Єдиний унікальний номер: 223/118/19
Провадження номер: 3/223/56/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 р. м. Вугледар

Суддя Вугледарського міського суду Донецької області Дочинець С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., за участі особи відносно якої складено адміністративний матеріал ОСОБА_1, представника особи відносно якої складено адміністративний матеріал ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Вугледарського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Від Вугледарського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області до Вугледарського міського суду надійшов протокол та додані до нього матеріали, відносно ОСОБА_1, про вчинення ним адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №026094 від 05 січня 2019 року ОСОБА_1 05 січня 2019 року о 20 годині 00 хвилин знаходячись у місті Вугледарі по вулиці Шахтарській керував автомобілем ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота). Останньому було запропоновано пройти медичний огляд на стан спяніння.

Особа відносно якої складено даний адміністративний протокол ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначили, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які свідчили б про скоєння ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема направлення ОСОБА_1 на медичне освідчення не відповідає Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а то на його підставі не могли проводити медичне освідчення. При цьому працівниками поліції на місці зупинки транспортно засобу не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану спяніння за допомогою спеціальних технічних закладів та докази того, що останній відмовився від проходження огляду, відсутні. Вважають, що вина ОСОБА_1 є недоведеною та не може бути встановленою, отже в діях останнього відсутній склад даного адміністративного правопорушення, тому просили суд дану справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Так, процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного спяніння та оформлення результатів такого огляду чітко регламентована Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 8 Інструкції форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

При цьому, в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного спяніння, затверджене наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Проте, до матеріалів справи додано направлення на медичне освідоцтво водія ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05 січня 2019 року, складене працівником поліції, яке не відповідає формі направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного спяніння, наведеній в додатку 1 до Інструкції та затвердженій наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України №1452/735 від 09.11.2015 року, а тому не може бути визнано судом належним та допустимим доказом направлення ОСОБА_1 до лікувального закладу з метою виявлення у останнього стану алкогольного спяніння, а як наслідок і не могло слугувати підставою для проведення будь-якого огляду водія та складення будь яких-інших документів, зокрема Актів медичного огляду та/або висновків щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Більш того, з наданого до суду висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 05.01.2019 року, неможливо встановити, яка саме особа була оглянута лікарем, оскільки датою народження такої особи визначено «22.11.2019 року», в свою чергу датою народження ОСОБА_1 є 22 листопада 1964 року, що підтверджується копією паспорта останнього серії ВС №229004, наявною в матеріалах справи.

Окрім того, зазначений висновок, з усіх необхідних реквізитів, які визначають, що даний матеріал є офіційним документом, наявний виключно підпис особи, яка складала даний висновок, а саме лікаря ОСОБА_3, та печатку медичного закладу, а наявний на висновку штамп медичної установи є не заповненим, відсутні реєстраційний індекс документа, а тому, суд не вбачає правових підстав для визнання даного висновку офіційним документом.

Згідно п. 22 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Підставою притягнення суб'єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об'єктивних і суб'єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інше.

Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що доданими до даного протоколу про адміністративне правопорушення матеріалами вина ОСОБА_1, яка є складовою частиною будь-якого складу правопорушення і має бути обовязково встановлена при розгляді адміністративних матеріалів, недоведена та не може бути встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту положень даної статті вбачається, що обєктивну сторону даного правопорушення складає, зокрема: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння; передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №026094 від 05 січня 2019 року ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан спяніння, однак з даного протоколу не вбачається, що останній відмовився проходження медичного обстеження на стан алкогольного спяніння, чи був доставлений до лікарні для медичного огляду з метою встановлення наявності або відсутності стану алкогольного спяніння у останнього.

З матеріалів справи не вбачається чи перебував ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом, оскільки суду не надано жодного належного та допустимого доказу, який підтверджує факт наявності у ОСОБА_1 алкогольного спяніння, а тому суд приходить до висновку, що в діях останнього відсутня також обєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що вина ОСОБА_1 є недоведеною та не встановленою, відсутня обєктивна сторона адміністративного правопорушення, суд вважає, що у діях останнього відсутній і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 130 КУпАП, а тому, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 38, 130, 247, 251, 266, 280, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подачі скарги через Вугледарський міський суд Донецької області.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області ОСОБА_4