Справа № 170
Провадження № 3/761/95/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Левицької Т.В., прокурора Дяченка В.П., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні протокол № 255 від 05 листопада 2018 року, складеного старшим оперуповноваженим сектору протидії корупції Управління захисту економіки у м. Києві ДЗЕ НП України Геращенком В.С., щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого секретарем судового засідання у Київському апеляційному господарському суді, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, ?

в с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу № 255 від 05 листопада 2018 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді секретаря судового засідання у Київському апеляційному господарському суді, будучи, згідно з п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» /далі - Закон № 1700-УІІ/, суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, в установлений законом термін, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону № 1700-УІІ, несвоєчасно 03 квітня 2018 року подала без поважних причин щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, наказом Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2016 року № 62-к ОСОБА_1 з 03 квітня 2015 року призначено на посаду секретаря судового засідання.

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці є суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Отже, ОСОБА_1, будучи державним службовцем, є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у підпункті «в» пункту 1 частини 1 статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) від 10.06.2016 року №2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочала свою роботу в два етапи:

перший етап - з 00 годин 00 хвилин 15 серпня 2016 року для таких типів декларацій (повідомлень) та суб'єктів декларування:

щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 15 серпня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці;

декларації, передбачені абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 15 серпня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону, службових осіб, які станом на 15 серпня 2016 року чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб'єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Рішенням Національного агентства від 18.08.2016 № 1 «Про внесення змін до деяких рішень Національного агентства з питань запобігання корупції щодо функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», внесені зміни у підпункт 1 пункту 1 Рішення НАЗК від 10.06.2016 року № 2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», а саме: слова та цифри «15 серпня 2016 року» змінити словами та цифрами «01 вересня 2016 року». Таким чином система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочала свою роботу в два етапи, перший етап - з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року та другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № № 1700-УІІа кінцевим часом подання суб'єктами декларування щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, є 23:59 год. 31 березня 2018 року.

ОСОБА_1 подала щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік після закінчення строків подання щорічної декларації, а саме 03 квітня 2018 року.

В судовому засіданні прокурор підтримав протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1, зазначивши, що в діях останньої наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 проти складеного щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення заперечила, вказавши, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Зазначила, що вона працює секретарем судового засідання у Київському апеляційному господарському суді. На час подання декларації вона знаходилась у відпустці по догляду за дитиною, а саме з 18.04.2017 року до 08.10.2018 року. Враховуючи часті відрядження свого чоловіка, вона проживала за межами Києва у своєї мами, а саме у с. Білогородка Києво-Святошинського району. Вказала, що пропустила 2 дні строку подання декларації з поважних причини, оскільки 24 березня 2018 року вона звернулася до лікарні у зв'язку з тим, що захворів її малолітній син, на підтвердження чого надала суду довідку.

Згідно довідки, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Голосіївського району м. Києва, ОСОБА_3 хворів з 26 березня 2018 року по 07.04.2018 року.

Заслухавши думку прокурора, пояснення ОСОБА_1, вивчивши матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган /посадова особа/ оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням /проступком/ визнається протиправна, винна /умисна або необережна/ дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так, уповноваженою на те посадовою особою, а саме старшим оперуповноваженим сектору протидії корупції Управління захисту економіки у м. Києві ДЗЕ НП України Геращенком В.С., було складено протокол № 255 від 05.11.2018 року щодо ОСОБА_1 про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері державного управління, а також у сфері запобігання корупції.

Об'єктивна сторона цього правопорушення виражається у формі несвоєчасного подання без поважних причин щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб»єктами вказаного правопорушення є у відповідності до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці, до яких належить посада, яку займає ОСОБА_1, тобто посада секретаря судового засідання у Київському апеляційному господарському суді.

Суб'єктивна сторона цього правопорушення визначається ставленням особи до дії та наслідків, виражене у формі умислу, тобто особа повинна усвідомлювати протиправний характер своєї дії, передбачати її шкідливі наслідки і бажати їх або свідомо допускати настання цих наслідків.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1, наданих нею в судовому засіданні, остання зазначила, що вона працює секретарем судового засідання у Київському апеляційному господарському суді. На час подання декларації вона знаходилась у відпустці по догляду за дитиною, а саме з 18.04.2017 року до 08.10.2018 року. Враховуючи часті відрядження свого чоловіка, вона проживала за межами Києва у своєї мами, а саме у с. Білогородка Києво-Святошинського району. Вказала, що пропустила 2 дні строку подання декларації з поважних причини, оскільки 24 березня 2018 року вона звернулася до лікарні у зв'язку з тим, що захворів її малолітній син, на підтвердження чого надала суду довідку.

Згідно довідки, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Голосіївського району м. Києва, ОСОБА_3 хворів з 26 березня 2018 року по 07.04.2018 року.

Таким чином, з огляду на наведене, в діях ОСОБА_1 відсутня суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто умислу, а саме усвідомлення протиправного характеру своїх дій, передбачення шкідливих наслідків таких дій і бажання їх або свідоме допускання настання цих наслідків.

Враховуючи викладене, оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, всебічно, повно і об'єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, а також враховуючи відсутність умислу в ОСОБА_1, направленого на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, настання будь-яких шкідливих наслідків, суд встановив відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а відповідно і відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

За таких обставин, оскільки відповідно до вимог ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне закрити справу щодо ОСОБА_1 у зв»язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 245, 246, 247, 251, 252, 268, 278, 279, 280, 284, 294 КУпАП, ?

п о с т а н о в и в:

Закрити справу щодо ОСОБА_1 у зв»язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва.

Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Суддя Т.В.Левицька