Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

7 жовтня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, Апостолюка О.О. , представника органу доходів і зборів Клімова С.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про порушення митних правил за апеляційною скаргою представника органу доходів і зборів на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2019 року щодо

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Вірменії, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 21.07.2010 органом 011,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2019 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень, за порушення митних правил, передбачене ст.471 МК України.

Цією ж постановою вилучену відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0350/12500/19 від 11.07.2019 року валюту - 1 114 доларів США і 41 євро повернуто ОСОБА_1

Як встановив суд, ОСОБА_1 порушила порядок проходження митного контролю в зоні (коридорі) спрощеного митного контролю, а саме, обравши формою проходження митного контролю проходження через "зелений коридор", перемістила товари, переміщення яких обмежено законодавством України, - готівку в сумі, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі для фізичних осіб, відповідно до Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженого постановою Правління НБУ № 3 від 02.01.2019, та Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ № 5 від 02.01.2019, за таких обставин.

11.07.2019 о 08 годині 30 хвилин під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу "Приліт" терміналу "D" ДП МА "Бориспіль" громадянка Вірменії ОСОБА_1 , яка прилетіла в Україну з м. Єреван, Вірменія, рейсом № 612 літаком а/к "МАУ", своїми діями обрала канал, позначений символами зеленого кольору, -____________________________________________________________________

Справа № 33/824/3895/2019 Постанова винесена суддею Кабанячим Ю.В.

Категорія: ст.471 МК України

"зелений коридор", тим самим відповідно до ч.5 ст.366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчила факти, що мають юридичне значення.

Згідно з Порядком виконання митних формальностей на повітряному транспорті, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 671 від 03.08.2018, перетин громадянином зеленої лінії, яка позначає початок "зеленого коридору", вказує, що для проходження митного контролю ним обрано "зелений коридор" і декларування здійснюється шляхом вчинення дій.Громадянин самостійно обирає відповідний канал "зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю.

На підставі п.4 ст.336 та ст.342 МК України ОСОБА_1 було задано запитання щодо наявності у неї готівкових коштів, на що вона відповіла, що має приблизно 9 000 євро, після чого запропоновано пред`явити всю готівку. В службовому приміщенні митниці (зоні митного контролю) пасажиркою було видано готівку в сумі 10 040 євро та 1 114 доларів США, що знаходилися в одному з відділень жіночої сумочки (ручна поклажа).

Готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів ОСОБА_1 , 10 000 євро належать громадянці Вірменії ОСОБА_2 , яка передала ці кошти своїм родичам, що проживають в Україні, а решта - 40 євро та 1 114 доларів США належать їй особисто. ОСОБА_1 обрала проходження митного контролю "зеленим коридором", що передбачає наявність у громадянина готівки у сумі, яка є меншою еквіваленту 10 000 євро.

З виявленої суми ОСОБА_1 було пропущено 9 999 євро, а решта - 41 євро та 1 114 доларів США вилучено відповідно до протоколу про порушення митних правил.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації ОСОБА_1 не надала, до моменту перетину нею зеленої лінії для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні, роз`яснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці не зверталася.

В апеляційній скарзі представник Київської міської митниці ДФС Павленко С.А. просить постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України, та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тимчасово вилученої валюти в сумі 41 євро та 1 114 доларів США.

В обґрунтування своїх вимог викладає зміст протоколу про порушення митних правил, про що детально зазначено раніше, та положення ч.3 ст.197 МК України, Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої постановою Правління НБУ № 148 від 27.05.2008, у відповідності з якими фізична особа - нерезидент має право ввозити до України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі.

На переконання представника, висновки суду про те, що застосування конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил у даному випадку є порушенням ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), так як є непропорційним переслідуваній законній меті і покладає на порушницю індивідуальний надмірний тягар, необґрунтовані. Співвідношення розміру пропущеної та вилученої під час митного контролю валюти, дають всі підстави вважати, що таке стягнення не порушуватиме справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Оскільки санкцією ст.471 МК України не передбачено можливість звільнення порушника від обов`язкового стягнення у виді конфіскації, і жодних заборон на конфіскацію предметів порушення митних правил ні Конвенцією, ні рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) не встановлено, вважає, що постанова судді місцевого суду прийнята з порушенням норм чинного законодавства. При цьому, посилаючись на рішення ЄСПЛ у справі "Ізмайлов проти Росії", вказує, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон України, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, а тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, що відповідає загальним інтересам суспільства.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, Апостолюк О.О. зазначає, що вилучені у ОСОБА_1 кошти в сумі 1 114 доларів США призначалися для остаточного погашення боргу перед ОСОБА_3 , від якого згідно з договором позики від 24.02.2018 вона отримала 2 500 доларів США з метою оплати витрат на лікування, а 41 євро везла для особистих поточних витрат під час перебування в Україні. Враховуючи невисокий дохід ОСОБА_1 , яка працює директором ТОВ "СЮАФ учбовий центр" і отримує заробітну плату в розмірі 90 000 вірменських драм, що становить приблизно 3 600 гривень, вилучена сума валюти є для неї значною.

Звертає увагу, що його довірителька вчинила правопорушення через власну необачність та необізнаність щодо митних правил України, і що національне законодавство не містить заборон на переміщення валютних цінностей у виді готівкових коштів через митний кордон України. Перелік товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 436 від 21.05.2012, не відносить валюту у виді готівкових коштів до таких товарів. Інструкцією про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженою постановою Правління НБУ № 148 від 27.05.2008, встановлюється порядок переміщення валютних цінностей та гранична сума готівки за умови її усного декларування. У зв`язку з цим у разі вчинення особою порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України, якщо безпосереднім предметом порушення митних правил були валютні цінності у виді готівки, вони не підлягають конфіскації, тому що не є товаром, на який встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України, а обмежена лише сума, яка може бути ввезена без письмового декларування.

Крім того, в справі відсутні дані, які б давали підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність. Шкода, яка потенційно могла бути завдана державі, є незначною, адже ОСОБА_1 не ухилялася від сплати мита або інших зборів. А тому стягнення у виді конфіскації з огляду ст.1 Першого протоколу до Конвенції та критерії ЄСПЛ порушуватиме принцип правомірності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном за ознакою відсутності законності такого втручання.

З огляду на викладене представник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді місцевого суду - без змін.

Вислухавши пояснення представника органу доходів і зборів Клімова С.Г., який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення представника Апостолюка О.О. , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги з урахуванням викладених раніше доводів, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що її належить задовольнити частково, з таких підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України, а саме, порушенні порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю є обґрунтованими, підтверджується наявними в справі доказами і ніким з учасників провадження не оспорюються.

Обґрунтовуючи висновки про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації вилученої валюти, суддя у постанові послався на положення Конституції України, Закон України "Про міжнародні договори", Конвенцію, зокрема, Протоколи до неї, практику ЄСПЛ у справах "Гирлян проти Росії", "Садоча проти України", "Трегубенко проти України" і з урахуванням наявних у справі даних про особу зазначив про відсутність підстав вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків тощо. Оскільки ввезення даної суми на територію України допускається за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі, єдине діяння, яке вчинила ОСОБА_1 , полягає у ненаданні митному органу відповідної декларації, а шкода, яку вона потенційно могла завдати державі, була незначною: вона не ухиляється від сплати мита та інших зборів і не завдала державі іншої шкоди, адже якби вона ввозила гроші, не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти були ввезені на територію держави.

Також суд встановив, що Африкян С . працює директором "СЮАФ учбовий центр", еквівалент її щомісячної заробітної плати дорівнює близько 3 600 гривень, і наявні в справі докази свідчать про легальне джерело походження валюти, а відтак в контексті Першого протоколу до Конвенції та Конвенції про захист заробітної плати № 95 конфіскація грошових коштів, отриманих нею внаслідок заробітної плати, є надмірною, оскільки стягнення буде непропорційним, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника і буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі правопорушення та відповідальності. Вилучені кошти є заощадженнями, оскільки порушниця протягом року систематично знімала їх та обмінювала на долари США. Кошти в сумі 1 114 доларів США мали бути повернуті ОСОБА_3 як остаточне погашення позики, загальна сума якої становила 2 500 доларів США, що призначалась на оплату витрат на лікування. А кошти в сумі 41 євро призначались на особисті поточні витрати.

Також суд встановив, що ОСОБА_1 живе за рахунок родичів, оскільки 10 000 євро, які вона взяла у громадянки Вірменії ОСОБА_2 , були передані останньою для родичів, що проживають в Україні. А відтак застосування конфіскації, за висновком суду, буде занадто жорстоким покаранням, оскільки вилучена валюта є приватною власністю, має легальне походження, кошти необхідні для забезпечення гідного існування, купівлю їжі, ліків та інше, і конфіскація ставить особу в скрутне матеріальне становище, що в свою чергу поставить її життя під загрозу, а тому порушує її право на повагу до власності, так як є непропорційним і покладає на неї індивідуальний надмірний тягар.

Згідно з ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.466 МК України адміністративне стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Санкцією ст.471 МК України передбачено застосування стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Згідно з ч.3 ст.197 МК України обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, який підлягають письмовому або усному декларуванню) можуть встановлюватися Національним банком України.

Згідно з п.6 Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженого постановою Правління НБУ № 3 від 02.01.2019, фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Зі змісту вказаних норм, а також назви ст.197 МК України - Обмеження щодо переміщення окремих товарів через митний кордон України випливає, що законодавцем встановлено обмеження на переміщення через митний кордон товарів, якими згідно п.57 ч.1 ст.4 МК України є валютні цінності - готівка в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, оскільки їх переміщення можливе лише за умови подання митному органу відповідних документів.

Оскільки ОСОБА_1 з порушенням порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю перемістила товар, тобто готівкові валютні цінності, які були в її розпорядженні, переміщення яких через митний кордон України обмежено, то санкція є безальтернативною і виключає подвійне тлумачення.

А тому пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, про те, що якщо безпосереднім предметом порушення митних правил були валютні цінності у виді готівки, то на них не розповсюджується конфіскація, є безпідставними. Не можуть бути враховані і посилання на Постанову Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліків товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України" від 21.05.2012 року № 436, оскільки ця постанова втратила чинність 17.11.2018 року.

Як зазначив ЄСПЛ в рішенні "Садоча проти України", висновки в якому були враховані суддею місцевого суду, держави дійсно мають законний інтерес, а також обов`язок, згідно з різними міжнародними договорами вживати заходів для виявлення та контролю за переміщенням готівкових грошових коштів через кордони, оскільки великі суми готівки можуть використовуватися для відмивання грошей, незаконного обігу наркотиків, фінансування тероризму або організованої злочинності, ухилення від сплати податків або здійснення інших серйозних фінансових правопорушень. Загальна вимога щодо декларування, яка застосовується до будь-якої фізичної особи, що перетинає державний кордон, перешкоджає неконтрольованому ввезенню готівкових коштів до країни чи їх вивезенню з країни, а заходи з конфіскації, що є наслідком недекларування готівки митному органу, є частиною загальної схеми регулювання, призначеної для боротьби з цими правопорушеннями. Тому захід з конфіскації відповідав загальним інтересам суспільства.

Приймаючи рішення про порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції, у відповідності з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, Суд мотивував свої висновки тим, що конфіскація всієї незадекларованої суми грошей наклала на заявника індивідуальний та надмірний тягар, була непропорційною до вчиненого правопорушення.

Приймаючи рішення про незастосування до ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації, суддя місцевого суду керувався цією ж позицією, взявши до уваги пояснення порушниці про належність та цільове призначення переміщуваної нею готівки, а також надані нею на підтвердження цих обставин письмові пояснення ОСОБА_3 , договір позики, розписки про часткове повернення коштів, довідку про розмір її заробітної плати.

Однак поза увагою суду залишилися пояснення ОСОБА_1 під час усного опитування, в яких вона вказувала, що в Україну приїхала до родичів у гості, і через п`ять днів вони всі разом відлітають на відпочинок до Іспанії. Кошти в сумі 10 000 євро їй дала громадянка Вірменії ОСОБА_2 для передачі родичам, а решта належить їй і призначена для оплати відпочинку в Іспанії.

При цьому слід зауважити, що, достовірно знаючи про наявність при собі готівкових коштів у сумі, яка перевищує еквівалент 10 000 євро, на запитання інспектора митниці ОСОБА_1 відповіла, що має при собі близько 9 000 євро, що свідчить про її нещирість, і в сукупності з викладеними раніше поясненнями дає підстави не враховувати пояснення, надані суду першої інстанції.

Належних доказів на підтвердження законності походження коштів у сумі 10 000 євро та їх належність ОСОБА_2 , а так само витрати на лікування в сумі 2 500 доларів США порушницею надано не було, а тому довідка на підтвердження розміру лише її заробітної плати, враховуючи загальний розмір переміщуваної суми і наміри витрати на відпочинок кошти в сумі, що перевищують річний дохід, не дають підстав вважати, що втручання у право власності не відповідає принципу пропорційності.

Оцінюючи докази в їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції про те, що конфіскація вилученої валюти покладе на ОСОБА_1 надмірний тягар, який поставить під загрозу її життя і буде сприяти лише погіршенню матеріального становища порушниці, є необґрунтованими.

Щодо тверджень про відсутність даних, які б давали підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, слід зазначити, що встановлення наявності або відсутності ознак складу кримінальних правопорушень не є завданням провадження в справі про порушення митних правил та не входить до повноважень митного органу.

Тому у зв`язку з неправильним застосуванням суддею місцевого суду норм матеріального права постанова в частині накладення на ОСОБА_1 стягнення підлягає скасуванню з прийняттям судом апеляційної інстанції нової постанови про накладення на неї стягнення відповідно до санкції ст.471 МК України у виді штрафу та конфіскації вилучених валютних цінностей.

На переконання апеляційного суду, застосування додаткового стягнення у виді конфіскації буде відповідати його меті, сприятиме вихованню особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги зводяться виключно до того, що суд безпідставно не застосував конфіскацію, підстав для скасування постанови в повному обсязі, як про це просить представник органу доходів і зборів, відсутні, і апеляційна скарга задовольняється частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника органу доходів і зборів - Київської міської митниці ДФС задовольнити частково.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2019 року щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) в частині накладення на неї адміністративного стягнення, скасувати.

Накласти на ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) адміністративне стягнення за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України, у виді штрафу в розмірі 100 /ста/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 /одну тисячу сімсот/ гривень, з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил - валютних цінностей в сумі 41 /сорок один/ євро і 1 114 /одна тисяча сто чотирнадцять/ доларів США, вилучених відповідно до протоколу № 0350/12500/19 від 11.07.2019 року

У решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн