Номер провадження: 33/813/1129/19
Номер справи місцевого суду: 515/798/19
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю: секретаря Ющак А.Ю.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника Дімітренка Валерія Євстафійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 липня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, непрацевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами, а також стягнуто судовий збір в сумі 384, 20 грн.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 12.05.2019 року о 19:20 год. він керував мопедом марки «Карпати», без реєстраційного номеру, по вул. Центральній (біля будинку №66) в м. Татарбунари Одеської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, психологічне збудження, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Не погоджуючись із вказаною постановою, 29.07.2019 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Дімітренко В.Є. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови та закриття провадження у справі апелянт зазначив, що суд залишив поза увагою те, що:

- в протоколі про адміністративне правопорушення зазначені 2 ознаки сп`яніння, які взагалі не передбачені Інструкцією МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 р., а саме - почервоніння очей та психологічне збудження;

- в порушення вимог ст. 254 КУпАП, ОСОБА_1 не була вручена копія протоколу про адміністративне правопорушення.

Проте, до суду апеляційної інстанції з`явився лише правопорушник ОСОБА_1 , адвокат Дімітренко С.Є. до суду не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с.33).

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просив розглядати справу у відсутність адвоката Дімітренка С.Є., та який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, відповідно до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За результатами перегляду справи про адміністративне правопорушення апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув справу про адміністративне правопорушення, оцінив усі долучені до матеріалів справи докази в сукупності, на підставі чого дійшов обґрунтованого висновку про доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції (а.с. 18-19) та протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №399730 (а.с. 2) вбачається, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №399730 від 12.05.2019 року (а.с. 2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 12.05.2019 року (а.с. 3, 4), згідно з якими вони були свідками відмови гр. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі;

- відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції (а.с. 6), на якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- поясненнями самого ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції та Одеському апеляційному суді, який зазначив, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння та підпису в протоколі у зв`язку із тим, що не керував мопедом в стані сп`яніння.

Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки йому не сподобалась поведінка співробітника відділу поліції, який вів себе неправильно, пропонуючи йому пройти огляд на стан сп`яніння.

Зазначені вище докази, на переконання апеляційного суду, у своїй сукупності свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, факту відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що вірно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній постанові.

Водночас, апеляційний суд вважає слушними та погоджується із доводами апелянта щодо факту невручення ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення, що призвело до порушення ч. 2 ст. 254 КУпАП та прав останнього на його отримання, проте наголошує, що зазначене порушення вимог закону з боку співробітників поліції не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу вищезазначеного правопорушення та не відноситься, відповідно до вимог ст. 247 КУпАП, до обстави, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Що стосується посилань захисника на зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення ознак сп`яніння, які не передбачені законом, такі доводи апеляційний суд вважає неспроможними з огляду на те, що пунктом 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ №1452/735 09.11.2015 р. передбачено, що ознаками сп`яніння, серед іншого, є запах алкоголю з порожнини рота, що й зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №399730 від 12.05.2019 року. Зазначення ж працівником поліції в протоколі інших ознак сп`яніння, не передбачених вищевказаною інструкцією, не є істотним порушенням вимог закону, враховуючи те, що ОСОБА_1 інкримінується саме відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, що само по собі є порушенням вимог п. 2.5 ПДР.

Тобто, в даному випадку не має значення, чи керував фактично транспортним засобом ОСОБА_1 у стані сп`яніння.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що доказами, які містяться у справі, підтверджена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його винуватість у вчиненому правопорушенні повністю доведена, а висновок районного суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування постанови суду.

Позиція правопорушника, яку він висловив в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції щодо недопустимості доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення відповідальності за скоєне.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відтак, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника Дімітренка В.Є. в інтересах ОСОБА_1 та скасування законної та обґрунтованої постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Дімітренка В.Є. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда