Справа № 306/979/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

01.08.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув апеляційну скаргу прокурора Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури Фотченка С.І. на постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 09.07.2019.

Цією постановою звільнено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ме6шканця АДРЕСА_1 від адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення з усним зауваженням, а справу про адміністративне правопорушення - закрито.

Із протоколу про адміністративне правопорушення № 170 від 15.05.2019 та постанови судді від 09.07.2019 вбачається, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду депутата Свалявської районної ради, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч.2 ст. 52 вказаного Закону, пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за №959/29089, несвоєчасно повідомив Національне агенство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6 КУпАП.

Не погодившись із прийнятим рішенням судді, прокурор Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури Фотченко С.І. подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову судді від 09.07.2019 відносно ОСОБА_1 - скасувати та прийняти нову, якою накласти на останнього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, яка подана прокурором Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури, апеляційний суд приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала з таких підстав.

-2-

Згідно рішення Конституційного Суду України №3-рп/2010 від 27.01.2010 апеляційне оскарження судового рішення можливе у всіх випадках, крім тих, коли закон містить заборону на таке оскарження.

Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ (1697-18) внесені зміни до ст. ст.7, 287, 294 КУпАП.

Вказані зміни, відповідно до розділу XII прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10. 2014 №1697-VІ (1697-18), набрали чинності з наступного дня після його опублікування, зокрема, з 26.10.2014.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП (з врахуванням внесених до неї змін від 14.10.2014) постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Внесеними 14.10.2014 змінами до ч.2 ст.294 КУпАП (підп.2 п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру») прокурора виключено зі складу суб`єктів апеляційного оскарження постанови суду в справі про адміністративні правопорушення, за винятком випадку, визначеного в ч.5 ст.7 КУпАП, а саме коли прокурор здійснює «нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян».

Отже, у вищезазначеній статті КУпАП дано вичерпний перелік суб`єктів, які наділені правом оскаржувати постанову судді в справах про адміністративні правопорушення, і прокурор до цього кола суб`єктів не входить.

Відповідно до ст. 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення має право: порушувати провадження в справах про адміністративне правопорушення; знайомитися з матеріалами справи; перевіряти законність дій органів (посадових осіб) при провадженні в справі; брати участь у розгляді справи; заявляти клопотання; давати висновки з питань, що виникають під час розгляду справи; перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення; вносити подання, оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення, а також вчиняти інші передбачені законом дії.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що вона передбачає тільки право прокурора перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення. Такими заходами примусового характеру, пов`язаними з обмеженням особистої свободи громадян, фактично є лише адміністративний арешт, але за правопорушення, пов`язані з корупцією, він не застосовується.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

З матеріалів справи вбачається, що заходи примусового характеру, пов`язані з обмеженням особистої свободи громадян постановою суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 не застосовувались, а тому в даному випадку прокурор не вповноважений здійснювати нагляд за додержанням законів.

-3-

Крім того, Рішенням Конституційного Суду України від 08.12.2015 №49-у/2015 у справі №2-43/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст.7, ст.250, ч.1 ст.287 та ч.2 ст.294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду в справах про адміністративні правопорушення і констатовано, що її усунення може бути вирішено лише в законодавчому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування рішення Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

При прийнятті рішення, апеляційний суд ураховує також, рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі « Щокін проти України», яким визнано вимоги до якості закону за такими критеріями як доступність для зацікавлених осіб, чіткість та передбачуваність у застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості, можливість його різного тлумачення є порушенням цих вимог. У разі, коли національне законодавство припускає неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків, органи державної влади зобов`язані віддати перевагу тому його тлумаченню, яке є найбільш сприятливим для особи.

Прокурор в апеляційній скарзі просить розв`язати встановлену колізію в законодавстві всупереч цьому рішенню.

Отже, апеляційний суд уважає за необхідне керуватися в даному випадку приписом ч.2 ст.294 КУпАП і на його підставі визнає, що апеляційна скарга подана особою, яка не має права на апеляційне оскарження постанови судді в цій справі, а тому не може бути прийнята апеляційним судом до свого розгляду.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП зобов`язаний повернути апеляційну скаргу, особі яка її подала.

Керуючись ст. ст. 278, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури Фотченка С.І. на постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 09.07.2019 про закриття справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-6 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення з оголошенням усного зауваження щодо ОСОБА_1 - повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: