ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1268/19 Номер провадження 33/814/594/19Головуючий у 1-й інстанції Струков О. М. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем Журою Н.Л., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 27 березня 2019 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП..

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 27 березня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 13 лютого 2019 року близько 01 години 08 хвилин, керуючи автомобілем «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в м. Полтава по вул. Соборності,37, в порушення п.2.5 ПДР, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: стійкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова, поведінка, що не відповідає ситуації. Водій в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу «Драгер» та в ПОНД по пров. Шевченка,5 в м. в м. Полтава, у лікаря-нарколога.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду ОСОБА_1. подано апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 просить поновити йому строк, при цьому вказує, що про її існування йому стало відомо лише 12.04.2019 року , коли він рухався на автошляху Харків-Полтава, був зупинений працівниками поліції, які й повідомили про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, копію постанови отримав 12.04.2019 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, посилаючись на те, що суддя суду першої інстанції однобічно та упереджено розглянув справу, а саме, не взяв до уваги, що він взагалі не здійснював руху на автотранспортному засобі до того часу коли до нього підійшли працівники поліції. При цьому зазначає, що працівники поліції не зупиняли мене за керуванням транспортного засобу , проте вимагали проходження освідування без обґрунтування такої вимоги. Окрім цього, апелянт зазначає, що свідки, показання яких є в матеріалах справи, підтвердили лише факт моєї відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, проте їхні покази про керування транспортним засобом відсутні, а тому наполягав на повторному допиті. При цьому зазначає, що вказані свідки не є медичними працівниками.

Викладаючи свою версію подій, апелянт зазначає, що напередодні , 12 лютого 219 року близько 01 години 08 хвилин , керуючи транспортним засобом , не справився з керуванням та заїхав на сугроб. В подальшому, викликав друга для допомоги. Під час очікування у зв`язку з сильним хвилюванням вжив алкогольний напій. Автомобіль він не заводив , витягував його інший автомобіль за допомогою тросу.

Позиція учасника судового провадження в судовому засіданні

В судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 13.08.2019 року отримав судову повістку про виклик до апеляційного суду в судове засідання, яке призначене на 27.09.2019 року на 10-00 годину, що засвідчив своїм підписом, тобто був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином.

За таких обставин , суд апеляційної інстанції вважає можливе здійснити розгляд справи про адміністративне правопорушення без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у відповідності до положень ст. 294 КУпАП.

Мотиви суду

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутнім під час розгляду судового провадження в суді першої інстанції, в матеріалах справи відсутні дані про отримання ним копії постанови, є лише супровідний лист про направлення постанови ОСОБА_1 , постанову особою оскаржено протягом визначених законом десяти днів з дня повідомлення працівниками поліції про її існування, тому пропуск строку на апеляційне оскарження є поважним та підлягає поновленню.

Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вважаю, що вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані в повному обсязі.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення; відеозапис події; письмові пояснення свідків.

Навівши зазначені докази, суддя прийшов до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Із вказаними висновками судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відсутність складу, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються ні на нормах закону, ні на фактичних обставинах справи, а тому вищевикладених висновків суду не спростовують.

Так, за нормативним визначенням ст. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як вже зазначено вище адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає вразі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обґрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного сп`яніння, відмовилась від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Переглядаючи справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційним судом було повторно досліджено відеозапис з нагрудних камер поліцейських.

Із перебігу подій, які зафіксовані на відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи за межами транспортної дороги, а саме: на підвищені насипу снігу, здійснював рух заведеним автомобілем , тобто керував транспортним засобом з метою спуску з даного насипу. При цьому , певну частину руху, виїжджаючи з сугробу він здійснював самостійно, а частину руху - за допомогою тросу , прикріпленого до іншого транспортного засобу. Працівники поліції, патрулюючи дорогу та виявивши дану дорожню ситуацію, а саме: перебування транспортного засобу за межами дроги на підвищенні насипу снігу , зупинилися та під час спілкування з водієм цього транспортного засобу , виявивши у нього ознаки сп`яніння , запропонували пройти відповідне обстеження.

Водієм ОСОБА_1 відмовлено пройти обстеження на стан сп`яніння в присутності двох свідків. Його відмова чітко зафіксована на відеофіксації.

З огляду на викладене , дослідженням відеозапису події , повністю спростовуються доводи апеляції ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом та його автомобіль не був заведений , а спуск з сугробу він здійснював за допомогою тросу, прикріпленого до іншого автомобіля.

При цьому , слід зауважити, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 виглядають досить суперечливо, оскільки наполягаючи на тому, що він транспортним засобом не керував , в подальшому він все ж таки зазначає , що здійснював рух. Вказане, апеляційний суд розцінює як спробу уникнення від відповідальності.

До того ж , сам апелянт в апеляційній скарзі вказує на вживання ним алкогольних напоїв через сильне емоційне хвилювання, викликане транспортною пригодою.

Апеляційний суд повторно наголошує, що самостійною ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП поряд із керуванням транспортним засобом в стані сп`янінням ( алкогольного, наркотичного) є відмова в установленому законом порядку від проходження на стан сп`яніння.

Тому , безпідставними є доводи апеляції ОСОБА_1 щодо відсутності доказів про стан його сп`яніння. Такими ж апеляційний суд вважає доводи про недопустимість показів двох свідків щодо його стану сп`янінням через те, що вони не є медичними працівниками, оскільки закон цього не вимагає. Згідно з законом свідки засвідчують факт відмови від проходження огляду на стан сп`янінням , а не сам стан сп`янінням, факт керування чи інші обставини події.

З огляду на викладене , апеляційний суд не вбачає підстав для повторного допиту вказаних свідків в суді апеляційної інстанції згідно з клопотанням апелянта.

Також, не вимагає Закон обов`язкового попереднього зупинення транспортного засобу саме працівниками поліції, про що в своїй апеляційній скарзі наголошує ОСОБА_1 .

Так, згідно з ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння.

Вказаною нормою законодавець надав певне коло повноважень працівникам поліції у визначенні конкретних обставин , за яких є підстави вимагати проходження огляду на стан сп`яніння у особи , яка керує транспортним засобом.

Дослідженими в ході апеляційного перегляду матеріалами та переглядом відеозапису подій , будь -яких перевищень повноважень чи порушень діючого законодавства з боку поліцейських не встановлено. При цьому , слід зазначити , що ті обставини, за яких було виявлено керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 , а саме: з`їзд з проїжджої частини та спуск з насипу снігу в пізній час доби, у повній мірі давали підстави працівникам поліції вважати, про можливе перебування водія у стані сп`яніння.

Таким чином, приходжу до висновку , що суддя суду першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини по справі та обґрунтувавши їх належними і допустимими доказами, постановив законне та обґрунтоване судове рішення про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності за цією статтею.

Порушень законодавства про адміністративні правопорушення, суддею суду першої інстанції, які ставили б під сумнів його висновки, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, не вбачаю підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови судді Октябрського районного суду м. Полтави від 27 березня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 27 березня 2019 року щодо нього - без змін;

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Рябішин