ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/324/19 Доповідач - Лекан І.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю ОСОБА_1 , адвоката Костової Н.З., потерпілої ОСОБА_2 , адвоката Моленя Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Моленя Р.Б. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 03 липня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 03 липня 2019 року

справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вищевказане рішення, суд першої інстанції вказав на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо дружини ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі адвокат Молень Р.Б. в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам у справі, неповноту та необ`єктивність судового розгляду.

Стверджує, що ОСОБА_1 здійснив психологічне насильство над ОСОБА_2 шляхом словесних образ щодо потерпілої і її батьків, в тому числі погроз забрати дитину, внаслідок чого у потерпілої виникає тривожний стан, безсоння і побоювання щодо психологічного стану дитини, на очах якої відбуваються конфліктні ситуації.

Вказує на те, що судом неправомірно не повідомлено ОСОБА_2 про час та місце слухання справи, у зв`язку з чим вона не була присутня під час судового розгляду 03 липня 2019 року та не змогла надати пояснення безпосередньо у суді.

Вважає, що судом безпідставно не враховано умисний характер дій ОСОБА_1 , оскільки він, не зважаючи на відсутність дозволу на входження у житло, намагався увірватися у квартиру, в якій на той час перебувала ОСОБА_2 разом з дочкою. Крім цього, ОСОБА_1 уже вчиняв аналогічні дії щодо ОСОБА_2 12.03.2019 року, про що вона повідомляла у правоохоронні органи.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду від 03 липня 2019 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши потерпілу ОСОБА_2 , її адвоката Моленя Р.Б., які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, ОСОБА_1 та його адвоката Костову Н.З., які вважають доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а постанову суду законною та правомірною, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не виконав.

Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення від 09 квітня 2019 року серії ГР №277894 ОСОБА_1 , 04.04.2019 року о 17 годині, перебуваючи у м. Тернополі по АДРЕСА_2 , вчинив відносно дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, погрожував, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

ОСОБА_1 у своїх поясненнях в суді першої та апеляційної інстанції зазначив, що домашнього насильства щодо дружини не вчиняв, а звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів зумовлено виключно напруженими стосунками між ними у зв`язку із спорами щодо розлучення та визначення способу участі його, як батька, у вихованні дитини.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до рапорта інспектора-чергового Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області Запорожець В.В., 05.04.2019 року близько 17 год. 04 хв. від ОСОБА_2 надійшло повідомлення, що 04.04.2019 року її чоловік ОСОБА_1 вчиняв скандал та насильницькі дії відносно неї.

У письмовій заяві від 05.04.2019 року потерпіла ОСОБА_2 зазначила, що на даний час перебуває в процесі розлучення з чоловіком ОСОБА_1 , який щодо неї систематично вчинює домашнє насильство, психологічний та моральний тиск, тому просила притягнути його до відповідальності.

Потерпіла вказала, що 04.04.2019 року вона перебувала у гостях в родичів в АДРЕСА_3 , куди прийшов ОСОБА_1 з своїми батьками щоб побачити дитину. Між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 її ображав, чинив на неї психологічний тиск та погрожував, що забере дитину.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення свідка ОСОБА_3 від 05.04.2019 року, який зазначив, що разом із донькою ОСОБА_2 перебував в гостях у родичів в АДРЕСА_3 .

До них приїхав ОСОБА_1 разом із своїми батьками, щоб побачити дитину. Однак, отримавши відмову зайти у квартиру, він намагався силою увійти у приміщення, притиснув, при цьому, дверима Гошовському ОСОБА_4 пальці та пошкодив дверну ручку.

Допитані в суді апеляційної інстанції свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що були свідками конфлікту, який відбувся між подружжям ОСОБА_7 04 квітня 2019 року.

Зокрема, свідок ОСОБА_5 ствердила, що ОСОБА_1 силою намагався зайти в її помешкання, де перебувала потерпіла ОСОБА_2 з дитиною, а свідок ОСОБА_6 не заперечив, що його син ОСОБА_1 всупереч волі потерпілої ОСОБА_2 намагався побачитися з дитиною.

Окрім того, всі учасники події: потерпіла ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , та свідки вказали, що образи та погрози, з обох сторін, під час конфлікту були присутні.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За таких обставин, суд бере до уваги, що ОСОБА_1 всупереч волі потерпілої вчинив дії психологічного характеру, які відповідно Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» є формою психологічного насильства, в тому числі, образи та погрози щодо ОСОБА_2 , які викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку та безпеку дитини, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом інспектора поліції, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 та не заперечується свідками ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 щодо обставин події, яка відбулася 04 квітня 2019 року.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій і четвертій цієї статті.

Оскільки адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив 04 квітня 2019 року, то на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, закінчилися, тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Окрім того, враховуючи, що розгляд справи 03 липня 2019 року відбувся у відсутності потерпілої ОСОБА_2 , яка не була повідомлена про день та час розгляду справи, про прийняте рішення суду дізналася з інтернет -ресурсу "Судова влада", копію оскаржуваної постанови отримала 31.08.2019 року, тому слід поновити строки на оскарження, визнавши причини їх пропуску поважними.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити адвокату Моленю Р.Б. в інтересах ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу адвоката Моленя Р.Б. в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду від 03 липня 2019 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис