Справа № 463/4960/18 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 33/811/502/18 Доповідач: Михалюк В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі :

Головуючого судді Михалюка В.О.,

з участю правопорушника гр. ОСОБА_1,

захисника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2018 року,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2

вул. Тракт Глинянський, 161а/43,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один ) рік.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 15 серпня 2018 року о 05 год. 23 хв. в м. Львові по вул. Тракт Глинянський, 152, керував автомобілем ВАЗ 2109, д.н.з. С8004ІН, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер». Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

На дану постанову судді захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що суд прийшов до помилкового рішення щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, невірно надав перевагу одним доказам та безпідставно відхилив інші докази, допустив невірне застосування норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим прийняв необгрунтоване та незаконне рішення у справі. Крім того, зазначає, що місцевий суд формально, без виклику правопорушника розглянув справу та прийняв упереджене рішення.

Просить скасувати дану постанову та провадження у справі закрити.

Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови судді, мотивуючи тим, що розгляд вищевказаної справи відбувся без його участі. а згадану постанову отримав лише 26 листопада 2018 року.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, які просили задоволити апеляційну скаргу, розглянувши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 040782 від 15 серпня 2018 року, висновком алкотесту приладу «Drager», який встановив 1,60 проміле алкоголю, відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, я якого вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив, що вживав алкоголь, а саме два пива, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в яких вони підтвердили наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини, та іншими матеріалами справи.

Покликання апелянта в апеляційній скарзі про те, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з'ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

Що стосується доводів апелянта про закриття провадження у справі, то вважаю, що у діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому відсутні підстави для закриття провадження у даній справі.

Таким чином з огляду на викладене апеляційний суд вважає за необхідне відмовити захиснику правопорушника ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_3 в задоволенні його апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

При цьому апеляційний суд вважає, що захиснику правопорушника ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_3 слід поновити строк на апеляційне оскарження згаданої постанови судді як такий, що пропущений з поважних причин.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику правопорушника ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2018 року, щодо ОСОБА_1

Апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий : В.Михалюк