Справа № 333/3257/19
Провадження № 3/333/1006/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Дмитрієва М.М., розглянувши в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної справи відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1

У протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 380763 від 01 червня 2019 року вказано, що 01 червня 2019 року, о 00 годин 45 хвилин, ОСОБА_1 на 431 км автошляху Харків Сімферополь Алушта Ялта керував автомобілем «Daewoо Lanos», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: млява мова, різкий запах алкоголю з рота, почервоніння очей, нестійка хода. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку для визначення стану сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 роз`яснені, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, та зрозумілі, що встановлено у судовому засіданні.

У судовому засідання ОСОБА_1 вказав, що дійсно 01 червня 2019 року керував транспортним засобом «Daewoо Lanos», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 на автошляху Харків Сімферополь Алушта Ялта, проте не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Окрім цього, поліцейськими на місці зупинки не було надано йому направлення для проходження огляду у медичному закладі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що відпочивала на морі у Кирилівці. Оскільки у неї захворіла дитина, то необхідно було терміново повертатися до міста. Знайшла через бла-бла-кар транспортний засіб, водієм якого був ОСОБА_1 . По дорозі у Запоріжжя, їх зупинили працівники поліції. Які підійшли до автомобіля, водій вийшов до них. Вона пробачила, що між водієм та поліцейським почалась сварка, причини якої вона не знає. Працівник поліції вдарив водія. Жодних свідків вона на місце зупинки вона не бачила. Через деякий час їх з водієм відпустили і вони поїхали до Запоріжжя. Також зазначила, що у водія не було жодних ознак алкогольного сп`яніння: ані запаху ані млявої мови тощо. Вказала, що сама не вживає спиртні напої, тому людину у стані алкогольного сп`яніння бачить одразу і якби побачила, що водій знаходиться у нетверезому стані не сіла би до його транспортного засобу.

Свідки, які зазначені в протоколі, неодноразово викликались до суду, про що містяться повідомлення, але жодного разу у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду невідомі.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, встановивши її обставини, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктами 1, 3 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395 встановлено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння підлягають відстороненню від керування цим транспортним засобом та огляду на стан сп`яніння. Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванні під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ 17 грудня 2008 року за № 1103.

Згідно із п. 4, 5, 6, 8 вказаного Порядку, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Результат огляду, проведеного поліцейським, зазначається в акті огляду. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, затверджено форму направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарським препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На порушення викладеного, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять акту огляду на акту огляду на стан сп`яніння та направлення на проходження медичного огляду щодо виявлення стану сп`яніння, що свідчить про порушення поліцейським процедури огляду ОСОБА_1 щодо виявлення стану сп`яніння.

Наявні у матеріалах справи письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як доказ відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки містять лише дані про перебування ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, без їх конкретизації, та відмову від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер Алкотестер» та в медичному закладі. Тобто, письмові пояснень не містять відомостей про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження медичного огляду через відмову у проходження огляду на стан сп`яніння на місті зупинки.

До того ж в матеріалах даної адміністративної справи немає доказів відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. Крім того, свідок ОСОБА_2 суду підтвердила той факт, що до міста Запоріжжя з Кирилівки вони продовжили рух на транспортному засобі ОСОБА_1 . Дані обставини не залишають сумнівів в упередженості дій співробітників поліції, якими не було виконано вимог ст. 266 КУпАП, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння встановлений Законом, оскільки, всупереч тому, що спочатку у водія було встановлено наявність ознак сп`яніння, його все-одно не було відсторонено від керування всупереч складеному відносно нього протоколу.

Слід також враховувати, що в даних умовах є незрозумілим з яких саме підстав був зупинений водій ОСОБА_1 . В матеріалах справи відсутній будь який документ, зокрема рапорт, в якому б була вказана одна з причин, що зазначені в ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», якими передбачено вичерпний перелік підстав зупинки транспортного засобу, а тому з огляду на вказане у суду не залишається сумнівів в суб`єктивності дій поліцейських, які використовуючи нікчемний привід, завуалювавши його під законний привід, зупинили водія ОСОБА_1 і пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, що в своїй сукупності підтверджує обставини його безпідставного зупинення поліцейськими.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, дані з яких відповідно до ст. 251 КУпАП можуть бути використані як доказ у справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинною у здійсненні злочину і не може бути підданою покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до вимог ст. 9 Конституції України та Закону України «Про ратифікацію конвенції» від 17.07.1997 «Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод» і протоколи до неї є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Таким чином, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 , викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту».

У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпцій; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».

Враховуючи викладене, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей про видачу ОСОБА_1 направлення на проходження медичного огляду у медичному закладі щодо виявлення стану сп`яніння, що вказує на порушення процедури проходження огляду на стан сп`яніння взагалі, беручи до уваги, що у письмових поясненнях свідків відсутні конкретні ознаки алкогольного сп`яніння, в той час коли у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що у ОСОБА_1 була млява мова, різкий запах алкоголю з рота, почервоніння очей, нестійка хода, що інших доказів, які б вказували на наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та відмови від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу та направлення через це до медичного закладу для проходження медичного огляду немає, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, через що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 130, 245, 251, 280, 266 278, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва