Провадження № 3/127/5556/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2019 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Михайленко А.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія БД №311317 - 27.07.2019 року о 19.10год. в м. Вінниця по вул. Стрілецька 2/2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Honda Dio» д.н.з. б/н, в стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, поведінка не відповідає обстановці). Від огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що не керував транспортним засобом, а лише стояв поряд. Коли прибули працівники патрульної поліції примусили пройти медичний огляд.

Свідок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до абзацу другого ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Абзацом третім та четвертим пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2008року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом до матеріалів справи долучено не було. Дані обставини також не були зафіксовані на відеозаписі, що наданий в судовому засіданні поліцейським УПП у Вінницькій області Христенчуком К.В.

Таким чином, в судовому засіданні не було встановлено жодного достатнього доказу, який підтверджує керування транспортним засобом ОСОБА_1 , при цьому суду не надано доказів, що можуть спростувати пояснення останнього, які суд вважає послідовними, оскільки про дані обставини ОСОБА_1 зазначив як в своїх поясненнях в судовому засіданні так і у протоколі про адміністративне правопорушення та дані пояснення зафіксовані на відеозаписіз місця події.

Враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ, у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є недоведеним.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя