Справа №575/819/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - В"юник Н.Г.
Номер провадження 33/816/331/19 Суддя-доповідач Литовченко Н. О.
Категорія 173 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Литовченко Н. О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Великописарівського районного суду Сумської області від 12 липня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1

притягнута до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 10 діб, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Великописарівського районного суду Сумської області від 12 липня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винною і піддано адміністративному стягненню за те, що вона 03 липня 2019 року о 20 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в громадському місці, а саме біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2, вчинила дрібне хуліганство, а саме висловлювалась нецензурною лайкою в бік власниці магазину - громадянки ОСОБА_2 та перехожих громадян. Крім того, 06 липня 2019 року о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в громадському місці, біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », вчинила дрібне хуліганство, а саме висловлювалась нецензурною лайкою в бік громадян, внаслідок чого порушила громадський порядок та спокій громадян, чим порушила вимоги ст.173 КУпАП та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене вказаною статтею.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій порушує питання про скасування постанови суду та закриття провадження у вказаній справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що постанова є незаконною, була винесена судом з порушенням законодавства.

Вказує на те, що в матеріалах справи всупереч положенням п.1 ч.1 ст.255 КУпАП та «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 відсутні докази на підтвердження повноважень працівників поліції, які складали протокол відносно неї, складати протоколи про адміністративне правопорушення, отримувати пояснень від осіб, які притягаються до відповідальності, потерпілих, свідків. В постанові судді також відсутні висновки щодо вказаних повноважень поліцейських.

На думку апелянта викликає сумнів дата складання протоколів про адміністративне правопорушення ГР №304032 від 03.07.2019 та ГР №304033 від 06.07.2019, оскільки різниця між складанням протоколів становить 3 дні, проте номери бланків вказують на безперервну черговість використання.

При цьому зауважує, що пояснення по суті вчиненого правопорушення у неї не відбиралися, а відмова надавати пояснення, зазначена в протоколі, стосувалася самого змісту протоколу.

Також зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення допущено ряд порушень, а саме: відсутні свідки, а тому зазначення свідка в постанові суду є необґрунтованим; відсутні потерпілі; у протоколі від 03.07.2019 понятий ОСОБА_3 та лікар, який проводив огляд на стан сп`яніння, є однією особою, а тому він не міг одночасно перебувати в двох місцях; відповідно до пояснень, наданих ОСОБА_2 протокол складався за відсутності понятих; в матеріалах справи відсутня розписка про вручення їй другого примірника протоколу; з правами, що передбачені законодавством її ознайомлено не було, що призвело до безпідставного притягнення її до відповідальності; запис у протоколі «До протоколу додається» здійснено з порушенням п.9 вищезазначеної Інструкції.

Вказує, що всупереч положенням ст.28 Конституції України щодо того, що «Жодна людина без її вільної згоди не можу бути піддана медичним дослідам», без її згоди та роз`яснення їй прав, без пояснення медичної процедури обстеження, відносно неї було проведено медичний огляд, про що складено відповідні Висновки від 03.07.2019 та 06.07.2019.

Зауважує, що у Протоколах медичного огляду та п.5 Висновку зазначено про направлення її на огляд, а в п.6 вказано про доставлення її на огляд. До того ж, направлення на медичний огляд працівниками поліції їй не вручалося.

На думку апелянта, Висновок лікаря від 03.07.2019 викликає сумнів, оскільки копія Висновку, що знаходиться в матеріалах справи містить заповнену графу п.6, а в повторно наданій копії цього ж Висновку, відповідний запис відсутній.

Вважає, що покази приладу «Алконт 01СУ» не можуть бути належним та допустимим доказом по справі, оскільки в інструкції з використання вказаного приладу зазначено, що покази даного приладу є додатковим методом спеціалісту для встановлення стану сп`яніння, а висновок про ступінь сп`яніння має прийматися спеціалістом. До того ж, зразки крові для проведення аналізу на вміст алкоголю в крові у неї не відбирались.

Зауважує, що диспозицією ст.173 КУпАП взагалі не передбачена така обставина як стан сп`яніння, а тому відсутні підстави вжиття заходів забезпечення провадження згідно ст.260 КУпАП. Виконання вимог цієї статті здійснюється шляхом адміністративного затримання, а не доставлення, як це зазначено в Протоколі огляду лікарем. А тому вважає, що фактично відносно неї було здійснено адміністративне затримання, з порушенням вимог ст.261 КУпАП, без складання протоколу про адміністративне затримання та без повідомлення центру БВПД, що позбавило її права на захист. При цьому, адміністративне затримання може бути застосовано до осіб, що притягаються до відповідальності за ст.178 КУпАП, а не ст.173 КУпАП, в той час як протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.178 КУпАП відносно неї не складався. Вказує, що в своїй постанові суддя зазначив медичний огляд на стан сп`яніння в значенні, що застосовується у ст.266 КУпАП, та не застосовується при розгляді справи за ст.173 КУпАП.

Вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання допустив порушення законодавства, оскільки застосував найбільш суворе покарання, що призвело до порушень її прав, передбачених Конституцією України. Відсутність у неї можливості заплатити штраф чи відбути громадські роботи не є виключною підставою для призначення найбільш суворого покарання. До того ж, суд не розглянув можливість звільнити її від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення.

На думку апелянта, суд першої інстанції не звернув уваги на всі зазначені обставини, що у своїй сукупності призвело до винесення необґрунтованої постанови та порушення її права на правосуддя та захист її прав та інтересів, які гарантовані державою згідно ст.ст.55, 62 Конституції України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, при цьому, про причини своєї неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин не надавала. За таких обставин, вважаю можливим розглянути справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, відеозапис судового засідання та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ст.173 КУпАП настає, зокрема, за нецензурну лайку особи в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок та спокій громадян.

Висновки судді про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються зібраними у справі в передбаченому законом порядку доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи, а саме, протоколами про адміністративне правопорушення серія ГР №304032 від 03.07.2019 (а.с.1) та ГР №304033 від 06.07.2019 (а.с.14); рапортами старшого інспектора-чергового Великописарівського ВП Охтирського ВП ГУ НП в Сумській області; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; висновками Великописарівської ЦРЛ від 03.07.2019 та 06.07.2019 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції стосовно ОСОБА_1 ; копіями актів медичного огляду від 03.07.2019 та 06.07.2019 стосовно ОСОБА_1 , згідно яких за результатами огляду зроблено висновок про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, так як цифрові показники становлять 2,5 та 1,8 проміле алкоголю.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений із дотриманням вимог, передбачених ст.256 КУпАП, відповідно до п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 з наступними змінами та містить в собі всі необхідні відомості, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративні правопорушення, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.255 КУпАП та п.1 розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема за ст.173 КУпАП, а також отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції. В даному випадку, уповноваженою посадовою особою був поліцейський, який склав протоколи - інспектор СРПП Великописарівського ВП Охтирського ВП ГУНП в Сумській області Чекотило Е.М. Будь-яких підстав ставити під сумнів повноваження вказаного працівника поліції щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення, апеляційний суд не вбачає. До того ж в рапорті про прийняття заяви про адміністративне правопорушення від 06.07.2019 вбачається, що вищевказаний інспектор прийняв завдання по події до виконання. При цьому, законодавець не ставить вимог щодо долучення до матеріалів справи про адміністративне правопорушення доказів на підтвердження відповідних повноважень.

Крім того, суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апелянта з приводу дат складання протоколів, оскільки протоколи про адміністративні правопорушення складалися відносно ОСОБА_1 в день надходження до поліції відповідних заяв - 03.07.2019 та 06.07.2019 за результатами встановлення факту вчинення нею адміністративних правопорушень, при цьому не викликає будь-яких сумнівів черговість використання бланків протоколів, оскільки апелянтом не надано будь-яких доказів того, що у вказаний проміжок часу вчинялись будь-які інші правопорушення, де було б необхідним використання бланка протоколу про адміністративне правопорушення.

Окрім того, матеріали справи містять письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , опитаних поліцейськими, та зокрема і свідка ОСОБА_2 , яка була допитана в судовому засіданні. Покази всіх вищевказаних свідків узгоджуються між собою та відповідають обставинам справи, вказаних в протоколах про адміністративні правопорушення, а тому, на думку апеляційного суду, відсутні підстави ставити під сутнів їх достовірність. За таких обставин, покази свідка ОСОБА_2 , надані під час судового розгляду, правомірно викладені суддею в оскаржуваній постанові, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Оскільки ОСОБА_1 відмовилась від підпису в протоколах про адміністративне правопорушення і щодо надання пояснень, і щодо ознайомлення її з передбаченими законом правами, і щодо отримання другого примірника протоколу, будь-яких пояснень та зауважень щодо змісту протоколу вона також не зазначила, то у суду апеляційної інстанції немає підстав недовіряти правильності викладених в протоколах даних, а також вважати, що працівники поліції будь-яким чином порушили законодавство при складанні протоколів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Не заслуговує на увагу суду і посилання апелянта на покази свідка ОСОБА_2 з приводу того, що протоколи про адміністративні правопорушення відносно неї складались за відсутності понятих, оскільки при прослуховуванні звукозапису судового засідання від 11.07.2019, судом апеляційної інстанції було встановлено, що при допиті свідок ОСОБА_2 зазначала, що протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складались за її відсутності, оскільки її як свідка було допитано окремо, а не за відсутності понятих, а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими і нічим не підтвердженими.

Не знаходять підтвердження і доводи ОСОБА_1 з приводу того, що її проти її волі та всупереч ст.28 Конституції України було доставлено працівниками поліції до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння.

Так, з пояснень, наданих ОСОБА_1 в судовому засіданні під час розгляду справи, вона сама зазначила, що разом з працівниками поліції пішла до їх автомобіля для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а потім вони поїхали до медичного закладу для її медичного огляду на стан сп`яніння. Разом з тим, у медичному закладі вона добровільно скористалася приладом «Алконт 01СУ» для визначення стану сп`яніння, про що свідчать її покази, надані в судовому засіданні. Так під час розгляду справи, ОСОБА_1 вказала, що продувала трубку вказаного газоаналізатора «раді спортівного інтересу». До того ж, згідно Висновків щодо результатів медичного огляду вбачається, що огляд на стан її сп`яніння проводився і лікарем. Ті дії, які ОСОБА_1 відмовлялась виконувати при огляді зафіксовано у відповідних Протоколах, копії яких містяться в матеріалах справи. При цьому, такими що не узгоджуються між собою є і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині незаконності проведеного медичного огляду. Так, апелянт спочатку стверджує, що її неправомірно доставили до медичного закладу з метою огляду на стан сп`яніння, а потім вказує, що оскільки відібрання зразків її крові для визначення вмісту алкоголю в крові не проводилося, тому доказів сп`яніння суду надано не було.

За таких обставин, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що працівники поліції доставили ОСОБА_1 до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння силоміць, а також того, що у медичному закладі відносно неї вчинялись будь-які протиправні дії всупереч її волі.

Не знайшли свого підтвердження і доводи апелянта з приводу того, що відносно неї були вжиті заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме у виді адміністративного затримання. Так, згідно ст.260 КУпАП адміністративне затримання може бути застосовано до осіб з метою припинення адміністративного правопорушення, коли вичерпано всі інші заходи впливу. Оскільки, згідно пояснень ОСОБА_1 , вона сама пройшла до автомобілю працівників поліції для складання протоколу, то будь-яких підстав вважати, що працівники поліції вжили до неї заходи забезпечення провадження у виді адміністративного затримання, до того ж без складання відповідного протоколу, апеляційний суд не вбачає.

Посилання апелянта на ту обставину, що оскільки розпивання спиртних напоїв у громадських місцях чи поява особи у громадських місцях у стані сп`яніння становить окремий склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.178 КУпАП і те, що оскільки протокол про адміністративне правопорушення за цією статтею відносно неї не складався, то у працівників поліції не було підстав доставляти її до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння, не є предметом апеляційного розгляду, а тому апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги в цій частині.

Можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення є правом суду і можливе лише за малозначне, тобто таке правопорушення, яке не становить великої суспільної шкідливості й не завдають значних збитків державним чи суспільним інтересам або безпосередньо громадянам, а тому відсутність відповідних висновків про застосування до ОСОБА_1 положень ст.22 КУпАП не впливає на законність постанови суду.

Всі інші доводи апеляційної скарги у своїй сукупності не спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративних правопорушень, передбачених ст.173 КУпАП та не впливають на законність і обґрунтованість постанови суду, а тому не заслуговують на увагу.

До того ж, в апеляційній скарзі так і не зазначено, чому ж саме в діях апелянта відсутній склад правопорушень, передбачених ст.173 КУпАП, що мало б стати підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення .

Вважаю, що наведені вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку, та відповідно відсутні будь-які сумніви щодо їх достовірності.

Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_1 стягнення у виді адміністративного арешту, суд не прийняв до уваги те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності та не перевірив її можливість відбути громадські роботи, оскільки крім усної заяви ОСОБА_1 не надала жодних доказів на підтвердження свого стану здоров`я та неможливості нею відбути громадські роботи, а тому врахувавши ступінь тяжкості та характер вчинених правопорушень, особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, помилково прийшов до висновку що накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту строком на 10 діб є достатнім для виправлення правопорушниці.

За таких обставин, накладене на ОСОБА_1 стягнення за своєю суворістю не відповідає характеру вчиненого правопорушення та особі правопорушниці, у зв`язку з чим вважаю за можливе пом`якшити ОСОБА_1 стягнення у виді адміністративного арешту до громадських робіт з огляду на ті обставини, що таке стягнення буде необхідним і достатнім для визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень, змінивши постанову судді першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Великописарівського районного суду Сумської області від 12 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП - змінити.

Пом`якшити накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення до 60 (шістдесяти) годин громадських робіт.

В іншій частині постанову місцевого суду залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуЛитовченко Н. О.

.