П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" жовтня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП,

встановив:

як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 16 липня 2019 року серії ДПР18 №323449, 16 липня 2019 року о 01 год 33 хв ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Geely JL 7162», н/з НОМЕР_1 по вул. Дніпровська Набережна, 3 у м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав вини у вчиненні адміністративного правопорушення та зазначив, що 16 липня 2019 року приблизно о 01 год 33 хв він не перебував у стані наркотичного сп`яніння, а відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки квапився у справах. Також зазначив, що його часто зупиняють працівники поліції для перевірки його даних. Вважає, що його постійно зупиняють працівники поліції з упередженістю, оскільки знають, що він раніше був судимий. Просить закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності суддя дійшов такого висновку.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частиною 3 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16 липня 2019 року серії ДПР18 №323449, нормативним актом, який передбачає відповідальність за вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, зазначено ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Проте у рапорті інспектора 3 роти 3 батальйону полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві від 19 липня 2019 року зазначається, що в графі, де зазначається частинна статті не вірно було зазначено частину статті, у зв`язку з тим, що не працювала аналітична база «Армор». Тому просить кваліфікувати дану справу за ч. 1 ст. 130 КУпАП та прийняти відповідне рішення.

Відповідно до Додаток 1 до Інструкції з оформлення документів у системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС №650 від 27 липня 2012 року, рапорт (від фр. rapport - повідомляти) - письмове звернення працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і висловленням у зв`язку з цим відповідного прохання. Рапорт має такі реквізити: адресат; назва виду документа (Рапорт); текст документа; відмітка про наявність додатків, (якщо вони є); підпис, дата документа.

Враховуючи вище зазначене суддя вважає, що рапорт не може бути неналежним доказом, який встановлює нормативний акт, що передбачає відповідальність за правопорушення, оскільки, ч. 1 ст. 256 КУпАП визначає, що саме у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається нормативний акт, який передбачає відповідальність за правопорушення.

Зазначений рапорт може підтверджувати той факт, що згідно аналітичної бази «Армор» ОСОБА_1 у період часу з 16 липня 2018 року по 16 липня 2019 року не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, відповідальність за яку передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Проте, даний рапорт в сукупності з протоколом про адміністративне правопорушення не можна вважати належним підтвердженням нормативного акту, що передбачає відповідальність за правопорушення вчинене ОСОБА_1 , оскільки відсутні будь які підтвердження ознайомлення з даним рапортом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Більше того, рапорт датується 19 липня 2019 року, а саме на третій день після складення протоколу про адміністративне правопорушення, який оформлено 16 липня 2019 року.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 7 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року № 1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року № 1496/27941, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Жодних даних, які б підтверджували притягнення ОСОБА_1 двічі протягом року до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП в матеріалах справи немає.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» (Lutz v. Germany) від 25 серпня 1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге проти Франції» (Malige v. France) no. 27812/95 від 23 вересня 1998 року).

У справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia) no. 926/08 від 20 вересня 2016 року ЄСПЛ зауважив, що з боку суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, є недопустимим уточнення у судовому рішенні фабули правопорушення, усунення певних розбіжностей та неточностей, які мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такий підхід становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції у частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу.

За таких умов особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки має захищатися від обвинувачення, яке фактично судом підтримується.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладене суддя вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом, у зв`язку із чим провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 130, 245, 247, 251, 252, 266, 280, 283-285 КУпАП, суддя

постановив:

провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбаченеч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: В.Б. Левко