Справа № 481/1049/19
Провадж.№ 3-зв/481/3/2019
ПОСТАНОВА

/про задоволення заяви про самовідвід/

19 вересня 2019 року м. Новий Буг Суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Ціпивко І.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Новий Буг Миколаївської області заяву судді Новобузького районного суду Миколаївської області Вжещ Світлани Іванівни про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

06 серпня 2019 року до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Цього ж дня, відповідно до вимог п.2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу внесено до системи документообігу суду для проведення автоматизованого розподілу (присвоєно єдиний унікальний номер судової справи: №481/1049/19).

Згідно із Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 серпня 2019 року визначено склад суду для розгляду вказаної справи: головуючий-суддя Світлана Іванівна Вжещ. Цього ж дня справу передано судді для вирішення справи по суті.

Проте, суддя Вжещ С.І. 20 серпня 2019 року заявила самовідвід у вказаній справі, який мотивує тим, що під час ознайомлення з матеріалами справи нею було встановлено, що особа стосовно якої їй розподілено справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є рідним братом її додаткового помічника. Тому, з метою виключення сумніву щодо об`єктивного розгляду справи і винесення неупередженого рішення в цій справі та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникло б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, прийшла до висновку, що зобов`язана заявити самовідвід.

Суддя Вжещ С.І. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, в судове засідання не з`явилися, про місце та час судового розгляду заяви були повідомлені належним чином, у зв`язку з чим заява про самовідвід розглянута у їх відсутності.

Вивчивши заяву судді про самовідвід, приходжу до наступного висновку.

Зі змісту ст.ст. 245, 248КУпАП вбачається, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді або самовідвід, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід). Однак, відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого висунутого проти неї кримінального обвинувачення на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. 17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» (від 29 червня 2004 року №1906-ІV), чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до п. 55 Рішення Європейського Суду з прав людини «Гурепка проти України» «з огляду на свою усталену прецедентну практику, Суд не має сумніву, що в силу суворості санкції дана справа за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носило кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції (995_004), та, відповідно, й статті 2 Протоколу N 7 до Конвенції (994 804) (див. Engel and others v. the Netherlands, judgment of 8 June 1976, Series A no. 22, параграфи 82-83; Ozturk v. Germany, judgment of 21 February 1984, Series A no. 73, параграфи 48-50; Escoubetv. Belgium judgment [GC], no.26780/95, параграф 32, ECHR 1999-VII; Ezeh and Connors v. the United Kingdom [GC], nos.39665/98 and 40086/98, ECHR 2003-X).

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід (самовідвід) і порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід), та визначення підсудності. Проте діючий Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає відповідні статті, а тому, при розгляді заяви про відвід (самовідвід), слід застосувати аналогію права.

За приписами статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог пункту четвертого частини першої статті 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З матеріалів заяви про самовідвід вбачається, що особа стосовно якої судді Вжещ С.І. розподілено справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є рідним братом її додаткового помічника. Вказані відомості підтверджуються долученими до заяви документами.

Відтак, суд приходить до висновку що вказані обставини можуть містити підстави, які викликають сумнів в неупередженості судді Вжещ С.І., а тому подана нею заява про самовідвід є підставною.

За вказаних обставин, враховуючи вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, враховуючи положення ст. 245 КУпАП, одним із завдань якої є об`єктивне з`ясування обставин справи, та відповідно до ст. 248 КУпАП, з метою виключення будь-яких сумнівів щодо неупередженості та об`єктивності судді Вжещ С.І., вважаю за необхідне задовольнити її заяву про самовідвід у справі №481/1048/19.

Керуючись ст.ст.269, 284-285 КУпАП, ст.75, ст.80, ст.81 КПК України,-

постановив:

Заяву судді Новобузького районного суду Миколаївської області Вжещ Світлани Іванівни про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення задовольнити.

Справу № 481/1049/19, провадження № 3/481/623/2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передати до канцелярії суду для повторного розподілу автоматизованою системою документообігу суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Новобузького районного суду

Миколаївської області І.І.Ціпивко