Справа № 129/1369/19
Провадження № 3-зв/702/2/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову в задоволенні заяви про відвід судді

05 серпня 2019 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді - Мазай Н.В.,

з секретарем Шевчук О.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище заяву ОСОБА_1 про відвід судді Монастирищенського районного суду Черкаської області Діденко Т.І. у справі №129/1369/19 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

з участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Морозова В.Ю. ( в режимі відеоконференції)

особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Бузинарська Д.М., суддя Діденко Т.І.: не з"явились

в с т а н о в и в :

На адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Монастирищенського районного суду Черкаської області Діденко Т.І. у справі №129/1369/19 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Підставою для відводу заявник вважає те, що головуюча суддя Діденко Т.І. не надала можливості реалізувати його право на захист, а саме відхилила клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції для зв`язку з його захисником з яким у нього було укладено договір про надання юридичної допомоги, тобто суддя порушив його Конституційні права, а також право на об`єктивний розгляд справи.

В нього склалося враження, що суддя взяв на себе функції обвинувачення, хоча його вини не доведено, це викликає сумніви у його неупередженості, діям цього судді він не довіряє, хоче щоб розгляд його справи здійснював інший суддя.

В обґрунтування заяви посилається на ст. 3 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст.ст. 2, 7 ЗУ «Про Судоустрій та статус суддів» відповідно до яких декларується, що кожен має право на справедливий розгляд своєї справи неупередженим, безстороннім судом. Відповідно до ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення. Інститут відводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів цивільного процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення спору. Норма про відвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувалися під час перевірки справи вищими інстанціями. Просить здійснити відвід судді Діденко Т.І. по справі про адміністративне правопорушення.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Морозов В.Ю. в судовому засіданні заяву про відвід підтримав повністю, просить її задоволити та пояснив, що суддя Діденко Т.І. відмовила ОСОБА_1 в задоволенні його клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції 08.07.2019 та повідомила про продовження розгляду справи. ОСОБА_1 скориставшись своїм правом подав заяву про відвід судді Діденко Т.І., яка таким рішенням порушила його право на захист, що є кримінально-карним діянням. Після подання ним заяви про відвід суддя Діденко Т.І. прийняла рішення про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Просить заяву про відвід задоволити.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Бузинарська Д.М., суддя Діденко Т.І. в судове засідання не з"явилися. Про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомили.

Суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутності осіб, які в судове засідання не з"явилися, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви і їх неявка не перешкоджає розгляду.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, заяви, дослідивши заяву про відвід судді Монастирищенського районного суду Черкаської області Діденко Т.І., матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в частині порушених в заяві підстав для відводу головуючого судді, суддя прийшов до наступних висновків.

ОСОБА_1 , як на підставу для відводу головуючого, посилається на те, що суддею Діденко Т.І. було відхилено клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції для зв`язку із його захисниками, чим було порушено його право на захист, що спростовується матеріалами справи, а саме:

- постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08.07.2019 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (дистанційного судового провадження), відповідно до якої було доручено Саксаганському районному суду м.Кривого Рогу забезпечити проведення відеоконференції за участі адвокатів Бузинарської Д.М. та Морозова В.Ю.;

- заявками на бронювання майданчиків для проведення відеоконференції, відповідно до яких було заброньовано відеомайданчик із Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг;

- довідкою головного спеціаліста Монастирищенського районного суду Черкаської області від №129/1369/19/4383/2019 від 08.07.2019, відповідно до якої провести судове засідання в режимі відеоконференції було неможливо, через відсутність зв`язку з Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, яке мало відбутись 08.07.2019 з 15:00 до 17:00 год., а також був відсутній зв`язок з даним судом в телефонному режимі за стаціонарними номерами (0564)26-07-85, (0564)26-17-33, (0564)26-17-33.

Належних та допустимих доказів відмови ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції судді не надано.

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачає порядку розгляду заяви про відвід.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід по справам про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22 грудня 1993 року міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в спірних питаннях, або які не врегульовані національним законодавством, суди застосовують міжнародні договори, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Крім того, Рада суддів України пунктом 4 рішення №34 від 08 червня 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Норми Кримінального процесуального кодексу України передбачають підстави за яких може бути заявлено відвід судді, який бере участь у кримінальному провадженні. А тому в даному випадку слід застосовувати аналогію права та застосувати норми КПК України при розгляді клопотання ОСОБА_1 про відвід судді у адміністративній справі.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У статті 75 КПК України визначений виключний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, а саме: слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно ч. 5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 р. «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Такі обставини при розгляді заяви про відвід судді Діденко Т.І. не встановлені, представником заявника не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості судді та унеможливлювали ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі, чи свідчили про його певну особисту заінтересованість, прихильність, уподобання стосовно однієї з сторін у справі, доводи викладені в заяві про відвід, не містять доказів, що вказують на необ`єктивність чи упередженість судді.

Незгода ОСОБА_1 з процесуальними рішеннями судді Монастирищенського районного суду Черкаської області Діденко Т.І., в тому числі щодо відмови у задоволенні чи щодо задоволення клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, не може бути правовою підставою для відводу судді, а лише можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку.

Інших доказів допущення суддею Діденко Т.І. будь - яких дій, що могли б викликати сумнів у її неупередженості чи необ`єктивності при розгляді адміністративної справи суду не надано, а тому заява про відвід судді Діденко Т.І. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст 245, 246, 252, 283 КУпАП, ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» -України, суддя,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Монастирищенського районного суду Черкаської області Діденко Т.І. у справі №129/1369/19 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмовити.

Оскарження постанови діючим законодавством не передбачено.

Суддя : Н.В. Мазай