Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
09.09.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці ДФС України Селеша О.Я., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 грудня 2018 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Вовчків Снятинського району Івано-Франківської області, мешканець АДРЕСА_1 , гр. України, тимчасово не працюючий,
визнаний винним у вчиненні передбаченого ст. 472 МК України адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості не задекларованих товарів, що становить 144 396 (сто сорок чотири тисячі триста дев`яносто шість) гривень з конфіскацією в дохід держави безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме: двигуна іноземного виробництва до автомобіля марки «Mercedes», що був у використанні об`ємом 2148 см. куб, тип двигуна дизель - у кількості 1 шт.; шини розміром 225/50 R16, різних торгівельних марок у комплекті з дисками R16, що були у використанні - у кількості 4 шт.; велосипеди різних розмірів, торгівельних марок та кольорів, що були у використанні - у кількості 5 шт.
Постановлено стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн..
Згідно постанови, 22.09.2018 о 15 год. 44 хв. у зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС заїхав вантажопасажирський автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «Sprinter», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , що повертався в Україну із Чехії, де перебував у службових справах. Формою проходження митного контролю гр. України ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу червоний коридор. Громадянину України ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію, в якій він вказав свої паспортні дані, відомості про транспортний засіб та наявність у нього особистих речей у кількості 3 сумки та велосипед вартістю 10 Євро. При усному опитуванні ОСОБА_1 підтвердив відомості, вказані ним у митній декларації та заперечив наявність будь-яких інших товарів, у тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено. В ході митного контролю, транспортного засобу та особистих речей ОСОБА_1 , булт виявлені не вказані в митній декларації та не заявлені при усному опитуванні товари іноземного виробництва, а саме: двигун іноземного виробництва до автомобіля марки «Mercedes», бувший у використанні об`ємом 2148 см. куб, тип двигуна дизель, у кількості 1 шт.; шини розміром 225/50 R16, різних торгівельних марок, у комплекті з дисками, бувші у використанні R16, у загальній кількості 4 шт.; велосипеди різних розмірів, торгівельних марок та кольорів, бувші у використанні, у загальній кількості 5 шт.. Загальна вага незаявленого товару становить 389,90 кг.. Вищезазначений незаявлений товар переміщувався у багажному відсіку транспортного засобу серед особистих речей. Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався. Виявлений товар гр. ОСОБА_1 визнав своєю власністю та під час оформлення матеріалів про порушення митних правил пояснив, що придбав у Чехії для власних потреб за ціною 1000 Євро, а про те, що вищезазначені товари необхідно вказувати у декларацію не знав. Вартість виявленого незаявленого товару перевищує 500 Євро, а саме, згідно з висновком експертизи становить 144 396,00 грн.. Таким чином, гр. України ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в даній кількості (вазі) та вартості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню, чим порушив митні правила та вчинив передбачене статтею 472 Митного кодексу України адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що суд першої інстанції не враховував, що він не мав наміру ухилитись від митного декларування переміщуваних ним товарів, а не зазначив їх у митній декларації помилково, так як не знав, що такі товари підлягають декларуванню, що також підтверджується наданими ним інспектору митниці поясненнями, і що в свою чергу виключає в його діях склад передбаченого ст. 472 МК України адміністративного правопорушення. Стверджує, що інспектор безпідставно не надав йому можливість внести в митну декларацію відомості про вилучені в нього товари та сплатити ввізне мито, посилаючись на те, що вже почав складати протокол ; у справі відсутні відомості про те, що переміщення вищевказаного товару потягло або могло потягти за собою несплату або недоплату мита, що свідчить і про відсутність будь-яких заподіяних державі збитків. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діяїх складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці ДФС України Селеша О.Я., який судове рішення вважає законним та обґрунтованим і заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності ОСОБА_1 , та його зхисника адвоката Дикуна І.В., неявка яких з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. З матеріалів справи вбачається, що про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 та адвокат повідомлені належним чином, що ОСОБА_1 подав клопотання, в якому просить розглянути справу без його участі.
Апеляційний суд вважає, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ст. 472 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам.
З митної декларації вбачається, що в такій ОСОБА_1 зазначив лише про наявність у його автомобілі особистих речей та велосипеда (а. с. 6).
З акту проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, а також доданих до нього фотоматеріалів, убачається, що в ході проведення митного контролю транспортного засобу та речей гр. України ОСОБА_1 , серед особистих речей було виявлено шість велосипедів, двигун до автомобіля марки «Mercedes Sprinter» б/у, 4 шини з дисками б/в (а. с. 12, 14), а з акту проведення зважування вбачається, що вага вказаного товару становить 389,90 кг. (а. с. 13).
З письмових пояснень ОСОБА_1 від 22.09.2018 вбачається, що виявлені в керованому ним автомобілі, не вказані ним у митній декларації та не заявлені при усному опитуванні товари іноземного виробництва, загальною вагою 389,90 кг, переміщувались у багажному відсіку транспортного засобу без приховування, і вказані товари ОСОБА_1 придбав на території Чехії для власних потреб за ціною 1000 Євро, а про необхідність зазначення у митній декларації відомостей про даний товар не знав і наміру порушувати митне законодавство в нього не було (а. с. 7-8).
З письмових пояснень гр. ОСОБА_2 вбачається, що 22 вересня 2018 року згідно журналу наряду виходу на роботу він працював на ділянці «В`їзд» і був присутній при митному огляді вантажопасажирського автомобіля марки «Mercedes-Benz», моделі «Sprinter», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , що повертався в Україну з Чехії, де перебував у службових справах. Формою проходження митного контролю гр. України ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу червоний коридор. Громадянину України ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію, в якій він вказав свої паспортні дані, відомості про транспортний засіб та наявність у нього особистих речей у кількості 3 сумки та один велосипед вартістю 10 Євро. При усному опитуванні гр. України ОСОБА_1 підтвердив відомості, вказані ним у митній декларації та заперечив наявність будь-яких інших товарів, у тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено. В ході митного контролю, транспортного засобу та особистих речей ОСОБА_1 , були виявлені не вказані в митній декларації та не заявлені при усному опитуванні товари іноземного виробництва, а саме: двигун іноземного виробництва до автомобіля марки «Mercedes», бувший у використанні об`ємом 2148 см. куб, тип двигуна дизель, у кількості 1 шт.; шини розміром 225/50 R16, різних торгівельних марок, у комплекті з дисками, бувші у використанні R16, у загальній кількості 4 шт.; велосипеди різних розмірів, торгівельних марок та кольорів, бувші у використанні, у загальній кількості 5 шт.. Загальна вага незаявленого товару становить 389,90 кг.. Вищезазначений незаявлений товар переміщувався у багажному відсіку транспортного засобу серед особистих речей. Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався. Виявлений товар гр. ОСОБА_1 визнав своєю власністю та пояснив, що придбав його в Чехії для власних потреб за ціною 1000 Євро, а про те, що вищезазначені товари необхідно вказувати у декларацію не знав (а. с. 15).
З опису предметів від 22.09.2018 вбачається, що в ОСОБА_1 вилучено: двигун іноземного виробництва до автомобіля «Mercedes», бувший у використанні об`ємом 2148 см. куб, тип двигуна дизель, у кількості 1 шт.; шини розміром 225/50 R16, різних торгівельних марок, у комплекті з дисками, бувші у використанні R16, у загальній кількості 4 шт.; велосипеди різних розмірів, торгівельних марок та кольорів, бувші у використанні, у загальній кількості 5 шт. (а. с. 20).
З довідки про витрати митного органу вбачається, що витрати за зберігання майна, розміщеного на власному складі митного органу з 24.09.2018 становлять 66 гривень за добу зберігання (а. с. 21).
Вищенаведені докази та обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в даній кількості (вазі) та вартості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню, і у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 472 МК України адміністративного правопорушення недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що державнй інспектор відділу митного оформлення № 4 митного посту «Ужгород» ОСОБА_3 був упереджений при проведенні митного контролю та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу та обмови ОСОБА_1 у порушенні митних правил, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи, на такі дані не вказується в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Не встановлено апеляційним судом і будь-яких даних про те, що в гр. ОСОБА_2 , який був присутній при митному огляді автомобіля ОСОБА_1 , були підстави для обмови останнього в порушенні митних правил, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував, що він не мав наміру ухилитись від митного декларування переміщуваних ним товарів, а не зазначив їх у митній декларації помилково, так як не знав, що такі товари підлягають декларуванню, що також підтверджується наданими ним інспектору митниці поясненнями, і що в свою чергу виключає в його діях склад передбаченого ст. 472 МК України адміністративного правопорушення, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 митних правил, оскільки наявними в матеріалах справи й вищенаведеними доказами, у тому числі й письмовими поясненнями ОСОБА_1 , підтверджується факт незаявлення ним у митній декларації та при усному опитуванні відомостей про переміщувані через митний кордон України товари. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує і те, що відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Із вищенаведених підстав, як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції і не являються підставами для скасування чи зміни судового рішення, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що інспектор безпідставно не надав йому можливість внести в митну декларацію відомості про вилучені в нього товари та сплатити ввізне мито, посилаючись на те, що вже почав складати протокол в справі відсутні відомості про те, що переміщення вищевказаного товару потягло або могло потягти за собою несплату або недоплату мита, що свідчить і про відсутність будь-яких заподіяних державі збитків. Відхиляючи вказані доводи апеляційний суд враховує і те, що такі, що не підтверджені будь-якими доказами й також спростовуються зібраними у справі доказами, у тому числі письмовими поясненнями ОСОБА_4 та протоколом про ПМП. За таких обставин наведені в апеляційній скарзі доводи апеляційний суд визнає такими, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 митних правил та наявність у його діях складу передбаченого ст. 472 МК України адміністративного правопорушення й спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
При оцінці зазначеного в апеляційній скарзі клопотання про виклик та допит у якості свідків інспектора ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . апеляційний суд враховує те, що апелянтом не обгрунтовано доцільності такого та не наведено, які факти вказані особи можуть підтвердити або спростувати щодо обставин, зазначених у протоколі та додатках до нього. Тому, в задоволенні вказаного клопотання апеляційний суд відмовляє, враховуючи й те, що будь-яких підстав для визнання письмових пояснень ОСОБА_2 та доповідної записки ОСОБА_3 в ході апеляційного розгляду справи не встановлено.
Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника й застосував щодо ОСОБА_1 вид та розмір стягнення в межах санкції ст. 472 МК України, врахувавши належні докази про вартість товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, які ніким не оспорювалися, а також те, що ОСОБА_1 не визнає вину та не кається у вчиненому, належним чином умотивувавши судове рішення, а тому, накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, справедливим і таким, що відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.
При оцінці клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за закінченням строків накладення адміністративного стягнення апеляційний суд враховує наступне.
Частиною 2 статті 467 МК України (у редакції Закону № 5288-V1 від 18.09.2012 )
передбачено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.
Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив митні правила 22.09.2018, а до адміністративної відповідальності його притягнуто й адміністративне стягнення на нього накладено, відповідно до оскаржуваної постанови, яка визнається апеляційним судом законною та обгрунтованою і не скасовується - 26.12.2018, тобто в межах передбаченого ч. 2 ст. 467 МК України шестимісячного строку.
Тому в задоволенні даного клопотання як такого, що не грунтується на вимогах закону, апеляційний суд також відмовляє.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту з метою підтвердження зазначених в апеляційній скарзі доводів не заявлялось письмових клопотань про приєднання або витребування доказів у справі, про призначення експертизи, тощо, і не надано доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 472 МК України адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 грудня 2018 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан