1Справа № 335/6436/19 3/335/1058/2019
ПОСТАНОВА
17 липня 2019 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соболєва І.П., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від УПП в Запорізькій області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не праціючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 078216, 28.05.2019 о 20 год. 25 хв., в м. Запоріжжі, по вул. Перемоги, у дворі будинку № 133, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом BMW 318, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі КУ ЗОНД ЗОР відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5. ПДР. Від керування транспортного засобу відстрочено шляхом паркування без порушень ПДР.
У судовому засіданні ОСОБА_1 винуватість у вчиненому правопорушенні заперечував, пояснив, що автомобілем не керував. Наполягав на тому, що автомобіль BMW 318, державний номерний знак НОМЕР_1 стояв в дворі його будинку на узбіччі, а в цей момент, коли транспортний засіб стояв, під`їхали працівники поліції, які почали подавати проблискові маячки. Вказане можуть підтвердити свідки, які присутні були при зазначених обставинах. Просив закрити провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення свідків, дослідивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що провадження у даній справі слід закрити з наступних підстав.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законностіі.
Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 251 КУпАП регламентовано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В силу ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Положеннями п. 27 Постанови пленуму ВСУ від 23.12.2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам роз`яснено, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
При цьому, учасником дорожнього руху відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху є особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. Водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Однак протокол та інші матеріали справи, не містять доказів про те, що ОСОБА_1 є учасником дорожнього руху, як водій, що він саме керував вказаним транспортним засобом.
У п. d ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» зазначено, що кожний має право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.
Допитані у судовому засіданні свідкиОСОБА_2 ОСОБА_3 , кожен окремо, не підтвердили обставин перебування ОСОБА_1 ввечері 28.05.2019 в м. Запоріжжі в дворі будинку АДРЕСА_2 по АДРЕСА_3 за кермом автомобіля і матеріали справи таких доказів не містять.
Досліджений у судовому засіданні відеозапис подій від 28.05.2019 долучений до матеріалів не підтверджує керування ОСОБА_1 транспортним засобом, навпаки, вказаний запис містить у собі уривчасті відео зображення, які в повній мірі не відображають весь хід складення протоколу, з відеозапису не можливо стверджувати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. На вказаному відеозапису наявне зображення автомобіля, який стояв в дворі будинку на узбіччі з увімкненою аварійкою. В момент коли автомобіль стояв, під`їхали працівники поліції.
Отже надані суду докази, які досліджені безпосередньо під час судового розгляду справи, вказують на те, що факт керування автомобілем марки BMW 318, державний номерний знак НОМЕР_1 , 28.05.2019 ОСОБА_1 в судовому засіданні не доведено.
Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, так як переконливих доказів керування транспортним засобом та порушення ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху не встановлено, а пояснення свідків ОСОБА_2 ОСОБА_3 , дані у судовому засіданні спростовують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 28.05.2019.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, у тому числі закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення;
У рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016 зазначено, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.
Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.
За таких обставин, ураховуючи відсутність в матеріалах справи жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які би підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також самий факт керування ОСОБА_1 автомобілем марки BMW 318, державний номерний знак НОМЕР_1 за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД 078216 від 28.05.2019, а тому суд вважає, що вина останнього у вчиненні ним зазначеного адміністративного правопорушення залишається недоведеною.
Відтак, з урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутності у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
Ураховуючи наведене та керуючись статтями 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 1 п. 3 ст. 284 КУпАП, суд
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.П. Соболєва