Справа № 182/5070/19
Провадження № 3/0182/1471/2019
П О С Т А Н О В А
Іменем України

24.07.2019 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Чуприна А.П., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від прокурора Військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника радіорелейної станції польового центру зв`язку інформаційно-телекомунікаційного вузла ВЧ НОМЕР_1 , молодшого сержанта, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 25/ВП від 18.07.2019 року, проведеним військовою прокуратурою Криворізького гарнізону Південного регіону України вивченням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення службовими особами військової частини НОМЕР_1 , у діях окремих військовослужбовців виявлені ознаки військового адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

18.07.2019 року на адресу військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України надійшли матеріали службового розслідування військової частини НОМЕР_1 проведеного за фактом відсутності на ранковому розводі добового наряду начальника радіорелейної станції польового центру зв`язку інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 .

Вивченням встановлено, що відповідно до наказу першого заступника Генерального штабу Збройних Сил України від 25.06.2019 року № 84-РС призначено на посаду начальника радіорелейної станції польового центру зв`язку інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 призначено молодшого сержанта ОСОБА_1 .

Згідно ст.ст. 2, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 1 ст. 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року N 548-ХІУ (Далі Закон) Збройні Сили України - на військовослужбовців серед іншого покладено такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 12 Статуту, відповідно до якої про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Згідно до ст. 14 Статуту, відповідно до якої із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Відповідно ст. 16 Статуту, військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами ЗСУ, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

З огляду на викладене, молодший сержант ОСОБА_2 є військовою службовою особою, на посаді начальника радіорелейної станції польового Центру зв`язку інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 , який здійснює професійну діяльність, пов`язану із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Також, молодший сержант ОСОБА_1 відповідно до обов`язків та прав, перелічених в ст.ст. II, 12, 14, 16 Статуту, с суб`єктом відповідальності за правопорушення, передбачені ст. 17215 КУпАП.

Поряд з цим, на порушення вимого вищенаведених Законів України начальник радіорелейної станції польового центру зв`язку інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення за наступних обставин:

Так, наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 25.06.2019 №84-РС на посаду начальника радіорелейної станції польового центру зв`язку інформаційно-телекомунікаційного вузла призначено молодшого сержанта ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 26.06.2019 .№161 після фахової підготовки молодшого сержанта ОСОБА_1 26.06.2019 року направлено до нового місця служби військової частини НОМЕР_1 м. Нікополь Дніпропетровської області, а 27.06.2019 року о 08 год. 00 хв. зобов`язаний самостійно повернутися до військової частини НОМЕР_1 , доповісти безпосередньому командирові про своє прибуття і здати припис та інші документи.

Поряд з цим, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у визначений час 27.06.2019 року о 08 год. 00 хв. молодший сержант ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 не прибув та і командуванню про своє не прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити.

30.06.2019 близько 16 год. 00 хв., тобто більше ніж через три доби, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, молодший сержант ОСОБА_1 прибув до військової частини НОМЕР_1 і заявив про себе.

Як наслідок, недбале ставлення до військової служби начальника радіорелейної станції польового центру зв`язку інформаційно-телекомунікаційного вузла молодшого сержанта ОСОБА_1 призвели до зниження боєготовності підрозділу.

Викладене підтверджується поясненнями молодшого сержанта ОСОБА_1 та іншими доданими до протоколу матеріалами вивчення.

Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або із окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1 126-У1 1 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», оголошено про проведення часткової мобілізації.

Згідно з рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», уведеного в дік/. Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014, у Донецькій та Луганській областях проводиться антитерористична операція.

Збройні Сили України приймають участь в анти терористичній операції визначеним складом сил і засобів у відповідності до норм Закону України «Про боротьбу з тероризмом».

Відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», з метою підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань України па рівні, що гарантує адекватне реагування па загрози національній безпеці держави, оголошено та зобов`язано провести протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.

Водночас зазначеним Законом передбачено такий захід як демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Згідно зі ст. 11 зазначеного Закону, рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України. На даний час відповідних рішень Президентом України не приймаюся.

Крім цього, питання щодо наявності особливого періоду в державі поза часом проведення мобілізації було предметом судового розгляду.

Вищий адміністративний суд України у постанові від 16.02.2015 (справа №800/582/14) виходячи із системного аналізу норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.

Тобто, з 18.03.2014 і по теперішній час в Україні діє особливий період.

Таким чином, за викладених вище обставин, молодший сержант ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді начальника радіорелейної станції польового центру зв`язку інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст. 12, 14, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІV від 24.03.1999 року, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року та наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 25.06.2019 № 84-РС, у визначений час 27.06.2019 року о 08 год. 00 хв. до військової частини НОМЕР_1 умисно без поважних причин та без дозволу командування не з`явився і командуванню про своє не прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, поки 30.06.2019 близько 16 год. 00 хв., тобто більше ніж через гри доби, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, молодший сержант ОСОБА_4 прибув до військової частини НОМЕР_1 і заявив про себе, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків, вчинив недбале ставлення до військової служби, що призвело до підриву боєздатності і боєготовності військової частини НОМЕР_1 , неможливості належного виконання обов`язків військової служби та бойових завдань, підриву авторитету Збройних Сил України, тобто вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, тобто військове адміністративне правопорушення, передбачене ст.17215 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правопорушник ОСОБА_3 у судове засідання з`явився, вину свою визнав, пообіцяв виправитись.

Вивчивши надані суду матеріали та покази ОСОБА_3 , суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 172-15 КУпАП, недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду, тягне за собою накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, зміцнення законності.

Вина ОСОБА_3 доведена наявними матеріалами: протоколом про адміністративні правопорушення № 25/ВП від 18.07.2019 року, доданими до протоколу документами, показами ОСОБА_3 , у судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи, грунтуючись на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_3 вбачається склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При накладенні стягнення враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, тому вважаю, що стягнення ОСОБА_3 повинно бути обране у вигляді штрафу.

Керуючись ч.2 ст.172-15, ст. 221, 283, ч.2 ст. 308, 40-1 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП України і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. (триста вісімдесят чотири грн. двадцять копійок) на користь держави.

На підставі ч.2 ст 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби з порушника буде стягнуто подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня її винесення і набирає чинності після закінчення строку на оскарження.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом 3-х місяців.

Суддя: А. П. Чуприна