Провадження № 33/824/978/19 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду РудніченкоО.М.,

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого в ТОВ «Нарвал Інтернешнл», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.130,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_3 20.11.2018 приблизно о 02 год. 35 хв. в м. Києві, вул. Жмеринська, 10, керував транспортним засобом «FiatDoblo» номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» AlcotestARHK-0514, № тесту 1620 в присутності двох свідків. ОСОБА_3 порушив п. 2.9 (а) ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП - керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного сп'яніння.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200грн. та позбавлено права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: розгляд справи проводився за його відсутності, що прямо суперечить ст. 268 КУпАП, в якій вказано про права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. ОСОБА_3 не отримував жодних повідомлень про дату та місце розгляду справи згідно ст. 277 КУпАП. Не може бути речі і про обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, згідно ст. 280 КУпАП, оскільки ОСОБА_3 був відсутній при розгляді справи та не подавав свої пояснення. Також, було порушено принцип змагальності сторін, що визначає ст. 129 Конституції України.

Стосовно звинувачення у керуванні транспортним засобом у нетверезому стані, зазначав, що дії співробітників поліції були незаконними внаслідок того, що скаржника було затримано не під час керування автомобілем, а коли автомобіль був у нерухомому стані і знаходився на паркові прибудинкової території. І це саме по собі є грубим порушенням його прав, не кажучи вже про те, що не існує підстав та санкції в КУпАП, про складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, апелянт зазначає, що повістки про розгляд даної справи він не отримував, дану справу випадково знайшов на Інтернет ресурсі «Судової влади України» і негайно вирішив, витребувати постанову суду та подати апеляцію на дану постанову Святошинського районного суду в порядку ст. 294 КУпАП. Постанову суду отримав 29 січня 2019 року.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити,

перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАПзавданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_3 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді дослідив письмові докази у справі, та постановив рішення на підставі наявних у провадженні доказів.

На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 230590 від 20 листопада 2018 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, двома свідками, а саме ОСОБА_4, ОСОБА_5 та безпосередньо ОСОБА_3

- в письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 3) та ОСОБА_6 (а.с. 4), які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме те, що в їх присутності було проведено огляд на стан сп'яніння зі згоди водія ОСОБА_3 у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» Alcotest ARHK-0514, № тесту 1620, результат якого показав 0,99 %.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що огляд ОСОБА_3 був проведений в присутності двох свідків, результат огляду ОСОБА_3 не оспорював. Поліцейськими було роз'яснено ОСОБА_3 його права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та право на захист.

Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що розгляд справи проводили у його відсутність, позбавивши останнього можливості надати свої пояснення у суді, тому постанова суду є незаконної, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки дане право було поновлено судом апеляційної інстанції.

Доводи ОСОБА_3 про те, що він не керував транспортним засобом, є необґрунтовані та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме показаннями свідка ОСОБА_6 (а.с.4) , рапортом молодшого інспектора РРГЗ старшого сержанта поліції Ткаченка О.М. (а.с.5), які підтвердили факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 не заперечував факт вживання ним алкогольних напоїв і перебування в стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 з будь-якими заявами до працівників поліції з приводу неправомірності їх дій не звертався, будь-яких скарг на неправомірність дій працівників поліції при складанні протоколу не подавав.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено з дотриманням вимог ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

З огляду на те, що апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_3 не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 30 листопада 2018 року відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних та допустимих доказах і не спростовуються доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Рудніченко