Провадження № 3/643/3143/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2019 року Суддя Московського районного суду м. Харкова Довготько Т.М., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Управління патрульної поліції у Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу, 17.07.2019 року о 04год. 20 хв. в м. Харкові водій ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Lanos д.н. НОМЕР_2 по пр. Тракторобудівників, 100, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер 6820 та в закладі охорони здоров`я (КЗОЗ ХОНД), відмовився в присутності двох свідків.

В діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення п.п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, та пояснив, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки не керував автомобілем Daewoo Lanos д.н. НОМЕР_2 по пр. Тракторобудівників, 100, а був пішоходом, про що він повідомляв інспекторів поліції.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, відео з нагрудних відеокамер, суд приходить до наступного.

Так, зі змісту відео з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції лише вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, чого не заперечував ОСОБА_1 і в судовому засіданні.

Разом з тим, суду не надано відеозапис з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції або з відеореєстратора патрульної машини, на якому було б зафіксовано перебування водія транспортного засобу марки Daewoo Lanos д.н. НОМЕР_2 за кермом або момент виходу водія з автомобіля, що дозволяло би встановити особу водія.

Таким чином, в матеріалах справи відсутній відеозапис, який би підтвердив, що за кермом транспортного засобу марки Daewoo Lanos д.н. НОМЕР_2 перебував ОСОБА_1 . Т

Доказів на підтвердження факту, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом не надано.

Письмові покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 лише підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не керування ним транспортним засобом, що не заперечував сам ОСОБА_1 в своїх показах під час судового розгляду, та його відмова була обумовлена незгодою з тим, що на думку працівників патрульної поліції, саме він керував транспортним засобом. Цей факт він категорично заперечує.

Враховуючи наведене, суд вважає недоведеним, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Daewoo Lanos д.н. НОМЕР_2 .

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Як зазначено у п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015р. №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015р. за № 1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Між тим, згідно термінології, визначеної п.1.10. ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Аналізуючи зібрані у справі та перевірені судом докази, суд дійшов висновку про відсутність у справі переконливих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Таким чином, вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, що, відповідно до ст. 247 КУпАП, є підставою для закриття провадження у справі.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 247, ст. 283, ст. 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова.

Суддя Московського районного Довготько Т.М.

суду м. Харкова