Справа № 750/7623/19 Головуючий у 1 інстанції Кулініч Ю. П.
Провадження № 33/4823/330/19
Категорія - ч. 3 ст. 41 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

з участю особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника-адвоката - Сапона К.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 липня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, ФОП, зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн.

Стягнуто з особи, притягнутої до адміністративної відповідальності судовий збір на користь держави у сумі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суд, ОСОБА_1 працюючи фізичною особою-підприємцем за адресою: АДРЕСА_2 , допустив порушення вимог законодавства про працю: в порушення ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП, допустив до роботи ОСОБА_2 , без укладеного трудового договору, без видання наказу/розпорядження про прийняття працівника на роботу та без належного повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу в порядку, встан6овленого Кабінетом Міністрів України, чим ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи належним чином не дослідив всі фактичні обставини, в зв`язку з чим прийшов до хибних висновків з приводу наявності в його діях вини, та прийняв незаконне рішення.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що суд першої інстанції підійшов до розгляду справи формально, оскільки залишив поза увагою його пояснення від 16 липня 2019 року та відомості, які містяться у довідці ГУ ДФС у Чернігівській області від 06 травня 2019 року про відсутність порушень дотримання ним законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, та розглянув справу за його відсутності, при наявності клопотання про відкладення її розгляду. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам КУпАП, а судом не були витребувані додаткові матеріали справи, а саме, пояснення про які йде мова у протоколі, та при цьому не звернуто уваги на те, що при виявленні правопорушення, особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в тату салоні «Кінг -Арт» присутніми не були.

Крім цього, просить поновити пропущений ним строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, оскільки, присутнім в судовому засіданні присутнім не був, а вказану постанову отримав лише 07 серпня 2019 року, а для захисту свої прав та складання апеляційної скарги, йому був необхідний час.

Розглянувши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , та вислухавши його пояснення на підтримку апеляційних вимог та позицію його захисника-адвоката, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи доводи ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження є обґрунтованими і, на думку суду, є поважними причинами, оскільки отримання ним копії судового рішення 07 серпня 2019 року підтверджується наявною в матеріалах справи відповідною розпискою про отримання копії судового рішення та ознайомлення з матеріалами справи, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, однак, в повній мірі суд першої інстанції цих вимог закону про адміністративні правопорушення не дотримався.

З матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2019 року у салоні «King Art», де здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_1 інспектором праці ОСОБА_3 проводилось інспекційне відвідування, під час якого було встановлено, що ОСОБА_2 робив татуювання відвідувачу салону, тобто фактично ФОП ОСОБА_1 , на переконання зазначеної посадової особи, допустив до роботи ОСОБА_2 без укладення трудового договору, та не повідомив центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

У зв`язку з даним фактом інспектором було складено Акт інспекційного відвідування №25-01-104/0406 та протокол про адміністративне правопорушення №25-01-104/0077.

Апеляційний суд не погоджується з висновком місцевого суду, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять жодних належних даних щодо перебування ОСОБА_1 з ОСОБА_2 у трудових відносинах.

Так, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 показав, що будучи вільним художником він спробував зробити татуювання своєму другу ОСОБА_4 , в зв`язку з чим попросив ОСОБА_1 , як свого товариша та майстра з татуювання, дозволити зробити татуювання в тату-салоні «King Art», де ОСОБА_1 періодично підходив до них та час від часу надавав консультативну допомогу з приводу нанесення ним татуювання ОСОБА_4 Будь яких коштів чи іншої винагороди ОСОБА_1 він не платив, оскільки вони перебувають у дружніх відносинах, а діяльність по нанесенню татуювань не є його заробітком.

Свідок ОСОБА_4 , який також під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції надав свої пояснення та вказав, що з ОСОБА_2 перебуває у дружніх відносинах, та знаючи про бажання останнього спробувати нанести татуювання, погодився на це, в зв`язку з чим, вони 24 квітня 2019 року пішли до тату-салону «King Art», де ОСОБА_1 будучи фізичною особою підприємцем здійснював свою трудову діяльність. Перебуваючи в салоні, ОСОБА_1 час від часу до них підходив та надавав ОСОБА_2 консультативну допомогу з приводу нанесення тату, по закінченню роботи жодних грошових коштів а ні ОСОБА_1 , а ні ОСОБА_2 він не сплачував.

Виходячи з вищевказаних пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких ОСОБА_2 не є найманим працівником, а є його товаришем, якому він того дня періодично надавав консультативну допомогу та ділився знаннями з приводу нанесення татуювання, та в матеріалах справи не міститься будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б безпосередньо вказували на перебування зазначених осіб у трудових відносинах, в зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, постановою першого заступника начальника Управління Держпраці у Чернігівської області Тищенка О.О. № 25-01-104/0406/155 від 17 травня 2019 року на підставі акту інспекційного відвідування № 25-01-104/0406 від 25 квітня 2019 року щодо порушень ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю, що полягало у фактичному допущенні працівника ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 125190 грн.

Вказана постанова винесена в порядку ст. ст. 259, 265 КЗпП України.

Згідно ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть фінансову відповідальність за порушення законодавства про працю у виді штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 КУпАП, адміністративна відповідальність встановлена, зокрема, за порушення вимог законодавства про працю. Санкція даної статті передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Проаналізувавши вказані норми закону, вбачається, що диспозиції ч. 2 ст. 265 КЗпП України та ч. 3 ст. 41 КУпАП в частині визначення зазначеного правопорушення тотожні, суб`єкти відповідальності, як за ч. 2 ст. 265 КЗпПУ, так і за ч. 3 ст. 41 КУпАП повністю співпадають, в обох випадках у санкціях статті передбачено один і той самий вид стягнення - штраф у грошовій формі, а тому є підстави ототожнювати ці норми як один вид відповідальності.

А тому, відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, в зв`язку з чим притягнення ОСОБА_1 двічі за одне й те саме правопорушення, порушує його права, передбачені ст.61 Конституції України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на наведене, висновки місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні саме вимог ч. 3 ст. 41 КУпАП є невірними, оскільки при апеляційному розгляді не доведено наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною нормою закону та до суду не було надано беззаперечних доказів, які б підтверджували обґрунтованість вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення.

Тому постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 245, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.41 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач