Справа № 301/1335/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

04.09.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Гошовського Г.М. за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - адвоката Азарової І.В., потерпілого ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні справу №33/4806/226/19 щодо ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, в якій потерпілий ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на постанову судді Іршавського районного суду від 21.11.2018.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії БД 069223 від 28.03.2018 зазначено, що ОСОБА_1 28.03.2018 о 15:30 на 98 км+220 м автодороги Устилуг -Луцьк - Рівне, керуючи транспортним засобом марки «MAN» НОМЕР_4 із напівпричепом марки «KOGEL» НОМЕР_2 на порушення вимог пунктів 2.3.б, 10.1, 10.6 Правил дорожнього руху, виконуючи маневр повороту праворуч із крайньої лівої смуги, не був уважним, не дав перевагу в русі транспортному засобу «Фольксваген LT46» НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку по крайній правій смузі, внаслідок чого сталось зіткнення цих транспортних засобів, яке потягло за собою їх пошкодження (а.с. 1).

Оскарженою постановою провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрито з посиланням на п.1 ст. 247 КУпАП: у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Такий висновок суддя обґрунтував у постанові тим, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля «Фольксваген LT46» ОСОБА_2 .. Суд зазначив, що не приймає до уваги протокол про адміністративне правопорушення,оскільки такий, як доказ, повністю спростовується іншими матеріалами справи, а саме: схемою місця ДТП, поясненнями водія ОСОБА_2 , фото-таблицею, висновком судової авто-технічної експертизи (а.с. 3-4, 19-21, 45-47). Окрім цього, суддя у постанові констатував, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля «Фольксваген LT46» НОМЕР_3 ОСОБА_2

ОСОБА_2 , вважаючи себе потерпілим, подав апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Іршавського районного суду від 21.11.2018, яке постановою Закарпатського апеляційного суду від 18.12.2018 задоволено, строк на апеляційне оскарження постанови ОСОБА_2 поновлено.

У скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, постановити нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і закрити провадження у справі на підставі ч.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням передбачених ст. 38 цього Кодексу строків накладення адміністративного стягнення. Зазначає, що суд неповно та однобічно дослідив обставини справи, неправильно відкинув, як доказ, протокол про адміністративне правопорушення, незаконно вказав у постанові про те, що зіткнення сталось з вини ОСОБА_2 , призначаючи авто-технічну експертизу, не зазначив в ухвалі необхідних вихідних даних, чим порушив вимоги Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом МЮ України від 08.10.1998 № 53/53, проте врахував висновок експерта, побудований на припущеннях, які суперечать іншим доказам.

Всі учасники провадження в справі були завчасно, установленим порядком повідомлені про час і місце апеляційного розгляду справи, однак у судове засідання 23.05.2019 прибули тільки ОСОБА_1 і захисник Азарова І.В. Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, клопотання про перенесення апеляційного розгляду справи не подав.

Апеляційний суд заслухав пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Азарової І.В., дослідив наявні у справі докази, перевірив доводи апеляційної скарги і вважає, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пункти 2.3.б, 10.1, 10.6 Правил дорожнього руху, порушення яких поставлено у провину ОСОБА_1 , зобов`язують водія: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (2.3.б); перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (10.1); якщо транспортний засіб через свої габарити або інші причини не може виконати поворот чи розворот з відповідного крайнього положення, дозволяється відступити від вимог пункту 10.4 цих Правил, якщо це не суперечить вимогам заборонних чи наказових дорожніх знаків, дорожньої розмітки та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. У разі потреби, для забезпечення безпеки дорожнього руху, слід звернутися за допомогою до інших осіб (10.6).

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив свої власноручні пояснення, дані безпосередньо після події і додатково пояснив, що ділянка дороги, на якій сталось зіткнення, дорожніми знаками не регулювалася, мала по дві смуги руху в обидві сторони, розділені між собою переривчастою лінією розмітки і на той час була мокра від дощу. Маючи потребу здійснити поворот праворуч на прилеглу до проїзної частини територію, але не маючи можливості виконати його з крайньої правої смуги через габарити керованого ним автопоїзду та недостатню для виконання повороту ширину в`їзду на прилеглу територію, він перелаштувався на ліву смугу, включив світловий покажчик повороту праворуч і зупинився перед ним. Переконавшись, що попутні транспортні засоби зупинились за ним у лівій смузі, а права смуга руху, наскільки дозволяв обзір у дзеркало заднього виду, є повністю вільною, він став виконувати поворот праворуч. Коли кабіна керованого ним тягача повністю перетнула проїзну частину, відбувся удар справа автомобілем під керуванням ОСОБА_2 .

З пояснення водія ОСОБА_2 вбачається, що він, керуючи автомобілем «Фольксваген LT46» НОМЕР_3 рухався прямо у лівій смузі, зі швидкістю приблизно 60 км/год., а коли побачив на відстані приблизно триста метрів попереду вантажівку з ввімкненим лівим світловим покажчиком повороту, показав своїм покажчиком правий поворот, перелаштувався на праву смугу і продовжив рух прямо. Під`їжджаючи до вантажівки, побачив, що автомобіль «MAN» НОМЕР_4 з напівпричепом марки «KOGEL» НОМЕР_2 , який стояв перед вантажівкою у лівій смузі, почав виконувати правий поворот на прилеглу до проїзної частини територію. Тоді він застосував екстрене гальмування і, наскільки вважав можливим, змістився праворуч, однак уникнути зіткнення не зміг.

Окрім пояснень водіїв ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у матеріалах справи наявні схема місця ДТП (а.с. 2), фотознімки, на яких відображено взаємне розташування транспортних засобів після зіткнення (а.с. 19-21) і висновок призначеної судом першої інстанції авто - технічної експертизи. З твердженням в апеляційній скарзі про те, що експерту не було надано необхідних вихідних даних, а його висновок побудований на припущеннях, апеляційний суд не погоджується, оскільки висновки експерта ґрунтуються або на тих вихідних даних, які узгоджуються з поясненнями і доводами апелянта, або супроводжуються відповідними, зрозумілими застереженнями і дають вичерпні відповіді на поставлені йому запитання.

Співставлення наявних у цих джерелах фактичних даних дає підстави для припущення, що перед початком повороту автопоїзду під керуванням водія ОСОБА_1 праворуч, права смуга руху була вільна від транспортних засобів, а автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 в цей час рухався лівою смугою і не був у полі зору ОСОБА_1 . Згідно з поясненням ОСОБА_2 , перелаштуватися у праву смугу його спонукнула та обставина, що у транспортного засобу, який стояв у лівій смузі останнім в черзі (за автопоїздом, якого він, очевидно, не бачив), працював світловий покажчик повороту ліворуч. Поява ж автомобіля під керуванням ОСОБА_2 на правій смузі руху співпала в часі з виконанням автомобілем під керуванням ОСОБА_1 повороту праворуч.

У всякому разі жодне з цих джерел не містить достатніх фактичних даних, які б переконливо спростовували пояснення будь-кого з цих водіїв і приводили до висновку, що ОСОБА_1 на порушення вимог пунктів 2.3.б, 10.1, 10.6 Правил дорожнього руху, виконуючи маневр повороту праворуч із крайньої лівої смуги, не був уважним і не дав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався в попутному напрямку по крайній правій смузі.

Потерпілий ОСОБА_2 у цій справі до адміністративної відповідальності не притягувався, отже судження в оскарженій постанові про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з його вини, за будь-яких обставин є незаконним.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 задовольнити частково, постанову судді Іршавського районного суду від 21.11.2018 про закриття провадження в справі щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, скасувати, провадження в цій справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М. Гошовський