33/804/558/19
263/6472/19

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суду в складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря Мацегори М.М.

за участю : захисника Сарбаша О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Донецького апеляційного суду в м. Маріуполі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Сарбаша О.О. на постанову судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 липня 2019 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого у Державній прикордонній службі України, військова частина № НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зміст оскаржуваного судового рішення

і встановлені судом першої інстанції обставини:

18 квітня 2019 року о 17-58 годині ОСОБА_1 по пр. Будівельників біля будинку № 147/234 в Центральному районі м.Маріуполя керував автомобілем ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився з використанням технічного засобу «Drager Alkotest 6820» ARHK 0526, результат огляду 1,99 проміле, від проходження огляду на стан сп`яніння в медичній установі відмовився в присутності двох свідків.

Таким чином ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 384,20 гривень.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник Сарбаш О.О. в апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі оскільки вона є необґрунтованою, а також прийнятою із значним порушенням процесуальних норм. Зокрема, судом першої інстанції не розглянуто клопотання захисника про витребування в Управлінні патрульної поліції в Донецькій області підтвердження проведення перевірки (калібрування) технічного засобу «Drager Alkotest 6820» ARHK 0526, які б підтверджували дозвіл на використання цього приладу та вірність результатів вимірювання. Також, до протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказу надано диск DVD із записами, які відображають події після зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 .. Проте, на даному диску міститься чотири окремі файли запису, що суперечить вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026, згідно якої включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). Також в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в міському наркологічному диспансері м.Маріуполя відмовився в присутності двох свідків в установленому законом порядку, але в матеріалах справи містяться пояснення двох свідків, які засвідчували показання технічного засобу «Drager Alkotest», а не відмову від проходження огляду в міському наркологічному диспансері.

Мотиви суду

Суд, вислухавши захисника, який наполягав на доводах апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за таких підстав.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

В розумінні Європейського Суду з прав людини справи про адміністративні правопорушення (проступки) є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст.6 Конвенції не ставить в залежність виведення з-під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень, віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Так, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підтверджується доказами, що містяться в справі про адміністративне правопорушення: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 404060 від 28.04.2019 року (а.с. 4), роздруківкою результату тестування на алкоголь (а.с. 8), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 5), наданими Управлінням патрульної поліції в Донецькій області відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів поліцейських патрульної поліції роти № 4 батальйону УПП в Донецькій області рядової поліції ОСОБА_4 та капрала поліції ОСОБА_5 , які документували зазначене правопорушення (а.с. 6,7,9).

Даючи оцінку зібраним доказам в їх сукупності, суд вважає, що адміністративне правопорушення мало місце внаслідок порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1 , відповідно до якого, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У випадку, коли водій відмовляється від продуття алкотестеру на місці зупинки, то співробітник поліції повинен заповнити направлення до медичного закладу і у випадку, якщо водій відмовиться від його отримання чи проходження такого огляду в медичному закладі, то співробітник поліції повинен зазначити про це в направленні.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держпродивстандарт; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Частиною 3 ст.266 КУпАП визначено, що лише у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

В матеріалах справи містяться дані щодо результатів проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Drager Alkotest 6820» ARHK 0526, що проводився інспектором Мокрушиним Є.А., 28.04.2019 року о 18:18 год. по пр. Будівельників, 147/234 в м. Маріуполі, згідно якого результат тесту 1,99 % (а.с. 8).

На вказаному тестуванні на алкоголь містяться також підпис особи яку тестували, а також в акті на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів міститься також підпис ОСОБА_1 про те, що він з результатами згоден (а.с. 3). Зважаючи на те, що огляд проведено з дотриманням ст. 266 КУпАП та положень Інструкції, а саме на місці зупинки зі згоди водія із застосуванням технічного приладу в присутності двох свідків, враховуючи згоду водія із результатами такого огляду, підстави для направлення його для огляду до медичного закладу були відсутні.

Попри невизнання вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП та необхідності накладення на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, є обґрунтованими.

Відповідно до п.7 розділу ІІ Інструкції факт установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Згідно п.3 розділу ІІ Інструкції, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до п.4 розділу ІІ Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Доводи апелянта про те, що дані, отримані поліцейськими за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 6820, не можуть бути використані судом як належний та допустимий доказ у зв`язку з тим, що зазначений прилад не має дійсного сертифікату, є не обґрунтованими.

Так, під час слухання справи в апеляційному суді, захисник Сарбаш О.О. надав копію Сертифікату відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу.

Відповідно до Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» від 15 січня 2015 року № 124-VIII (далі Закон № 124-VIII), документ про відповідність - це декларація (в тому числі декларація про відповідність), протокол (у тому числі протокол випробувань), звіт, висновок, свідоцтво, сертифікат (у тому числі сертифікат відповідності) або будь-який інший документ, що підтверджує виконання визначених вимог, які стосуються об`єкта оцінки відповідності. А оцінка відповідності - процес доведення того, що визначені вимоги, які стосуються продукції, процесу, послуги, системи, особи чи органу, були виконані.

Тобто документ про відповідність, копію якого надав захисник, у даному випадку отримав виробник - фірма Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина. У цьому сертифікаті відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу чітко зазначено, що сертифікат видано виробнику та зобов`язано останнього забезпечити відповідність газоаналізаторів затвердженому типу та вимогам нормативних документів. Окрім того, вказаний у сертифікаті термін його дії - з 1 вересня 2014 року по 27 березня 2017 року - означає період, впродовж якого виробник зобов`язаний виготовити газоаналізатори відповідно до затвердженого типу та вимог нормативних документів і не охоплює термін їх допустимої подальшої експлуатації. Відповідно до сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки експлуатація газоаналізаторів після їх випуску пов`язана з обов`язковою їх повіркою з інтервалом в 1 рік.

Відповідно до копії листа Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт») від 04 квітня 2017 № 28-10/60, газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії Drager Safety (Німеччина), що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 і становить 1 рік.

За таких обставин, засіб вимірювальної техніки газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drаger Alcotest 6820 виробництва компанії Drаger Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, відповідає вимогам чинного законодавства та може експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення сервісного обслуговування в уповноваженому виробником сертифікованому сервісному центрі не менше ніж 1 раз на 12 місяців та здійснення повірки не менше ніж 1 раз на 12 місяців, що спростовує вимоги апелянта.

Будь-яких інших механізмів повірки Drаger Alcotest 6820 законодавством не передбачено, як і не передбачено вжиття коригувальних заходів, необхідних для приведення ЗВТ у відповідність із встановленими вимогами, у разі закінчення строку чинності сертифікату відповідності ЗВТ.

Крім того, у відповідь на запит суду від 16 вересня 2019 року заступником генерального директора ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт») Мінекономрозвитку України ОСОБА_6 повідомлено наступне.

Чинний з 01.01.2016 року Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (зважаючи на пункт 5 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення») не містить інформації щодо видачі або продовження строку дії «Сертифікату відповідності затвердженому типу ЗВТ». «Сертифікат відповідності» не має строку дії. Декларація про відповідність оформлюється на підставі сертифікату відповідності і ці документи не є взаємовиключними. Газоаналізатор Alkotest 6820, зав. номер ARHK-0526 був введений в експлуатацію до закінчення дії сертифікату відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу № UA-MI/2-4574-2014 від 01.09.2014 року з терміном чинності 27.03.2017 року. Це відповідає положенням Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (пункт 5 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення»). Зважаючи на це газоаналізатор Alkotest 6820, зав. номер ARHK-0526, був введений в експлуатацію без проведення оцінки відповідності і тому без декларації про відповідність.

Водночас, віце-президент ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл» (далі Компанія) ОСОБА_7 на запит апеляційного суду повідомив, що засіб вимірювальної техніки газоаналізатор Drager Alkotest 6820, серії ARHK, заводський № 0526 (далі - ЗВТ) був ввезений на митну територію України у 2015 році. 02.10.2015 року за договором поставки Компанія передала зазначений вище ЗВТ у власність Міністерства внутрішніх справ України. За Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 року № 113/98-ВР, який був чинним до 31.12.2015 року, для серійного виробництва в Україні ЗВТ або ввезення їх на територію України партіями передбачалося проведення державних випробувань та занесення цих ЗВТ до Державного реєстру ЗВТ (ч. 4 ст. 11 та ч. 1 ст. 26). Станом на 31.12.2015 року до Державного реєстру ЗВТ були занесені газоаналізатори Alkotest…, Interlock XT (зокрема, виконання з умовним позначенням Alkotest® 6820, призначений для вимірювання вмісту парів етилового спирту у повітрі, що видихується людиною), виробництва фірми Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, номер за Державним реєстром У788-14, та видано Сертифікат відповідності ЗВТ затвердженому типу № UA-MI/2-4574-2014 від 01.09.2014 року, який був чинним до 27.03.2017 року.

Отже, як зазначено в листі, на ЗВТ газоаналізатор Drager Alkotest 6820, серії ARHK, заводський № 0526, який був ввезений на митну територію України та переданий у власність МВС України за договором поставки 02.10.2015 року, декларація про відповідність не складалась, оскільки станом на 31.12.2015 року оформлення такої декларації не передбачалось діючим на той момент законодавством України.

Крім того, на запити захисника Сарбаша О.О. з Управління патрульної поліції в Донецькій області надано завірені копії сертифікату відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та лист-відповідь (а.с. 72), на підставі яких дозволено використання приладу спеціального технічного засобу газоаналізатора «Drager Alkotest 6820» ARHK 0526, вказаного в протоколі та результатах тестування відносно ОСОБА_1 , зокрема, свідоцтво Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/8603 від 23.11.2018 року чинне до 29.11.2019 року, в якому зазначено щодо газоаналізатору «Drager Alkotest 6820» ARHK 0526, за результатами повірки встановлено, що засіб відповідає вимогам повірки МПУ 066/05-2013 (а.с. 71).

За вказаних обставин, доводи захисника Сарбаша О.О. щодо відсутності дозволу на використання приладу газоаналізатора «Drager Alkotest 6820» ARHK 0526, є безпідставними.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_8 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення.

Вище вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст.ст. 254, 255, 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Також, в ході судового засідання захисником було заявлено клопотання про закриття провадження по справі на підставі ст. 38 КУпАП, тобто з підстав закінчення строків накладення стягнення. Проте його доводи не є слушними, оскільки дана справа була розглянута судом першої інстанції в межах встановлених законом строків, діючий КУпАП не пов`язує сплив строків накладення стягнення зі строком на право апеляційного оскарження, тому виключається можливість закриття провадження в адміністративній справі саме за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Усі інші доводи, на які посилається апелянт, не дають апеляційному суду підстав для скасування рішення районного суду.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому доводи захисника про це не є слушними.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вид адміністративного стягнення з ОСОБА_1 призначено з урахуванням вимог ст.33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст.38 КУпАП та в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Сарбаша О.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 липня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати з розгляду

кримінальних справ та справ

про адміністративні правопорушення

Донецького апеляційного суду Р.В. Гєрцик