КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/2175/2019 Постанова винесена суддею Шевчук А.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та захисника Ананьєва Є.А., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, приватного підприємця, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 23 квітня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 23 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, за яким, 31 січня 2019 року о 22 год. 25 хв. по пр. Героїв Сталінграду, 17 у м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Dodge», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у КМНКЛ «Соціотерапія», чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на пропозицію працівників поліції пройти медичний огляд в КМНКЛ «Соціотерапія» він дав згоду, так як заперечував вживання наркотичних препаратів і бажав довести відсутність у нього відповідного стану, але після двох годин невдалих спроб відібрати у нього біологічний матеріал (сечу), який він не зміг надати для аналізу через певні особливості власного організму та стан психологічного напруження і фізичного виснаження/втомлення (в медицині відповідні поширені випадки кваліфікуються як «синдром стеснительного мочевого пузыря или парурезис»), лікар, який його оглядав, клінічно (по формальним ознакам), на власний розсуд, помилково встановив ознаки наркотичного сп`яніння.

Разом з тим, під час проходження огляду у лікаря він на протязі майже двох годин неодноразово наполягав відібрати у нього аналіз інших біологічних матеріалів (слина, кров) для аналізу, але йому було відмовлено в порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, у зв`язку з чим, задля встановлення справедливості та об`єктивного підтвердження нормальності власного стану, він, по направленню лікаря, погодився здати аналізи в наркологічному відділенні №3 КМНКЛ «Соціотерапія», про що зробив запис в протоколі, та в цей же день, 01.02.2019 року, пройшов повне обстеження та одержав виписку із медичної карти амбулаторного хворого, де експрес/тести на 10 наркотичних речовин показали негативний результат, а також одержав виписку з відповідним висновком, що «ознак наркотичного захворювання не виявлено».

При цьому у судовому засіданні він намагався неодноразово надати цю довідку для дослідження та об`єктивної оцінки його стану, але суд проігнорував його наполягання і в порушення ст. 251 КУпАП не долучив її до справи.

Крім того, суд не звернув увагу на той факт, що після огляду в КМНКЛ «Соціотерапія» працівниками поліції був виписаний тимчасовий дозвіл і йому було дозволено продовжувати керування автомобілем, що також опосередковано доводить його невинність.

Таким чином, на думку апелянта, незважаючи на вище викладені факти і обставини, при розгляді справи суд першої інстанції, не розібравшись та не встановивши реальні обставини справи, не взяв до уваги висновки лабораторних досліджень, які засвідчили відсутність у нього стану наркологічного сп`яніння та наркологічного захворювання, спрощено підійшов до вирішення справи, без об`єктивного та ґрунтовного дослідження всіх істотних її обставин, що стало причиною прийняття невірного рішення по суті справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та захисника Ананьєва Є.А. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкція).

Відповідно до Розділу II п. 13 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно Розділу IIІ п. 7 Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 та акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знищують увагу та швидкість реакції № 001330 від 31.01.2019 року, лабораторне дослідження на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини не проводилося.

Відповідно до Розділу IIІ п. 15 Інструкції, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Тобто, діагноз, який вноситься до акта медичного огляду має ґрунтуватися на двох складових: 1) огляду на стан сп`яніння; 2) лабораторних дослідженнях.

З матеріалів акту випливає, що за результатами огляду лікарем-наркологом ОСОБА_1 встановлений діагноз «Стан сп`яніння внаслідок вживання стимуляторів», а лабораторних досліджень не провадилося у зв`язку відсутністю зразків біологічного середовища ОСОБА_1 , який на протязі 3-х годин пив воду маленькими ковтками та ухилявся від здачі сечі.

Заключний діагноз, зазначений у акті лікарем-наркологом - «Стан сп`яніння внаслідок вживання стимуляторів (клінічно)», тобто, лікарем, без лабораторних досліджень, визначена наявність у організмі людини психотропної речовини, що суперечить вимогам Розділу IIІ п. 7 Інструкції.

Разом з тим, відповідно до Розділу IIІ п. 12 Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Згідно Розділу IIІ п. 13 Інструкції, для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Таким чином, заключний діагноз ОСОБА_1 , встановлений лікарем-наркологом, ґрунтується лише на її суб`єктивних висновках, без даних лабораторних досліджень, що суперечить також вимогам і п. 15 Інструкції.

Відповідно до п. 22 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Отже, дані, які містяться у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31.01.2019 року про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння - стимулятори (клінічно), отримані з порушенням Інструкції та є недопустимими доказами.

Крім того, з оглянутого при апеляційному розгляді відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції візуально не вбачається таких ознак, про які йдеться у акті медичного огляду, на підставі якого винесений висновок. Зокрема, відеозапис спростовує зазначення у акті про неадекватну поведінку ОСОБА_1 , яка виражена у роздратованості, неуважності, ейфоричності, про нестійкий настрій, про змазаність мови, про розкидування ніг під час ходи, про категоричну відмову від надання сечі для аналізу, про нечітке виконання пальце-носової проби.

Також не можуть бути визнані доказами, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 (а) ПДР, дані, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у якому ОСОБА_1 власноруч зроблений запис «не зміг здати аналіз мочі, здам самостоятельно», адже спростовуються дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_1 та відкинути їх.

За таких обставин, оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735, тобто він є недійсним, а допустимі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення відсутні, то апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 23 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, а провадження у справі закритиза відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.