Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/4887/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Пустовойт Тетяна Валеріївна, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , не працюючого, який мешкає в АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , 15.07.2019 року о 16-40 годин біля будинку №1 по вул.Каменській в с.Каменськ м.Маріуполя, був зупинений працівниками поліції за керування мопедом «Kanuni 50gt-10» без державного номерного знаку у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився у відповідності Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager Аlcotest» 6810 ARАМ 3608, за результатами якого проба позитивна 0,74‰, від проведення огляду на стан сп`яніння в Міському наркологічному диспансері м.Маріуполі відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9-а Правил дорожнього руху України.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що правопорушника було повідомлено належним чином про день, місце та час слухання адміністративної справи щодо нього, а саме на 30 липня 2019 року о 09-00 годин, про що у графі протоколу «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» свідчить особистий підпис ОСОБА_1 . Вказані матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли до суду 23 липня 2019 року, тобто завчасно до дати розгляду справи. Правопорушник не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Провина ОСОБА_1 в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння підтверджується рапортами працівників поліції від 15.07.2019 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів і результатами застосування спеціального технічного засобу «Drager Аlcotest» 6810 ARАМ 3608, за результатами якого проба позитивна 0,74‰, а також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких вбачається, що в присутності вказаних свідків ОСОБА_1 пройшов медичний огляд за допомогою спеціального приладу «Драгер» (проба позитивна 0,74‰), про що є також наявними їх підписи у протоколі.

Будь-які підстави, які б свідчили про недостовірність свідчень свідків у суду відсутні.

Також, з наданих до суду відеозаписів з камер, що розташовані на форменому одязі інспекторів поліції за 15.07.2019 року, убачається що ОСОБА_1 факт керування вищезазначеним мопедом не оспорюєтся, а також убачається факт погодження та процедура проходження медичного обстеження ОСОБА_1 за допомогою спеціального приладу «Драгер» на місці зупинки в присутності двох свідків, під час якої правопорушник не заперечував факти керування мопедом та не оспорював результати «Драгера» (відеофайл №).

Таким чином, суд вважає, що провина порушника доведена в повному обсязі, а дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи водійське посвідчення у правопорушника ОСОБА_1 відсутнє.

За положеннями п.1.10 Правил дорожнього руху України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії, а також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає стягнення у вигляді шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, ОСОБА_1 в розумінні наведеної норми ПДР України та ч.1 ст.130 КУпАП не є водієм та відноситься до інших осіб, для яких не передбачений такий вид стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами.

З урахуванням особи правопорушника, який не працює, характеру вчиненого правопорушення, та обставин даної справи, а також того, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, вважаю необхідним піддати його адміністративному стягненню лише у виді штрафу на користь держави.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч.1, 283 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 384,20 грн. судового збору.

На постанову протягом десяти днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду.

Суддя: Т.> В. Пустовойт