Справа № 367/4745/18 Суддя в І-й інстанції Саранюк Л.П.
Провадження № 33/824/2316/2019 Суддя в 2-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю: особи, провадження у справі щодо якої закрите ОСОБА_1 , іншого учасника дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_2 , його представника - адвоката Вітошка В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 08 серпня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 08 серпня 2018 року провадження у справі про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 124 КУпАП закрите у зв`язку із відсутністю у його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 08 червня 2018 року, о 09 годині 20 хвилин, на автомобільній дорозі М07, сполученням Київ-Ковель, на 22 км., керуючи автомобілем «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 13.1, 2.3 «б» ПДР України, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Runner», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Закриваючи провадження у справі суддя місцевого суду указав на те, що зібрані матеріали не містять безспірних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. Вважав необґрунтованим рішення судді в частині закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 На думку апелянта, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП стверджується протоколом про адміністративне правопорушення та схемою місця дорожньо-транспортної пригоди. Окрім цього, на думку апелянта вина ОСОБА_1 підтверджувалася також і поясненнями свідка ОСОБА_3 , який був допитаний у суді першої інстанції. Так, поясненнями цього свідка, який на думку апелянта лише помилився у марці автомобіля, чітко була відтворена обстановка та хронологія подій, яка передувала зіткненню транспортних засобів із якої вбачалося те, що саме діями водія «Volkswagen Golf» - ОСОБА_1 було спровоковано дорожньо-транспортну пригоду. Просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі ст.247 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та його представника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;

особу, провадження у справі щодо якої закрите - ОСОБА_1 , який доводи апеляційної скарги вважав необґрунтованими, просив залишити її без задоволення, а постанову судді без зміни;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у вину поставлено порушення вимог п. 13.1 ПДР України, який регулює необхідність дотримання безпечної дистанції та безпечного бокового інтервалу. Суд першої інстанції за результатами розгляду дійшов до висновку про відсутність безспірних доказів, які би дійсно указували на порушення ОСОБА_1 п.13.1 ПДР України в частині дотримання бокового інтервалу. Суд із цим висновком погоджується, оскільки матеріали справи дійсно не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які би указували на доведеність факту порушення водієм ОСОБА_1 вимог ПДР України які визначають обов`язок водія дотримуватись безпечного бокового інтервалу. Щодо пояснень водія ОСОБА_3 , то до цих пояснень суд відноситься критично. Суд звертає увагу на те, що контакт автомобілів відбувався протягом надзвичайно малого проміжку часу. Цей контакт був лише поверхневим, внаслідок чого автомобілі фактично отримали пошкодження у виді подряпин та незначних деформації. Контакт автомобілів відбувався на малих швидкостях та за умови гострого кута між повздовжніми осями контактуючих автомобілів. За умови перебування автомобіля, яким керував свідок ОСОБА_3 на певній віддалі від місця зіткнення автомобілів та відсутності даних про те, що увагу водія ОСОБА_3 була сконцентрована виключно на автомобілях, якими церували ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , існує велика вірогідність помилки свідка у сприйнятті даної події. Таким чином пояснення свідка - водія ОСОБА_3 про те, що зіткнення транспортних засобів відбулося виключно від дій водія ОСОБА_1 суд розцінює як особисте сприйняття цього факту свідком, яке може бути хибним у зв`язку із існуванням зазначених вище обставин, що не може бути покладене у основу доведення вини ОСОБА_1 як у порушенні вимог пункту 13.1 ПДР України, так і у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Із урахуванням того, що матеріали справи не містять інших доказів, які би безумовно указували на наявність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, пояснення свідка ОСОБА_3 , за наведених вище сумнівів у їх належності, не можуть бути визнані доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. При цьому, суд звертає увагу на конкретні обставини події та поведінку обох водіїв у даній дорожній обстановці. Так суд звертає увагу на те, що контактування автомобілів відбулося лівою частиною автомобіля «Volkswagen Golf» з правою частиною автомобіля «Toyota Runner». Місце контакту автомобіля «Volkswagen Golf» знаходиться в області задньої частини лівих передніх дверей цього автомобіля, тобто у місці розташування водія цього автомобіля. Ця обставина викликає сумнів у можливості водієм автомобіля «Volkswagen Golf» не дотриматись бокового інтервалу із автомобілем, який рухається ліворуч від нього. Суд звертає увагу на те, що після зіткнення автомобілів «Toyota Runner» продовжив рух, а зупинився виключно внаслідок дій водія ОСОБА_1 , який вийшов із свого автомобіля, пішки догнав автомобіль «Toyota Runner» та звернув увагу водія ОСОБА_2 на факт ДТП, скориставшись тим, що автомобіль «Toyota Runner» зупинився на перехресті на червоний сигнал світлофора. Ці обставини у поєднанні із відсутністю належних та допустимих доказів, що указували би на винність водія ОСОБА_1 у порушенні вимог ПДР України, які призвели до пошкодження транспортних засобів, сумнівів у достовірності пояснень свідка ОСОБА_3 та наявності пояснень свідка ОСОБА_4 , які спростовують пояснення свідка ОСОБА_3 , підтверджують пояснення водія ОСОБА_1 та узгоджуються із фактичними діями водія ОСОБА_1 після ДТП, викликають сумніви у доведеності факту порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.13.1 ПДР України наслідком чого стало зіткнення та наступне пошкодження транспортних засобів, тобто у доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 62 Конституції України ці сумніви судом тлумачаться на користь ОСОБА_1 . Наведене у своїй сукупності указує на недоведеність наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, указує на обґрунтованість висновків судді суду першої інстанції про необхідність закриття провадження у справі із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення суд вважає не обґрунтованими із наведених вище міркувань.

Постанова судді Ірпінського міського суду Київської області від 08 серпня 2018 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не знаходить у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу іншого учасника дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 08 серпня 2018 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ігнатюк