що був позбавлений можливості подати декларацію через відсутність ключів доступу. Поряд із цим, апелянт зазначає, що протокол не містить відомостей про кінцевий термін подання декларації, що робить незрозумілим зміст правопорушення, некоректним обвинувачення та порушує його право на захист. Окрім цього, ОСОБА_1 вказує на відсутність повноважень у органу національної поліції на складання протоколу. При цьому апелянт зауважує, що до цього органу НАЗК не направлялось відповідне повідомлення, а тому безпідставно складений протокол не може бути покладений в основу судового рішення. Також, ОСОБА_1 посилається на порушення строків притягнення до відповідальності, оскільки УЗЕ в Дніпропетровській області стало відомо про вчинення правопорушення 27 березня 2019 року. Апелянт вважає, що початок перебігу строку слід рахувати з цього часу, а не з моменту складання проколу.

Заслухавши суддю-доповідача, Марінеско А.В., який апеляційну скаргу підтримав, прокурора Мануйленко І.М., який просив постанову залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та надавши оцінку доводам апеляційної скарги, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Судом апеляційної встановлено, що ОСОБА_1 , будучи згідно з п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, звільнившись 18 січня 2018 року з посади старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 цього Закону, п.п 3 п.5 розділу 2 порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року №3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», що зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за №959/29089, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , несвоєчасно, а саме 06.05.2019, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік шляхом вчинення відповідних дій, спрямованих на подачу та заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 1207 від 12 червня 2019 року та долученими до нього матеріалами, зокрема: листом НАЗК, запитом УЗЕ до ГТУЮ у Дніпропетровській області; відповіддю ГТУЮ у Дніпропетровській області, скриншотом пошуку декларацій НАЗК та АЦСК "ПриватБанк", АЦСК органів юстиції; порядком дій ОСОБА_1 в реєстрі; поясненнями ОСОБА_1

Об`єктивних підстав ставити під сумнів висновки суду про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вбачає.

При цьому, суд виходить також й з того, що ОСОБА_1 ані у суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду справи не надав жодних доказів, які б вказували на поважність причин несвоєчасного подання ним декларації та ставили б під сумнів законність судового рішення.

Твердження ОСОБА_1 про відсутність електронного підпису суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються відомостями, що містяться на сайті informjust.ua, а також acsk.privatbank.ua щодо строку дії сертифікату.

Посилання ОСОБА_1 на те, що перевірка стосовно нього здійснювалась національною поліцією, також не заслуговують на увагу, оскільки в силу вимог ст. 255 КУпАП цей орган уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів ОСОБА_1 про закінчення строків накладення стягнення, то вони також є необгрунтованими.

Як видно з матеріалів справи, правопрушення було виявлено органом поліції 10 травня 2019 року при здійсненні пошуку у Єдиному державному реєстрі декларації, про що зазначено у протоколі.

З огляду на те, що судове рішення було винесено в межах тримісячного строку, встановленого законом для накладення адміністративного стягнення, підстави для закриття провадження у справі за спливом строків, передбачених ст. 38 КУпАП, у суду були відсутні.

Отже, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст.ст.279, 280 КУпАП, а докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, та всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладені обставини, доводи ОСОБА_1 суд вважає необґрунтованими, а тому його апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко