ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/136/19 Справа № 216/5706/18 Суддя у 1-й інстанції - Бондарєва О.І. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, ОСОБА_2, 01.10.2018 року, о 11:47 год., у м. Кривому Розі, по просп. Південному, керував транспортним засобом Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: сповільненість мови, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка що, не відповідає дійсності. На вимогу працівників поліції, у присутності двох свідків, відмовився від проходження у встановленому порядку медичного огляду для встановлення стану сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України. Порушення зафіксоване на бодікамеру АЕ00167, відеореєстрато Car Cam.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник ОСОБА_1., в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що постанова винесена з грубим порушенням норм процесуального права. Вказує на те, що його не викликалось до суду для надання пояснень. Крім того, судом було проігнороване його клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із перебуванням на військовій службі, та розглянув справу за його відсутності.

В судове засідання апеляційного суду захисник ОСОБА_1. та ОСОБА_2 не з'явилися, від останніх надійшло письмове клопотання про розгляд скарги за їх відсутності, у зв'язку із чим, вважаю у відповідності до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, розглянути подану апеляційну скаргу без їх участі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що суд розглянув справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також те, що судом було проігнороване клопотання про відкладення у зв'язку із перебуванням ОСОБА_2 на військовій службі, є хибними та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так у відповідності до ч. 2 ст. 268 КУпАП, дана категорія справ до вичерпного переліку за якими обов'язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відноситься, а тому суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, розглянув адміністративну справу. Крім того, ОСОБА_2 повідомлявся належним чином про місце, час та дату розгляду справи.

Окрім того, захисник ОСОБА_1. неодноразово особисто заявляв клопотання про відкладення судового розгляду справи, посилаючись на те, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі.

Зазначені клопотання були задоволені, судовий розгляд відкладався, при цьому самим захисником ОСОБА_1. не було надано до суду доказів поважності причин своєї неявки.

Апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції у відповідності до якої ОСОБА_2 та його захисник своїми процесуальними правами скористалися на власний розсуд, оскільки діючим законодавством закріплено загальне положення, згідно з яким особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

У Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року зловживання правом визначається як діяльність або дії, спрямовані на скасування прав і свобод, визнаних у Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Наслідки подання індивідуальної скарги у Європейський Суд з прав людини при зловживанні правом на подачу скарги передбачені в ст. 35 Конвенції, і полягають у визнанні такої скарги неприйнятною.

При розгляді адміністративного провадження, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою безпідставного отримання необхідного їм рішення суду, затягування процесу або для інших недобросовісних цілей використовують належні їм процесуальні права всупереч з їх дійсним призначенням. Дане явище виступає чинником, що дестабілізує правосуддя і створює серйозні перешкоди для ефективного вирішення спорів.

Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Також судом першої інстанції в сукупності оцінено докази відсутності поважності не явки у судове засідання, дійшов до правильного висновку про те, що з метою закінчення визначеного ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення і на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП справу розглянуто у його відсутність та відсутність його захисника, належним чином мотивував та обґрунтував свою позицію.

В даному ж випадку, ОСОБА_2 було забезпечено право на апеляційний перегляд справи, що є одним з основних засад судочинства, встановлених статтею 129 Конституції України, та оскарживши постанову по справі про адміністративне правопорушення, в апеляційній скарзі виклав свої письмові пояснення, щодо інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД 098163 від 01 жовтня 2018 року, який складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; рапортом працівника поліції, де викладені фактичні обставини скоєння ОСОБА_2 інкримінованого йому адміністративного правопорушення а також те, що у водія були ознаки наркотичного сп'яніння, а саме - сповільнена мова,зіниці ока звужені та не реагують на світло, поведінка, що не відповідає дійсності; направлення на огляд водія ОСОБА_2, у зв'язку із виявленими ознаками сп'яніння; поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 в присутності яких, водій відмовився від проходження медичного огляду у лікаря нарколога.

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_2, від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об'єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

Інших доказів відсутності вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2018 року у справі про адміністративне правопорушенняОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун