ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/998/19 Справа № 199/3464/19 Суддя у 1-й інстанції - Дяченко І. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Бровко О.О. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

адвоката - Бровка О.О.,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 12 місяців. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384 гривні 20 копійок судового збору.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 , 16 квітня 2019 року о 03 годині 55 хвилин у м. Дніпро, по пр. Слобожанському в районі будинку №2, керував транспортним засобом Хонда державний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія ОСОБА_1 в законному порядку із застосування приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Тест №766, проба позитивна, результат показання 0,74% проміле, чим порушив п.2.9 (а) ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Бровко О.О. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, постанову суду першої інстанції скасувати та провадження закрити за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає постанову незаконною та такою, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 і тому підлягає скасуванню з наступних підстав. Вказує, що постанову судом першої інстанції винесено у відсутність ОСОБА_1 , який жодного разу не отримував повідомлення про виклик до суду, на прилад «Драгер», яким вимірювалось наявність алкоголю у водія ОСОБА_1 , не надано сертифікату про його відповідність якості та в матеріалах адміністративної справи існує два чеки з приладу «Драгер», на які є не читабельними, що викликає сумнів у належності такого доказу. Також зазначив, що у водія ОСОБА_1 не було вилучено посвідчення на право керування транспортними засобами, не вилучений автомобіль, та копію протоколу про адміністративне правопорушення йому не надано, що свідчить про порушення процедури розгляду даної адміністративної справи співробітниками поліції.

Вважає, що судом першої інстанції були порушені вимоги ст. 268 КУпАП, а саме, розглянувши справу за його відсутності, суд на думку апелянта, позбавив його права на судовий захист, чим суттєво порушив його право бути присутнім при розгляді справи, давати пояснення та надавати заперечення, представляти докази, задавати питання свідкам - що є порушення права особи на захист та є підставою для визнання оскаржуваної постанови незаконною та її скасування.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 , та його захисник Бровко О.О. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Апеляційний суд вважає поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку апеляційного оскарження постанови та приходить до висновку, що його слід поновити.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Зокрема, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9(а) Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серія ОБ № 153984 від 16 квітня 2019 року, в якому зафіксовано, що 16 квітня 2019 року ОСОБА_1 керував автомобілем Хонда, державний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Стан сп`яніння визначено приладом Alcotest 6820 «Drager ARNK-0573. Результат тесту №0,74% проміле;

- рапортом інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 4 УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Перепелиці М.О., в якому він доповідає, що під час несення служби ним був зупинений автомобіль Хонда, державний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння, що підтвердив вимірювач Alcotest 6820 «Drager ARNK-0573, результат тесту 0,74% проміле. Водій від пояснень та підпису відмовився, посвідчення водія для перевірки передавати відмовився;

- Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічний засобів, де зазначено позитивний результат огляду 0,74% проміле, водій від підпису відмовився;

- поясненнями двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили, що водій ОСОБА_1 пройшов тестування на стан сп`яніння приладом Alcotest 6820 «Drager ARNK-0573, де результат був 0,74 % проміле.

Таким чином, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про наявність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9(а) ПДР України, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, з метою з`ясування обставин оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , апеляційним судом для надання пояснень було викликано інспектора патрульної поліції Деркача В.О., який відібрав пояснення у свідків. Останній пояснив суду, що під час патрулювання 16 квітня 2019 року він був у складі екіпажу разом з інспектором Перепелицею М.О.. Ними було зупинено водія ОСОБА_1 , який о 03 годині 55 хвилин у м. Дніпро, по пр. Слобожанському в районі будинку №2, керував транспортним засобом Хонда державний номер НОМЕР_1 . Водій перебував у стані алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд за допомогою газоаналізатору "Драгер, в присутності двох свідків. Тест №766, проба позитивна, результат показання 0,74% проміле. Свідок зазначив, що його колега складав протокол про адміністративне правопорушення, а він запрошував в якості понятих свідків та відбирав у останніх пояснення.

Свідок пояснив, що ОСОБА_1 було роз`ясненно його права та обов`язки, складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_1 відмовився від підпису в присутності двох свідків.

Посилання апелянта на те, що роздрукованих чеків з вимірюваного приладу в матеріалах справи два, не викликає сумніву у їх достовірності, тим більше, що показання тесту однакові, тобто 0,74 % проміле. Також не викликає сумніву надрукований текст на чеках, оскільки всі необхідні дані з нього вбачаються.

Наявні у справі докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду та обґрунтовано визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що співробітником патрульної поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено ряд вимог розгляду адміністративних справи відповідної категорії, є безпідставними та спростовуються наявністю необхідних, належно оформлених і приєднаних до справи матеріалів, які складені у відповідності з вимогами діючих нормативних документів, та підтверджують порушення саме апелянтом вимог п. 2.9(а) ПДР.

Натомість, слід зазначити, що обґрунтування апеляційної скарги в частині невилучення посвідчення водія та автомобіля є порушенням процедури розгляду справи, також є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки працівниками поліції, у відповідності до вимог діючого законодавства, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що посвідчення подія не вилучались, а тимчасовий талон не видавався, що відповідає обставинам справи, рапорту співробітника поліції.

Доводи апелянта стосовно того, що суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення у відсутність ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що не заслуговують уваги.

Як вбачається з матеріалів, ОСОБА_1 був повідомлений про час та розгляд протоколу про адміністративне правопорушення, тричі, що підтверджується наявними у справі документами (СМС-повістками, витягом зі списку поштових відправлень рекомендованих листів), але у судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив.

ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду першої інстанції, та апеляційний суд сприймає вказану поведінку як спробу уникнути покарання за вчинення адміністративного правопорушення.

Слід також відзначити, що і Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їх судового провадження.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження по справі, як про те ставиться питання в апеляційній скарзі.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність.

За таких обставин, постанова судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката Бровко О.О. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2019 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу адвоката Бровко О.О. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2019 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко