ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 175/2813/19 Суддя суду 1 інстанції: Колесник С.А.
Провадження № 33/818/1170/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Чопенко Я.В., розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2 , 1982 року народження, громадянка України, мешканка м. Харкова,

- притягнута до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Суддею зазначено, що 30.06.2019 року о 14 год. 58 хв. в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області в районі буд. 5 по вул. Туристичній в с. Придніпровське, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renault Duster», державний номер НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не відреагувала на її зміни, а також при зміні напрямку руху не переконалась, що це буде безпечним, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем «Chevrolet Niva», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП завдані матеріальні збитки.

З апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 вбачається, що він просить постанову Київського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2019 року скасувати та постановити нову по встановленню обставин пригоди, посилаючись на її незаконність, вказує, що судом справа розглянута без участі ОСОБА_2 та її захисника, а рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи і винесено з процесуальними порушеннями.

Одночасно захисник ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилається на те, що справа розглянута за відсутності ОСОБА_2 та її захисника, без виклику у судове засідання, а копію оскаржуваної постанови була отримана лише 21.08.2019 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Сторони судового процесу належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги до апеляційного суду не з`явилися, що в силу вимог ст.294 КУпАП не є перепоною для апеляційного розгляду.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд намагався сповістити ОСОБА_2 про час та місце розгляду його справи за допомогою SMS повідомлень (а.с. 46).

Між тим, матеріали справи не містять заяви від ОСОБА_2 про отримання повісток у формі SMS-повідомлення, а жодної судової повістки відповідно до вимог ст. 277-2 КУпАП матеріали справи не містять.

Таким чином висновок суду про належне повідомлення ОСОБА_2 про час та місце слухання справи є необгрунтованим.

За таких обставин ОСОБА_2 була позбавлена можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо. Це є грубим порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня 2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справи нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Суд визнав що у провадженнях в адміністративній справі щодо заявника не забезпечувалися важливі процедурні гарантії і що, враховуючи обставини справи, ці процедурні недоліки були достатньо серйозними, аби ставити під сумнів справедливість провадження, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Між тим відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.

Переглядаючи справу апеляційний суд прийшов до наступного.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 173044 від 03.07.2019 року (а.с. 1), 30.06.2019 року о 14 год. 58 хв. в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області в районі буд. 5 по вул. Туристичній в с. Придніпровське, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renault Duster», державний номер НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не відреагувала на її зміни, а також при зміні напрямку руху не переконалась, що це буде безпечним, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем «Chevrolet Niva», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП завдані матеріальні збитки.

З даним протоколом ОСОБА_2 була ознайомлена про що свідчить її власноручний підпис.

Також, ОСОБА_2 була згодна з даними викладеними в протоколі огляду місця ДТП та в схемі місця ДТП (а.с. 7-13), про що свідчить її підпис, а також відсутність оскарження даних, зазначених в цій схемі чи внесених зауважень.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ним не оскаржувалися.

Відповідно до п. 2.3б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Також, п. 10.1 ПДР України передбачає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху..

За порушення вимог зазначених пунктів ПДР України передбачена відповідальність встановлена ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_5 також підтверджується протоколом огляду місця ДТП, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , рапортом заступника начальника відділу розшуку та ОМДТП УПП в Дніпропетровській області ДПП майора поліції Попова В.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, що відносяться до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому пом`якшуючі обставини при накладенні стягнення на правопорушника не враховуються.

З сукупності доказів, які не містять протиріч і підтверджуються апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 винна в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Крім того, апеляційний суд акцентує увагу що чинне законодавство, зокрема КУпАП не покладає на судові органи функції дізнання, слідства чи нагляду.

Суб`єктивні висновки апелянта щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення не базуються на матеріалах справи, а тому не можуть прийняті до уваги судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та винести нову постанову у справі.

Строк притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності передбачений ст. 38 КУпАП не збіг.

Обставини що пом`якшують чи обтяжують віповідальність ОСОБА_2 за скоєне не встановлено.

Керуючись ст. 33 КУпАП, апеляційний суд вважає необхідним накласти стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 320 грн., які підлягають стягненню з правопорушника.

Між тим, апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити, що ОСОБА_2 , як учасник дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03 червня 2019 року не позбавлена можливості звернутись за захистом своїх прав у порядку цивільного судочинства, якщо вважає винним в ДТП і іншого її учасника.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП.

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити, поновити захиснику ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2019 року по справі № 175/2813/19, провадження 3/640/3001/19 скасувати.

Винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на неї стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. на користь держави.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду Я.В. Чопенко