П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого фізичною особою-підприємцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який має на утриманні двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

08 липня 2019 року о 0 год 20 хв ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Daewoo», н/з НОМЕР_1 по просп. Броварський, 16 у м. Києві в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Drager» у присутності двох свідків. Результат тесту - 1,91‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9а правил дорожнього руху України.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 у судовому засіданні не визнав вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та зазначив, що автомобілем марки «Daewoo», н/з НОМЕР_1 08 липня 2019 року о 0 год 20 хв він не керував, оскільки того дня, приблизно о 15 год 00 хв припаркував свій автомобіль за адресою: м. Київ, просп. Броварський, 16 та разом з другом розважались неподалік, зокрема і вживали алкогольні напої. Транспортним засобом марки «Daewoo», н/з НОМЕР_1 , після цього користуватись він не мав наміру. Працівники поліції його не зупиняли, коли він керував транспортним засобом, а перепинили лише на певній відстані від автомобіля, коли він рухався пішки. Крім того, з отриманих відомостей його захисника - адвоката Ігнатенка В.М. вбачається, що працівники поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення не мали повноважень на це, оскільки відповідно до розстановки сил та засобів УПП у м. Києві інспектори патрульної поліції Сорока В.О. та Братчук А.М . несли свою службу у Деснянському районі міста Києва, а зупинений він був саме у Дніпровському районі м. Києва за адресою: м. Київ, просп. Броварський, 16. Також зазначив, що він працює фізичною особою-підприємцем, основною діяльністю якого є перевезення різного роду вантажів, що є основним видом доходу його сім`ї, а саме дружини та двох малолітніх дітей. Із зазначених підстав просив закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, від захисника ОСОБА_1 - адвоката Ігнатенка І.В. надійшло клопотання про перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення до Іванківського районного суду Київської області, а саме за місцем реєстрації та постійного проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки відстань до дніпровського районного суду м. Києва становить приблизно 80 км, що викликає певні складності у вчасному відвідуванні судових засідань Дорошенком С.Г.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 08 липня 2019 року серії ДПР18 № 318311, зі змісту якого вбачається порушення водієм пункту 2.9а правил дорожнього руху України, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, квитанцією приладу «Драгер» з показником 1,91 ‰, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції №АА00853, записаному на DVD диск.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Як роз`яснено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» від 11 червня 2004 року №11 у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч.2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Суддя вважає клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Ігнатенка І.В.про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення на розгляд у Іванківський районний суд Київської областінеобґрунтованим, оскільки дане питання вирішується органами внутрішніх справ. Із зазначених підстав суддя вважає за необхідне у задоволені клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Ігнатенка І.В.відмовити.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.ІНФОРМАЦІЯ_2, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Щодо тверджень ОСОБА_1 , про те, що він не керував транспортним засобом, а припаркував його у крайній правій смузі для руху транспортних засобів, то слід зазначити таке.

Відповідно до п. 15.1 правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Згідно п. 15.2 правил дорожнього руху України за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Відповідно до підп. «б» п. 9.9 правил дорожнього руху України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Як вбачається з відеозапису нагрудної камери працівника поліції автомобіль марки «Daewoo», н/з НОМЕР_1 знаходився у крайній правій смузі для руху транспортних засобів, за адресою: м. Київ, просп. Броварський, 16, при цьому автомобіль знаходився у відлюдному місці, на певній відстані від правого краю смуги для руху транспортних засобів та з ввімкненою аварійною світловою сигналізацією. Також зі свідчень особи. яка притягається до адміністративної відповідальності автомобіль він припаркував 07 липня 2019 року, приблизно о 15 год 00 хв та знаходився неподалік. Суддя приходить до висновку, що зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 був саме зупинений працівниками поліції, що і свідчить місце його зупинки, розташування транспортного засобу на проїжджій частині, а також ввімкнення аварійної світлової сигналізації. Крім власних показів особою, яка притягається до адміністративної відповідальності не надано жодних інших доказів, які підтверджували зазначені ним обставини. У зв`язку із чим суддя критично ставиться до зазначених тверджень ОСОБА_1 та вважає їх намаганням останнього уникнути притягнення до адміністративної відповідальності.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про відсутність повноважень у працівників поліції при його зупинці та при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, то слід зазначити таке.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08 липня 2019 року №ДПР18 №318311 він складений інспектором роти №2 батальйон №2 полк №2 УПП у м. Києві Сорокою В.О.

Згідно листа №1236аз/41/11/14/02-2019 від 05 вересня 2019 року наданого заступником начальника Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Євдокимовим Д.А. зазначено, що з 20 год 00 хв 06 липня 2019 року по 08 год 00 хв 07 липня 2019 року інспектори Сорока В.О. та Братчук А.М. несли службу у Деснянському районі м. Києва.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення його оформлено о 0 год 40 хв 08 липня 2019 року за адресою: м. Київ, просп. Броварський, 16.

Відповідно до рішення № 34/899 від 22 січня 2015 року Київської міської ради «Про затвердження офіційного довідника «Вулиці міста Києва» проспект Броварський у місті Києві територіально відноситься до Дніпровського та Деснянського районів міста Києва.

Адреса по просп. Броварський, 16 у м. Києві територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва.

Враховуючи те, що проспект Броварський у місті Києві відноситься як до Дніпровського та Деснянського району м. Києва, тому суддя вважає, оформлення протоколу в разі виявлення порушень вимог правил дорожнього руху, інспекторами патрульної поліції, які несли службу Деснянському районі міста Києва не суперечить вимогам законодавства.

Крім того, як вбачається з листа №1236аз/41/11/14/02-2019 від 05 вересня 2019 року заступника начальника Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Євдокимовим Д.А. інспектори патрульної поліції Сорока В.О. та Братчук А. М. несли службу у Деснянському районі м. Києва з 20 год 00 хв 06 липня 2019 року по 08 год 00 хв 07 липня 2019 року. Проте як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а правил дорожнього руху України 08 липня 2019 року о 0 год 20 хв, однак жодних відомостей про те, де вище зазначені інспектори патрульної поліції несли службу в період часу в який було вчинено адміністративне правопорушення судді не надано.

Зважаючи на викладені обставини, суддя вважає необґрунтованими твердження ОСОБА_1 про відсутність повноважень у працівників поліції при його зупинці та при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суддя вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції інкримінованої статті.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 40-1, 130, 251, 283-285 КУпАП, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Законом України «Про судовий збір», суддя

постановив:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн 00 к. із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 (триста вісімдесят чотири) грн 20 к. на користь держави.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя: