Красилівський районний суд Хмельницької області
_____________________________________________________________________________
Справа №: 677/980/19
П О С Т А Н О В А

24.06.2019 м.Красилів

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Боголюбова Л.М. за участі секретаря судового засідання Коломієць Л.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Войтова С.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли від управління захисту економіки в Хмельницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №211 від 28.05.2019 ОСОБА_1 відповідно до рішення першї сесії Великоорлинської сільської ради сьомого скликання від 06.11.2015 року набула повноважень депутата сьомого скликання Великоорлинської сільської ради. Відповідно до рішення №1 від 23.11.2017 року «Про початок повноважень Антонінської селищної ради припинила повноваження депутата сьомого скликання Великоорлинської сільської ради та будучи відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 ст.3 Закону України «Пр запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КупАП, суб`єктом відповідальності за правпорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 та абзацу другого ч.2 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подала 18.04.2019 декларацію особи, яка припинила діяльність пов`яз ану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 176-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення визнала та пояснила, що не встигла вчасно подати декларацію через зайнятість.

Заслухавши особу яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора, вивчивши письмові докази у справі, суддя приходить до висновку про повну доведеність в діях особи складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В розясненнях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, зазначено, що субєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Корупція - це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей.

Таким чином, за змістом ч.1 ст.172-6 КУпАП обовязковою ознакою субєктивної сторони неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані є вина особи у формі прямого чи непрямого умислу, а вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що відповідно до ч.1 та абзацу другого ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Відповідно до рішення Державного підприємства «Українські спеціальні системи» вих.. №07-530 від 27.04.2018 року, яке враховується під час складання протоколів про адміністративні правопорушення в частині своєчасності подання декларацій особами, уповноваженими на виконання функцій держави чи місцевого самоврядування про дати та години тимчасового обмеження в доступі до ресурсів порталу «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі-Реєстр), за період з 01 січня 2018 року і по теперішній час, зокрема: 02.01.2018 року близько 09.00 виявлено помилки при спробі авторизації у Реєстрі. Належне безперебійне функціонування Реєстру забезпечено з 09.50 02.01.2018. Близько 12.00 15.03.2018 року Реєстр не функціонував (фіксувалась помилка доступу до сайту, помилка шлюзу 502). О 12:40 15.03.2018 року роботу Реєстру відновлено.

Вина ОСОБА_1 належним чином підтверджена: протоколом про адміністративне правопорушення від 28.05.2019., в якому зокрема безпосередньо зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При накладенні на особу стягнення, суддя відповідно до вимог ст.ст.33-35 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, яке є необережним; особу правопорушниці, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності, виключно позитивно характеризується по місцю проживання.

Обставиною, що помякшує відповідальність є щире розкаяння винної. Обставин, що обтяжують відповідальність суддею встановлено не було.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника стягується судовий збір на користь державного бюджету України, ставка якого становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (384.20 грн.).

Керуючись ч.1 ст.172-6, ст.ст. 283-285 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 850 грн. (вісімсот пятдесят грн.), який стягнути в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 384.20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Л. М. Боголюбова