ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/5396/18 Головуючий в 1 інст. Щаслива О.В.
Провадження №33/807/18/19 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ст. 183-1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2019 року місто Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашева С.В., за участю прокурора Сєвальнєва О.А., розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за апеляційною скаргою прокурора Дем'янова В.В. на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, місце роботи - не відоме,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт строком на 120 годин.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2013 року, зобов'язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи з 24 жовтня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, аліменти на утримання дитини він не сплачує, що призвело до виникнення заборгованості за виконавчим провадженням, яка з жовтня 2013 року по серпень 2018 року складає 78744,25 гривень, тобто сукупний розмір якої перевищує суму платежів за шість місяців.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, прокурор звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що прокурор участі у розгляді справи в суді першої інстанції не брав, про оскаржувану постанову дізнався після спливу строку на апеляційне оскарження.

Заявлене прокурором клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки доводи щодо причин пропуску цього строку підтверджуються матеріалами справи. Крім того, прокурор в апеляційній скарзі вказує на істотні порушення законодавства України про адміністративні правопорушення, безпідставне притягнення особи до адміністративної відповідальності, та ставить питання про покращення становища особи, тому, вказані доводи прокурора підлягають перевірці. Отже, виходячи з загальних засад судочинства, закріплених у ст.129 Конституції України, та виходячи з принципу верховенства права, який діє в Україні (ст.8 Конституції України), вказана апеляційна скарга підлягає розгляду.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження по справі, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, та накладаючи на нього відповідне стягнення, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст.ст. 8, 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з'ясування фактичних обставин, що мають значення для її розгляду, не звернувши уваги на те, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавались законом як правопорушення. Так, відповідно до постанови суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП. Разом з тим, адміністративна відповідальність за вчинення даного правопорушення запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів № 2234-VIII від 07 грудня 2017 року, що набрав законної сили лише 06 лютого 2018 року. Оскільки ст.183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, то дана норма не має зворотної дії в часі. Отже, в період несплати аліментів особою до вступу в дію ст.183-1 КУпАП не має прийматися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП. Таким чином, враховуючи, що об'єктивна сторона правопорушення полягає у несплаті аліментів протягом певного періоду часу, а ОСОБА_2 інкримінують несплату аліментів з жовтня 2013 року по серпень 2018 року, то таке його діяння не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши прокурора на підтримання апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи та аргументи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Постановляючи рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що останній допустив несплату аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що призвело до виникнення заборгованості у період з 24 жовтня 2013 року, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за шість місяців, за що передбачено адміністративну відповідальність за статтею 183-1 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується частково з огляду на наступне.

Стаття 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім'ї, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Адміністративна відповідальність за вчинення зазначеного правопорушення запроваджена Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів" та доповнення статтею 183-1 глави КУпАП, Закон України № 2234-VІІІ від 07 грудня 2017 року набрав чинності 06 лютого 2018 року.

Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, на примусовому виконанні у Шевченківському ВДВС м.Запоріжжя Головного ТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи з 24 жовтня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Внаслідок несплати ОСОБА_2 вказаних аліментів, у період з жовтня 2013 року по серпень 2018 року утворилась заборгованість в сумі 78744,25 гривень, що підтверджується розрахунком від 07 вересня 2018 року у ВП № 41492867.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Проте, суд першої інстанції не врахував ту обставину, що до 06 лютого 2018 року вказані діяння не передбачали адміністративної відповідальності, а тому період часу несплати аліментів ОСОБА_2 до набрання чинності норм статті 183-1 КУпАП, тобто, до 06 лютого 2018 року, не може бути прийнято до уваги при розрахунку заборгованості по аліментах.

Таким чином, у цій справі може враховуватись заборгованість ОСОБА_2 по аліментним зобов'язанням, яка утворилась в період з 06 лютого 2018 року по 31 серпня 2018 року, тобто за сім місяців. В цей період часу жодних платежів від ОСОБА_2 в рахунок сплати аліментів не надходило, що підтверджується розрахунком заборгованості у ВП № 41492867 від 07 вересня 2018 року.

Зважаючи на викладене, оскаржувана постанова суду підлягає зміні в частині визначення періоду несплати ОСОБА_2 аліментів, який має враховуватися у цій справі.

Керуючись ст.ст. 289, 293-294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити прокурору Дем'янову В.В. строк на апеляційне оскарження та подану останнім апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_2 за ст. 183-1 КУпАП змінити та вказати, що у цій справі враховується несплата ОСОБА_2 аліментів у період з 06 лютого 2018 року по серпень 2018 року, тобто за сім місяців.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 336/5396/18