ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 600/155/19Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 33/817/207/19 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 р. м.Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

з участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника - Терлюка О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 14 травня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, приватного підприємця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп. в дохід держави.

Згідно даної постанови, 15.02.2019 року близько 19 год. 45 хв. в смт. Козова автозаправка «Грін Вей» водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №046693 від 15.02.2019 року констатовано, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України і його дії кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказані вимоги мотивує тим, що транспортним засобом він не керував, а судом не з`ясовано усіх обставин.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений із порушеннями після спливу двох годин та не відповідає вимогам закону і свідки при цьому були відсутні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити, з мотивів викладених у ній, прихожу до наступних висновків.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги були дотримані судом першої інстанції у повному обсязі.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом і детально викладені у постанові.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ОБ №046693 від 15.02.2019 року ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції, у присутності двох свідків, пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу "Драгер" на місці зупинки транспортного засобу категорично відмовився, а також відмовився його пройти у медичному закладі у присутності двох свідків.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які наявні в матеріалах справи, вбачається, що водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.

При цьому присутність свідків, зокрема під час відмови ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи у медичному закладі, а також при складанні протоколу, підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Також, посилання апелянта на те, що транспортним засобом він не керував не підтверджується жодним доказом та спростовується даними відеозапису з відеореєстратора працівників поліції.

Так, із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений внаслідок переслідування працівниками поліції, так як в транспортному засобі не освітлювався номерний знак, винесено постанову, яка ним підписана, про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП за порушення п.2.9.(в) ПДР та накладено стягнення у вигляді штрафу.

Крім того згідно відеозапису з нагрудних камер працівників поліції ОСОБА_1 сам неодноразово вказував, що вживав пиво близько за дві години до його зупинки поліцейськими.

Отже, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та в судовому засіданні на те, що він автомобілем в момент його зупинки не керував, суд вважає надуманими, які не підтверджуються жодними доказами та повністю спростовуються матеріалами справи, дані з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Твердження апелянта, що у поясненнях свідка ОСОБА_2 , які наявні в матеріалах справи, ОСОБА_1 по-батькові зазначено як ОСОБА_1 , а також в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначення ОСОБА_1 як ОСОБА_1 є описками, що жодним чином не випливають на повноту та правильність встановлених фактичних обставин справи.

Також допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що не був безпосередньо присутнім на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 працівниками поліції, а отже його покази з приводу відсутності свідків під час складання протоколу суд оцінює критично.

Що стосується тверджень апелянта про те, що працівниками поліції протокол було складено о 20.30 год. 15.02.2019 року, а ОСОБА_1 підписав його о 21.56 год., а також на те, що працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом після складання щодо нього протоколу, то такі суд вважає необґрунтованими, оскільки вони не впливають на правильність встановлених фактичних обставин у справі та не спростовують доведеності його вини у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.

Що стосується призначеного стягнення ОСОБА_1 , то воно судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КупАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його сімейного стану, характеризуючих даних, місця роботи, враховано відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення та визначено стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон пов`язує призначення стягнення, а також ті, на які вказує апелянт у своїй скарзі, а тому його доводи про скасування постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляція такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу соби, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 14 травня 2019 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис