Провадження № 33/4820/43/19
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП Доповідач Кулеша Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Інжиєвської Ю.А., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисників Мельникової А.В., Заїки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду від 16 листопада 2018 року про притягнення, останнього, до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 352 грн. 40 коп.

За постановою суду, ОСОБА_1 , будучи підданим протягом року адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, особою, яка керує транспортним засобом, 18.08.2018 року о 16 год. 50 хв. керував автомобілем «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Свободи, 13А, в м. Хмельницькому з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці) та в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження, відповідно до встановленого ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103 та Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я від 9.11.2015 року №142/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року №1413/27858) порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на те, що належних та допустимих доказів, які б доводили факт керування, саме, ним транспортним засобом, матеріали справи не містять та працівниками поліції надано не було. Крім того, вказує, що судом було порушено вимоги процесуального права, зокрема не було допитано свідка, який підтвердив би ту обставину, що він не керував транспортним засобом у вказаний в протоколі час. Крім того, стверджує, що його було позбавлено права на належний захист та надання правової допомоги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 ., на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення за таких підстав.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП наступає, за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у скоєні ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчиненого повторно протягом року, при викладених у постанові обставинах.

Такий висновок суду є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 226962 від 18.08.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду, у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу, відмовився у присутності двох свідків. Дане правопорушення вчинив повторно протягом року (а.с.1).

З письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слідує, що в їх присутності 18.08.2018 року о 17 год. 10 хв. ОСОБА_1 відмовився проходити обстеження на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі (а.с. 4,5).

З переглянутого місцевим та апеляційним судом відеозапису з реєстратора встановленого у службовому автомобілі поліцейських було зафіксовано рух автомобіля «Hyundai Accent», у місці та в час, указаному в протоколі.

З даних відеозапису з нагрудних камер відеоспостереження поліцейських вбачається, що на пропозицію пройти огляд для визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, в присутності двох свідків, ОСОБА_1 відмовився.

За показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 , у вказаний день, він у службових справах їхав у поліцейському авто. На зустріч, в напрямку вулиці Проспекту Миру, рухався автомобіль Hyundai. Побачивши поліцейських, водій звернув у двір та зупинився, за кермом зазначеного автомобіля був ОСОБА_1 В момент, коли він підійшов до автомобіля, було видно що водій пересів на пасажирське сидіння. Під час розмови, останньому, було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, однак він відмовився в присутності двох свідків.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_6 , у вказаний в протоколі час та місці, було виявлено порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля «Hyundai Accent». Зупинивши автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , останній, щоб уникнути відповідальності, пересів на пасажирське сидіння, та сказав, що даним автомобілем він не керував, а за кермом був ОСОБА_7 , який знаходився на задньому сидінні вказаного автомобіля. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на місці та в медичному закладі, відмовився в присутності двох свідків.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

В процесі апеляційного розгляду ОСОБА_1 заперечив вину у вчиненні адміністративного правопорушення та пояснив, що вказаним транспортним засобом він не керував, їхав у ньому в якості пасажира, за кермом був ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_3 під час судового засідання в апеляційній інстанції, підтвердив, що поліцейськими тричі було запропоновано ОСОБА_1 , на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, пройти огляд на стан сп`яніння, від чого, останній, відмовився та відійшов в сторону, розмовляючи по телефону. Вказує, що водій відмовлявся від усього, ні на що не реагував.

За показання свідка ОСОБА_4 , 18.08.2018 року о 16.50 годині в м. Хмельницькому, по вул. Свободи, 13А, її та чоловіка поліцейським було зупинено і запропоновано бути в якості свідків. Стверджує, що в ході розмови з поліцейським, ОСОБА_1 було запропоновано проти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, проте він від проходження відмовився. Під час складання протоколу було п`ятеро людей, а саме, ОСОБА_1 , вона з чоловіком та двоє поліцейських, інших осіб не було. Крім того, ОСОБА_1 не казав, що їхав в автомобілі в якості пасажира, бачила, що він був один.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, ОСОБА_1 та його захисниками не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Час і місце даного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, аналогічне часу і місцю інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не допитано заявленого свідка, не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки, як вбачається з поданого захисником клопотання (а.с.18) про допит свідків, суд першої інстанції, в процесі розгляду справи, здійснив допит усіх заявлених у цьому клопотанні свідків, а відтак є безпідставними доводи апеляційної скарги в цій частині.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції не надали жодного доказу, в розумінні ст. 251 КУпАП, які б свідчили про те, що 18.08.2018 року, він керував транспортним засобом, є безпідставними, так як факт керування саме ОСОБА_1 підтверджується наданими в судовому засіданні апеляційної інтсанції показаннями свідків - працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про те, що у вказаний день вони їхали на службовому автомобілі та побачили, як на зустріч їм, в напрямку вулиці Проспекту Миру, рухався автомобіль Hyundai, за кермом якого був ОСОБА_1 , який був позбавлений права керування транспортними засобами, тому вони розвернулись та поїхали за ним. По вул. Свободи, 13, ОСОБА_1 зупинив авто і пересів на пасажирське крісло. Від огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився

Підстав не вірити показанням цих свідків не має.

Крім того вина ОСОБА_1 підтверджується відеозаписами з реєстратора встановленого у службовому автомобілі та з нагрудної камери відеоспостереження працівників поліції, а також матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про позбавлення права на належний захист та надання правової допомоги є необґрунтованими і безпідставними, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що судове засідання було призначено на 03.09.2019 року 10.00 год., за заявою ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено на 06.09.2018 року на 11 год. 30 хв. В цей день до суду надано договір про надання правової допомоги, укладений між адвокатом Заїкою В.В. та ОСОБА_1 з долученням ордеру серії ХМ № 0240027.

За таких обставин, ОСОБА_1 було надано можливість реалізувати свої права, зокрема, право на захист, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення і Конституцією України, з наданням правової допомоги.

Крім того, таке право він реалізував в процесі апеляційного розгляду.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Постанова судді місцевого суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні цього адміністративного правопорушення відповідає вимогам Закону, адміністративне стягнення за це правопорушення накладено в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.130 КУпАП, тому підстав для її скасування чи зміни немає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду від 16 листопада 2018 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М. Кулеша