Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

11.09.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Гошовського Г.М. за участі представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - адвоката Пастуха В.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 33/4806/230/19 щодо ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 41 КУпАП, за апеляційною особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від Закарпатської області від 10.12.2018.

Цією постановою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, фізична особа-підприємець (далі - ФОП), притягнута до відповідальності як така, що вчинила правопорушення, передбачене ч.3 ст. 41 КУпАП, і піддана адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Як убачається з постанови, суддя визнав установленим наступне.

Під час інспекційного відвідування інспектором Управління Держпраці у Закарпатській області бару «ІНФОРМАЦІЯ_3» (АДРЕСА_2 ), де здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_2 , знаходилася і була допущена до виконання робіт без належним чином укладеного трудового договору неповнолітня ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є порушенням вимог ч.3 ст. 24 КЗпП і водночас адміністративним правопорушенням з боку ОСОБА_2 , передбаченим ч.3 ст. 41 КУпАП.

До висновку про винуватість ОСОБА_2 суддя дійшов на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення від 05.11.2018 № ЗК513/216/АВ/П/ПТ, акту інспекційного відвідування № ЗК 313/216/АВ від 04.10.2018, письмового пояснення ОСОБА_4 , листа директора ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» від 11.12.2018 № 02-30/209, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову скасувати, справу закрити. Як підстави для цього вказує наступні доводи:

-справу розглянуто без її участі та без участі її представника, за відсутності доказів їх завчасного повідомлення про час і дату розгляду справи;

-лист директора ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти», датований 11.12.2018, в той час як оскаржена постанова винесена 10.12.2018, тому вказаний лист є неналежним доказом;

-судом не з`ясовано підстави перебування ОСОБА_4 у закладі, не надано оцінку наказу про проходження нею навчально-виробничої практики, договору між ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» та ФОП ОСОБА_2 , заяві матері ОСОБА_4 , оригінали яких були надані у судовому засіданні; не враховано, що постановою Управління Держпраці в Закарпатській області від 23.10.2018 на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 111 690 грн., отже вона, на порушення ст. 61 Конституції України, двічі притягнута до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення.

Апеляційний суд заслухав пояснення ОСОБА_1 , захисника Пастуха В.І. на підтримання апеляційної скарги, перевірив матеріали справи, доводи апеляційної скарги і приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Адміністративним правопорушенням (проступком), згідно зі ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративним правопорушенням, в якому обвинувачується ОСОБА_2 і відповідальність за яке передбачена у ч.3 ст. 41 КУпАП, є фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору. Склад цього правопорушення є формальним. Його об`єктом є суспільні відносини у сфері охорони права громадян на працю, оплату праці, на охорону праці та інших прав у трудовій сфері. Його об`єктивна сторона виражається у формі порушення вимог КЗпП України, а суб`єктивна сторона визначається ставленням до наслідків і характеризується як умисною так і необережною формою вини. Суб`єктом цього правопорушення є посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують найману працю.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 04.10.2018 о 12:05 під час інспекційного відвідування бару « ІНФОРМАЦІЯ_3» по АДРЕСА_2, в якому на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 27.02.2013 здійснює свою діяльність ОСОБА_2 , знаходилася і була допущена до виконання робіт без належним чином укладеного трудового договору неповнолітня ОСОБА_4 .

В акті інспекційного відвідування та письмових поясненнях ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено, що вона у барі працює 2 тижні, трудовий договір та цивільно-правовий договір не підписувала, її трудова книжка знаходиться вдома; режим роботи: з 8:00 до 23:00, два дні робочі, два вихідні, заробітну плату отримує на руки; і що за повідомленням представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 ОСОБА_4 допомагає ФОП ОСОБА_2 у вільний від навчання час, без укладення договорів.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності і захисник підтримала доводи апеляційної скарги і зауважили, що неповнолітня ОСОБА_4 була опитана інспектором за відсутності законного представника, що в протоколі і матеріалах справи немає відомостей про те, яку конкретно роботу вона виконувала, чи була у неї домовленість з уповноваженою особою щодо працевлаштування, обсягу обов`язків, розміру заробітної плати.

Апеляційним судом встановлено, що у справі немає доказів, які доводили б, що саме ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 на власний розсуд, допустила 04.07.2018 до роботи у барі неповнолітню ОСОБА_4 , визначила їй певний обсяг трудових обов`язків, зобов`язала підкорятися правилам внутрішнього трудового розпорядку, сама зобов`язалася виплачувати їй заробітну плату, забезпечувати умови праці, а також доказів, які доводили б виконання ОСОБА_4 принаймні щонайменшого обсягу певної роботи та наявність будь-якого її результату.

Тими доказами, на які послався суддя в оскарженій постанові, доводи сторони захисту не спростовані і тому не можуть бути відкинуті, а їх врахування виключає склад адміністративного правопорушення в діянні, яке ставиться ОСОБА_2 в провину.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має, окрім інших прав, право брати участь у провадженні в справі, користуватися при цьому юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з приписами п.п. b), c). ч.3 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений, окрім інших прав, має щонайменше право мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовуючи юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд.

Ці вимоги у справі не додержані.

Судовий процес у суді першої інстанції не фіксувався, отже даних, достатніх для спростування доводу апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 та її захисник не брали участі у провадженні в справі 10.12.2018, в ній немає.

Порушення права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на захист є безумовною підставою для скасування постанови судді.

Відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення в справі про адміністративне правопорушення підвідомче суду, може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Акт інспекційного відвідування, в якому викладено обставини події, кваліфікованої у протоколі про адміністративне правопорушення, як правопорушення, передбачене ч.3 ст. 41 КУпАП, складений головним державним інспектором Управління Держпраці у Закарпатській області 04.10.2018, отже тримісячний строк, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення, на час розгляду справи апеляційним судом закінчився.

В разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, розпочате провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 цього Кодексу. Проти закриття провадження в справі з цієї підстави представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 і захисник не заперечили.

Керуючись ст. 38, п.7 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді Ужгородського міськрайонного від 10.12.2018 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч.3 ст. 41 КУпАП, скасувати і закрити провадження в справі у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М. Гошовський