П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Зіміної В.Б., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2019 року на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 21.06.2019 о 22 год. 35 хв. у м. Києві по вул. Будівельників, 9, керував ТЗ «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей розширені, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції є незаконною та винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Так, апелянт зазначає, що судом першої інстанції його не було повідомлено належним чином про розгляд справи. Також, на його думку, сповіщення учасників судового розгляду через смс-повідомлення є неправомірним та не регламентованим нормами КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 вважає, що протокол про адміністративне правопорушення оформлений із значними порушеннями, так як поліцейським не зазначено процесуальний статус ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , належним чином не ідентифіковані дані особи, а письмові пояснення зазначених осіб не можуть бути прийняті судом як доказ, так як зазначені особи повинні надавати пояснення у судовому засіданні під присягою.

ОСОБА_1 заперечує наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння на час зупинки автомобіля, та зазначає, що він поспішав довезти свою знайому в лікарню, а тому він хвилювався та у нього тремтіли руки. Також зазначає, що на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що відеозапис події із відеокамер є переривчастим, не чітким та не об`єктивним, протокол та постанова суду не містять найменування камер, модель, року випуску, інших ідентифікаційних даних поліцейських нагрудних чи інших відеокамер.

ОСОБА_1 вважає, що судом першої інстанції не кваліфіковано його дій, а зазначено лише норму закону без конкретизації адміністративного правопорушення.

Також, апелянт вважає, що судом було порушено його право на захист, та не надано достатньо часу для пошуку кваліфікованого юриста. Крім того, в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що на його думку, свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , переглянувши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції, в цілому, були дотримані.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в адміністративному матеріалі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 310897 від 21.06.2019 року, згідно якого ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , згідно яких ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження тесту на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 2); розпискою ОСОБА_4 про зобов`язання доставити транспортний засіб «Toyota Camry» до вул. Дігорська, 54 та не передавати керування транспортного засобу іншим особам, що свідчить про застосування до ОСОБА_1 такого заходу забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого, ст.266 КУпАП, як відсторонення від керування транспортним засобом(а.с. 3), записом нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського в якому зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, так і від проходження огляду у медичній установі, у присутності двох свідків. (а.с. 5).

Враховуючи вказані докази вважаю, що суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 33 КУпАП наклав на нього стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом та розміром сприятиме досягненню визначеній у ст. 23 КУпАП меті адміністративних стягнень.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на ту обставину, що він не був повідомлений належним чином про судовий розгляд є безпідставними, так як матеріали справи містять розписку ОСОБА_1 про його повідомлення про день та час судового засідання, а також неодноразові клопотання про відкладення розгляду справи, що свідчить про обізнаність апелянта щодо дат судових засідань (а.с. 9,10-11, 12-13). При цьому заслуговують на увагу посилання апелянта, щодо неправомірності застосування судом повісток у вигляді смс-повідомлення, так як ним не було оформлено заявки про отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою смс-повідомлення, проте дана обставина не тягне за собою скасування постанови суду.

Доводи апелянта про порушення працівниками поліції порядку складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та порядку проведення огляду на стан сп`яніння, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Та обставина, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які брали участь у фіксуванні обставин зазначеного адміністративного правопорушення, безпосередньо в суді не допитувались, не може свідчити про невідповідність їх пояснень фактичним обставинам справи та неповноту з`ясування всіх обставин справи, оскільки їх письмові пояснення, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, були досліджені суддею та обґрунтовано прийняті до уваги.

Твердження апелянта що огляд проводився без застосування спеціальних технічних засобів є необґрунтованими, так як апелянт відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, що вбачається з відеозапису нагрудної камери працівника поліції, тому підстав для застосування спеціальних технічних засобів у працівників поліції не було.

Крім того, пояснення ОСОБА_1 про те, що він не перебував у стані наркотичного сп`яніння та відмовився від медичного огляду, оскільки поспішав у лікарню для надання медичної допомоги його знайомій, а його нестабільна поведінка є наслідками нервового хвилювання та особливостями характеру, не знайшли свого підтвердження як в суді першої інстанції так і при апеляційному розгляді, так як апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження даних доводів, крім того зазначена ним підстава відмови від огляду на стан сп`яніння не належить до тих обставин, що виключають адміністративну відповідальність.

Крім того, зауважень чи заперечень під час оформлення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 не висловлював.

Посилання апелянта на те, що у протоколі не вказано найменування камер, модель, року випуску, інших ідентифікаційних даних поліцейських нагрудних чи інших відеокамер, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки положення ст.ст. 256, 266 КУпАП, не передбачають обов`язкове зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення таких відомостей.

Твердження ОСОБА_1 про те, що судом надано мало часу для захисту своїх прав для пошуку кваліфікованого юриста є безпідставними та надуманими, так як з матеріалів справи вбачається, що судом було задоволено його клопотання від 15 липня 2019 року та відкладено розгляд справи до 23 липня 2019 року.

Враховуючи зазначене, на думку апеляційного суду, постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2019 року є законною і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.Б. Зіміна