33/804/526/19
266/2025/19

Суддя 1-ої інстанції Д`яченко Д.О.
Суддя доповідач Куракова В.В.
Категорія: ч. 4 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2019 року м. Маріуполь
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 липня 2019 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 у званні «молодший лейтенант», мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у сумі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20 400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, -
УСТАНОВИЛА:
Судом першої інстанції встановлено, що 04.04.2019 року, о 01-22 год., по проспекту Нахімова, буд. 138 в Приморському районі м. Маріуполя, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по придворовій території заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_3 , чим порушив п. 10.9 ПДР. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
.Він же, 04.04.2019 року, о 01-22 год., по проспекту Нахімова, буд. 138 в Приморському районі м. Маріуполя, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», з д.н.з. НОМЕР_2 здійснив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_3 та залишив в порушення встановлених правил місце ДТП, до якої він причетний, чим порушив п. 2.10а ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення відповідно до положень ст. 36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
На вказане рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи наявність вини, вказує на накладення суворого адміністративного стягнення. Зауважує, що з потерпілим від ДТП він розрахувався, є військовослужбовцем ЗС України, тому просить суд звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який в повному обсязі підтримав доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення за наступних підстав.
Доводи апеляційної скарги про суворість призначеного адміністративного стягнення є необгрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжитя, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення посадова особа, уповноважена вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
З аналізу вказаної норми закону можна встановити, що малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 вчинив три окремі адміністративні правопорушення. Об`єктом адміністративних правопорушень, вчинених ОСОБА_1 стали відносини в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім того, додатковим предметом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП виступило право власності третіх осіб. За таких підстав вважати, що адміністративні правопорушення, вчинені ОСОБА_1 не становлять великої суспільної небезпеки і не завдають значних збитків суспільним інтересам суд апеляційної інстанції не може, тому підстави звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП в даній справі відсутні.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
З матеріалів справи вбачається, що з вчинених ОСОБА_1 правопорушень найбільш серйозним правопорушенням є адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП. Санкція даного правопорушення передбачає адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк 15 (п`ятнадцять діб), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.
В оскаржуваній постанові судом відповідно до вимог закону надано оцінку всім доказам по справі в їх сукупності, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП доведена «поза розумним сумнівом».
Призначене адміністративне стягнення є спів розмірним вчиненим правопорушенням.
Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 липня 2019 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Суддя В.В. Куракова