Справа № 605/321/19
ПОСТАНОВА
"26" червня 2019 р. Підгаєцький районний суд
Тернопільської області
головуючого судді Горуц Р.О.
секретаря судового засідання Дармограй Т.І.
прокурора Нагірна Н.П.
особи, яка притягається до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1

розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту захисту економіки управління захисту економіки в Тернопільській області Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:
Підгаєцького району Тернопільської області,
працюючого директором ТзОВ «Юстинівське»
раніше до адміністративної відповідальності
передбаченої Законом України
«Про запобігання корупції» не притягувався,
за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
Управлінням захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України направлено в суд матеріали про притягнення до відповідальності депутата Підгаєцької районної ради Тернопільської області ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 будучи депутатом Підгаєцької районної ради Тернопільської області і відповідно до підпункту б п.1 ч.1 ст.3 Закону України Про запобігання корупції (далі Закон) суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону, без поважних причин, після встановленого строку подання щорічної декларації, а саме: 12 квітня 2018 року подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 надавати будь-які пояснення відмовився, посилаючись на норми ст.63 Конституції України та просив суд закрити дану справу про адміністративне правопорушення стосовно нього у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного.
Прокурор в судовому засіданні, вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, а тому його слід визнати винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі.
В процесі дослідження матеріалів справи про адміністративне правопорушення, стосовно ОСОБА_1 встановлено, що 22 березня 2019 року тимчасово виконуючий обов`язки начальника вищевказаного Департаменту захисту економіки, звернувся до голови Підгаєцької районної ради Тернопільської області із запитом за вих.№1403/39/01/10-2019, стосовно надання інформації щодо ОСОБА_1 , що свідчить про те, що станом на вищевказану дату працівникам управління захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, вже було відомо про вчинення ОСОБА_1 правопорушення пов`язаного з корупцією, а саме про той факт, що він несвоєчасно після встановленого законом строку, подав на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.
В зв`язку з дотриманням судом вимог ст.268 КУпАП, змістом, якої передбачено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ст.172-6 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.
Судовий розгляд даної справи про адміністративне правопорушення мав місце 26 червня 2019 року, таким чином, на день розгляду вказаного адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 пройшло більше 3-ох місяців з дня виявлення вищевказаного адміністративного правопорушення.
У відповідності до вимог ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Отже, на день розгляду справи по суті, закінчились строки накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , тобто така обставина виключає провадження в цій справі.
Визначення на законодавчому рівні у ст.38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.
Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Закриття провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності у зв`язку з закінченням строків є формою вираження відмови держави від притягнення особи до адміністративної відповідальності, а, в свою чергу, метою останньої є доведення вини.
Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є саме постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.
На підтвердження наведеного суд вважає за необхідне зіслатися на зміст частини другої ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку, та частини першої ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Хоча приписи КУпАП не передбачають такої форми рішення, як обвинувальний вирок суду, саме постанова про накладення адміністративного стягнення за своєю правовою природою є тотожним процесуальним документом.
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України»(рішення від 9 червня 2011 року) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».
Беручи до уваги те, що ч.1 ст.172-6 КУпАП України передбачає відповідальність за вчинення корупційного правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді штрафу від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд вважає за необхідне застосовувати стандарти Європейського Суду з прав людини, притаманні кримінальному провадженню.
Таким чином, суд дійшов висновку, що провадження в цій справі слід закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.
На підставі наведенного, керуючись ст.ст. 38, ст.172-6 ч.1, 247 п.7, 283, 284 ч.1 п.3,ч.2 КУпАП, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -
Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП - закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.3 ст. 38 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення, до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Суддя: Р. О. Горуц