ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер судової справи: 653/840/19
Номер провадження № 33/819/309/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2019 року м. Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Бугрик В.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Железнякова Ігоря Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 21 травня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В апеляційній скарзі адвокат Железняков Ігор Іванович вказує на незаконність постанови, вважаючи, що суд при її винесенні неповно та однобічно дослідив обставини, які мають істотне значення для вирішення справи. Просить скасувати постанову судді у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши ОСОБА_1 та адвоката Железнякова І.І. та адвоката Іванців С.І., вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що повістка про виклик до суду на ім`я ОСОБА_1 на 21.05.2019 року разом з поштовим конвертом та рекомендованим повідомленням повернулись на адресу суду, з відміткою поштового зв`язку щодо причини не вручення - «адресат за зазначеною адресою не проживає». За таких обставин суд першої інстанції мав можливість, з урахуванням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, відкласти розгляд справи та повторно призначити справу до розгляду. Оскільки ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, вважаю, що строк на апеляційне оскарження апелянту належить поновити.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Згідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол, згідно якого він 09 березня 2019 року близько 18:00 години в с. Чонгар на КПВВ «Чонгар», керував автомобілем «Opel Vectra» р/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка не відповідає обстановці. ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідування на стан сп`яніння, на що він відмовився в законному порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 130 ч. 1 КпАП України, а саме керування транспортним засобом в стані сп`яніння.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_1 суд першої інстанції, послався на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, та запису з нагрудного реєстратора патрульного поліцейського.

Проте суд належним чином не оцінив сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Дослідженням відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського, за допомогою якого проводилася відеозйомка під час документування інкримінованих ОСОБА_1 дій, встановлено, що на час прибуття наряду патрульної поліції біля місця затримання ОСОБА_1 КПВВ «Чонгар», автомобіль «Opel Vectra» р/н НОМЕР_1 не рухався, а стояв обабіч дороги. Сам ОСОБА_1 знаходився на пасажирському задньому сидінні.

Зі слів ОСОБА_1 , на відео встановлено, що сам ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Зазначене він підтвердив і у судовому засіданні.

На час дослідження відеозапису встановлено, що носій з записом з камер патрульних поліцейських було пошкоджено, відеозапис переривається на моменті розмови патрульної поліції та ОСОБА_1 проте саме запис про пропонування останньому у проходженні огляду на стан сп`яніння відсутній, як і відсутнє фіксування керування ОСОБА_1 автомобілем.

Апеляційним судом було направлено судові повістки та виклики працівникам патрульної поліції які складали протокол ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 ОСОБА_4 , проте у судове засідання вони не з`явились.

Апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції належно не було перевірено, чи рухався зазначений автомобіль, чи керував до місця стоянки автомобілем саме ОСОБА_1 , натомість з відео запису встановлено, що на час прибуття наряду патрульної поліції автомобіль вже був припаркований на території КПВВ «Чонгар».

З огляду на викладене та оцінюючи вказаний доказ у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення від 09.03.2019 року складений на ОСОБА_1 не можна вважати доказом по справі, оскільки працівники поліції склали цей документ без наявності на те правової підстави, а саме не було достовірно встановлено, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Зазначене не було встановлено і у суді першої інстанції.

Що стосується письмових пояснень свідків ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , то апеляційний суд не може прийняти їх до уваги як докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки вказані свідки викликалася у встановленому законом порядку до суду апеляційної інстанцій для надання показань безпосередньо в судовому засіданні з метою усунення протиріч, але до суду вони так і не з`явилися та про причини своєї неявки не повідомили.

Виходячи з усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 25.04.2013 у справі «Еркапіч проти Хорватії» (Erkapic v. Croatia), заява № 51198/08) з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п.1 ст.6 Конвенції, згідно якої «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції», апеляційний суд вважає, що безпосередні показання ОСОБА_1 в судах першої та апеляційної інстанцій мають більше значення (пріоритет) для встановлення істини у справі та факту винуватості останнього у порушенні ПДР, ніж письмові пояснення останнього в протоколі та письмові пояснення свідків, ще й викладених власноруч поліцейським.

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд ставить під сумнів, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених як у протоколі, так і у постанові судді, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було. При цьому, всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 умисних дій, направлених на порушення п. 2.5 ПДР.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що під час розгляду, спираючись на наявні матеріали, факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу не встановлено.

На час ухвалення апеляційним судом постанови закінчились строки накладення адміністративного стягнення, і так як справа надійшла до апеляційного суду після закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, тому відповідно до приписів п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі має бути закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Железнякову І.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 21 травня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження по справі закрити на підставі ст. 38 КУпАП, у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського апеляційного суду (підпис)

З оригіналом згідно:

Копія постанови оформлена 15 липня 2019 року

Постанова набрала законної сили 15 липня 2019 року

Суддя В.В. Бугрик

Секретар судового засідання І.О. Давиденко