1Справа № 335/8521/19 3/335/1411/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ПрАТ «Запоріжкокс» на посаді електромонтера, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

19.07.2019 року о 14 год. 45 хв., в м. Запоріжжі, о. Хортиця, кільце вул. Січі, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 210930-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по кільцю на о. Хортиця при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «RENAULT PREMIUM», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив п. 10.1. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В судовому засіданні ОСОБА_1 після роз`яснення йому прав передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, свою вину у вчинені зазначеного адміністративного правопорушення не визнав, оскільки Правила дорожнього руху він не порушував. Вважає, що зіткнення відбулось з вини автомобіля «RENAULT PREMIUM».

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як передбачено п. 10.1. Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачає те, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст. 251 КУпАП, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 316813, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, фотокартками.

Характер і локалізація пошкоджень транспортних засобів, які вони отримали внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, особливості зафіксованих на схемі ДТП положень автомобілів, дають суду підстави вважати, що дії водія ОСОБА_1 у зазначеній дорожній обстановці не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, зокрема, пункту 10.1. Правил.

З аналізу вищевказаних документів (протоколу про адміністративне правопорушення з доданою схемою ДТП, письмових пояснень учасників ДТП), суд вбачає, що ОСОБА_1 при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів.

Суд критично оцінує пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що були дані ним в судовому засіданні та вважає, що ці пояснення є способом його захисту та розцінює їх, як форму захисту від адміністративної відповідальності при наявності доказів, які підтверджують його винність в вчиненні адміністративних правопорушень.

Доказів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 порушення п.10.1 ПДР, останнім суду представлено не було.

Крім того, ОСОБА_1 своїм підписом, проставленим в схемі місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.07.2019 року - ознайомився та погодився з обставинами відображеними в схемі місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього рух, особи, які порушують ПДР України, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У рішенні, ухваленому 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КпАП України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Підстави для сумніву щодо протоколу про адміністративне правопорушення, який відповідає вимогам ст. 256 КпАП України, складений повноважною особою, належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи, та зібраних по справі доказах - відсутні.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі досліджені докази в справі, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, так як він, являючись учасником дорожнього руху порушив пункт 10.1. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Вина водія ОСОБА_1 в порушенні вимог Правил дорожнього руху України, які знаходилися у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, підтверджена дослідженими матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у відповідності до вимог ст. 33 КпАП України, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, суд враховує характер вчиненого ним правопорушення, яке представляє підвищену небезпеку для оточуючих, дані про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, його вік, соціальне положення, сімейний та майновий стан, працює, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, ступінь механічних пошкоджень транспортних засобів, а також ставлення до вчиненого, зокрема, ту обставину, що ОСОБА_1 , ставши винуватцем ДТП, свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, що свідчить про його незнання та ігнорування правил Дорожнього руху в Україні та бажання таким чином уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у межах санкції ст. 124 КУпАП, у виді штрафу, оскільки саме таке покарання буде достатнім для його виховання й запобігання вчиненню нових правопорушень.

Накладення на ОСОБА_1 покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд вважає таким, що не буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та ступеню її вини.

Крім того, відповідно до ст.ст. 40-1, 283 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 40-1, 124, 245, 252, 283-285, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накласти на нього стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень у дохід держави.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП; витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід Держаного бюджету України судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя В.О. Макаров