Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду - Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Шевчука В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника Шевчука В.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 06 травня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 06 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.

З постанови суду вбачається, що 31 січня 2019 року о 08 год. 00 хв. по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї, а саме висловлювався нецензурними словами в адресу своєї дружини ОСОБА_2 та її матері, тобто своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Шевчук В. І . просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 та його захисника. Наголошує, що матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б указували на доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Крім того, Шевчук В.І. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова винесена відносно ОСОБА_1 06 травня 2019 року без його участі (а.с.9).

В матеріалах справи відсутні відомості про отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подана 12 вересня 2019 року (а.с. 13).

Оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

На розгляд адміністративної справи в апеляційний суд потерпіла

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи належним чином була повідомлена про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення 26.11.2019 року (трек номер 552).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності потерпілої.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Шевчука В.І. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення « поза розумним сумнівом » ( рішення ЄСзПЛ « Авшар проти Туреччини » ). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом » ( рішення від 18 січня 1978 року у справі « Ірландія проти Сполученого Королівства » ( Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає у разі вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Під час апеляційного розгляду допитаний ОСОБА_1 вказав, що між ним та ОСОБА_2 на протязі тривалого часу виникають конфліктні ситуації у зв`язку із розлученням. Наголосив, що 31 січня 2019 року не вчиняв насильства в сім`ї. Предметом конфлікту були питання пов`язанні із вихованням їх спільної дитини ( ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), без застосування насильства як фізичного, так і психологічного.

Апеляційний суд приймає пояснення ОСОБА_1 , оскільки, окрім пояснень ОСОБА_2 , доказів у підтвердження того, що останній вчинив дії зазначені у диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП та настання для потерпілої наслідків вказаних у цій статті суду не надано.

Крім того, із матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 .

В матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні, оскільки здійснення цих прав передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і зіставити їх з матеріалами судової справи.

Проте, даних вимог закону судом першої інстанції не дотримано.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції порушив права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП, якими наділена особа, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права надати пояснення з приводу обставин справи, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою.

На підставі викладеного, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, через що постанова судді у справі підлягає скасуванню через відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення із закриттям провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити Шевчуку В.І. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу Шевчука В.І. задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 06 травня 2019 року відносно ОСОБА_1 - скасувати, а справу провадження закрити за відсутність в діях особи події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І.Полюхович