н/п 3/174/121/2019
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

15 листопада 2019 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., з участю секретаря - Шарапової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення по ст.185 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Вільногірську Дніпропетровської області, громадянина України, не працює, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,-

якому згідно ст.268 КУпАП роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР 18 285196, складеного 14.09.2019 року, « ОСОБА_1 , 14.09.2019 року, о 20 годині 20 хвилин, знаходячись поблизу будинку по вул.Устенка в м.Вільногірську біля магазину «Чайка» розпивав пиво та з явними ознаками алкогольного сп`яніння образливо чіплявся до громадян. На закону вимогу о/у СКР ОСОБА_3 припинити адміністративне правопорушення, а саме розпивати пиво на вулиці та образливо чіплятися до громадян. На закону вимогу о/у СКР ОСОБА_3 . гр. ОСОБА_1 припинити порушувати громадський порядок не відреагував, при цьому в грубій формі висловлювався в бік поліцейського, погрожував фізичною розправою».

Дії ОСОБА_1 посадовою особою кваліфіковані по ст.185 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав частково і пояснив, що 14.09.2019 р. приблизно о 20.20 годин привіз знайомий до магазину «Чайка» по вул.ім.Ю.М.Устенка з ОСОБА_4 , в цей день він вживав пиво. До перехожих вони не чіплялись, навіть не відходили від машини. Було темно. Біля приміщення ринку біля стіни стояла машина і біля неї розмовляли двоє чоловіків в цивільному одязі, йому здалося, що вони в його бік сказали щось образливе, тому він відповів нецензурно в їх адресу, виникла сварка. Як виявилось пізніше, це був працівник поліції ОСОБА_3, але до цього випадку його не знав і не зрозумів з розмови, що він поліцейський. Приїхав наряд поліції, наділи на нього кайданки, потім- на ОСОБА_5 , відносно працівників поліції, які приїхали, ніяких дій не вчиняв. Зразу не знав, що ОСОБА_3 поліцейський, дізнався про це вже у відділі, а до цього сприймав його як цивільну особу.

Свідок ОСОБА_3 показав, що 14 вересня 2019 року, приблизно о 20 год. зайшов в магазин «Гермес», взяв каву, вийшов на стоянку напроти магазину «Чайка». Він є працівником Вільногірського ВП, але в той день був вихідний, не на службі, був сам, потім підійшли ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , які стояли біля «Теремка», а коли почався шум, вони підійшли. Побачив припаркований автомобіль, біля нього були чоловік та жінка, в метрах 10-15 від нього. По розмові почув, що вони п`яні, зробив зауваження, вони підійшли до нього, впізнав ОСОБА_9 , дівчину звали ОСОБА_10 , стали питати, чого він робить зауваження, почали лаятися на нього, в тому числі і нецензурно, принижували його професію працівника поліції. Декілька разів пропонував їм заспокоїтися та йти далі відпочивати, однак вони продовжували, дівчина схопила його за куртку, скинув її руку, потім за куртку схопив ОСОБА_11 , подумав, що він хоче повалити його на землю, і щоб не допустити тілесних ушкоджень у свій бік, виконав прийом «загиб руки за спину» та повалив ОСОБА_9 на асфальт. В цей час здійснив виклик на 102 та повідомив про подію. До прибуття наряду жінка намагалася скинути його з ОСОБА_9 , той лежав, а він придавив його коліном та держав руку за спиною, жінку відштовхнув, вона впала на спину. Через 5 хвилин, може раніше, приїхав наряд поліції і доставили вказаних осіб у відділ поліції. Працівнику поліції ОСОБА_12 ОСОБА_1 не давав надіти кайданки, висмикував руку, виражався нецензурно, більш ніяких дій не вчиняв, їх посадили в автомобіль і доставили у відділ. Майнової і фізичної шкоди йому завдано не було.

В судове засідання також неодноразово викликалися як свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які належним чином повідомлялися про місце і час розгляду справи судом, однак в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, а заходи процесуального примусу чинним КУпАП не передбачені, тому можливості виклику даних осіб судом вичерпані.

Вислухавши ОСОБА_1 , свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суддя дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам:

Так, відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

За змістом ст.185 КУпАП злісною непокорою є відмова особи від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Таким чином, диспозицією вказаної норми передбачено, що вимоги працівника поліції повинні бути пред`явлені ним під час охорони громадського порядку. Про перебування його при виконанні службових обов`язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред`явлене відповідне посвідчення, вимоги поліцейського та його розпорядження - це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, і мають бути законодавчо обґрунтовані.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 285196, складеного 14.09.2019 року, ОСОБА_1 , 14.09.2019 року, о 20 годині 20 хвилин, знаходячись поблизу будинку по вул.Устенка в м.Вільногірську біля магазину «Чайка» розпивав пиво та з явними ознаками алкогольного сп`яніння образливо чіплявся до громадян. На закону вимогу о/у СКР ОСОБА_3 припинити адміністративне правопорушення, а саме розпивати пиво на вулиці, образливо чіплятися до громадян та припинити порушувати громадський порядок ОСОБА_1 не відреагував, при цьому в грубій формі висловлювався в бік поліцейського, погрожував фізичною розправою.

Разом з тим, як пояснив в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , він 14.09.2019 р. на службі не перебував, у нього був вихідний день, конфлікт між ним та ОСОБА_1 і ОСОБА_16 виник внаслідок того, що останні, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, гучно розмовляли між собою поблизу магазину «Чайка» та виражалися при цьому нецензурно, принижували його професійну належність, на його зауваження відреагували агресивно, висловлювалися і на його адресу нецензурно, а ОСОБА_1 почав його хапати за одяг, тому застосував до нього силовий прийом, повалив на землю та викликав працівників поліції, які застосували до ОСОБА_1 кайданки, а також застосували цей спецзасіб і до ОСОБА_16 , яка перешкоджала працівникам поліції вдягати кайданки на ОСОБА_1 , висмикувала його руку, виражалася при цьому нецензурно, після чого доставили їх до відділу поліції, де і був складений вказаний протокол.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що учасниками конфлікту, який відбувся 14.09.2019 р. біля магазину «Чайка» були безпосередньо працівник поліції ОСОБА_3 і ОСОБА_1 та ОСОБА_16 , інших громадян при цьому не було, тому факт образливого чіпляння ОСОБА_1 до громадян, як це зазначено у вищевказаному протоколі, свого підтвердження не знайшов. Причиною конфлікту між вказаними особами слугувала неправомірна поведінка, зокрема і ОСОБА_1 , який виражався нецензурною лайкою у громадському місці, в тому числі і на адресу ОСОБА_3 , що останній в судовому засіданні не заперечує.

Разом з тим, у даній ситуації вимоги ОСОБА_3 припинити ці дії не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, оскільки на час цих подій він не перебував при виконанні ним службових обов`язків, що є обов`язковою ознакою диспозиції ст.185 КУпАП .

Крім того, у протоколі не конкретизовано, на адресу якого саме поліцейського і чому ОСОБА_1 в грубій формі погрожував фізичною розправою, чи були ці його дії пов`язані з якимось вимогами працівників поліції чи вчинялися з хуліганських мотивів.

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Таким чином, складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, тобто фіксація адміністративного правопорушення відбувається саме під час складення адміністративного протоколу, яким і визначаються межі судового розгляду по даній справі.

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та матеріалами справи також були свідками події правопорушення, неодноразово викликалися для допиту в судовому засіданні, вони належним чином повідомлялися про місце і час розгляду справи судом, однак в судові засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, а заходи процесуального примусу чинним КУпАП не передбачені, тому оцінюючи зібрані по справі докази, письмові пояснення ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , що містяться у матеріалах справи (а.с. 6-7 ), суд не приймає у якості допустимих доказів по справі, оскільки безпосередньо судом ці особи допитані не були і можливість їх допиту в суді вичерпані, а виходячи з принципу безпосередності судового розгляду, докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими та враховані при постановленні рішення судом, оскільки суд зобов`язаний обґрунтовувати своє рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в межах складеного протоколу, факт вчинення ОСОБА_1 злісної непокори працівнику поліції при виконанні ним своїх службових обов`язків свого підтвердження не зайшов, тому склад правопорушення, передбачений ст.185 КУпАП, в його діях відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Оскільки будь-яке стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то судовий збір з нього стягненню не підлягає.

Керуючись ст. 40-1, 185, п.1 ст.247, ст.284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення- закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис А.А.Борцова