П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 16 травня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Сацика Р.В.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Бородянського районного суду Київської області від 16 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 05 березня 2019 року приблизно в 00 год. 55 хв. керував автомобілем «Фіат», номерний знак НОМЕР_1 по вул. Набережній в смт. Бородянка Київської області з ознаками алкогольного сп`яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що в судовому засіданні 16 травня 2019 року він не був присутнім, оскільки не отримував жодної судової повістки. ОСОБА_1 звертає увагу на те, що копію постанови отримав 31 травня 2019 року та 07 червня 2019 року вже подав апеляційну скаргу, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропустив з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності, оскільки він не керував автомобілем. Апелянт зазначає, що 05 березня 2019 він вживав алкогольні напої з друзями в кафе, після чого за ними приїхав його брат, ОСОБА_2 . Він зазначає, що дійсно знаходився за адресою: вул. Набережній , смт. АДРЕСА_1 Київської області, однак в той час автомобіль «Фіат» був припаркований за даною адресою. Апелянт звертає увагу на те, що він сидів в автомобілі зі своїм товаришем ОСОБА_3 в автомобілі припар кованомубіля будинку та чекали на його брата, ОСОБА_2 . В той момент до них під`їхав службовий автомобіль патрульної поліції, після чого поліцейські заявили, що підозрюють його у перебуванні в стані алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 зазначив, що підстав для проходження даного огляду не має так як він не перебуває за кермом автомобіля. Однак, поліцейські не прийняли його доводи до уваги і склали відносно нього протокол.

Крім того, апелянт зазначає, що матеріали справи не містять, за виключенням протоколу про адміністративне правопорушення, інших доказів на підтвердження факту керування ним автомобілем. Більше того, ОСОБА_1 звертає увагу, на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що він сидів на пасажирському сидінні та відразу повідомляв поліцейському, що не є водієм.

ОСОБА_1 зазначає, що вищевказаний відеозапис містить також інформацію про те, що під час його відмови від проходження огляду на сп`яніння був тільки один свідок, що є порушенням ст. 266 КУпАП.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо нього закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Переглянувши справу та перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Сацика Р.В., які підтримали клопотання, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не був присутнім під час розгляду справи 16 травня 2019 року.

В такому випадку десятиденний термін оскарження обчислюється з дня отримання ним постанови суду. Як вбачається з матеріалів справи, 31 травня 2019 року ОСОБА_1 отримав копію судового рішення, а до суду з апеляційною скаргою звернувся 07 червня 2019 року.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Сацика Р.В., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , суд не в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на протоколі про адміністративне правопорушення, письмових поясненнях свідків, відеозапису з нагрудної камери поліцейського та поясненнях інспектора поліції ОСОБА_4 .

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не перевірив достовірність даних, викладених в цих доказах, відтак висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05 березня 2019 року, ОСОБА_1 керував автомобілем «Фіат», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкольного сп`яніння та в порушення п. 2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Сам ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції пояснив, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки автомобілем він не керував, тобто не був водієм.

За таких обставин суд повинен був з`ясувати, чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом. Проте це судом не було зроблено.

За приписами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В суді апеляційної інстанції був допитаний свідок ОСОБА_2 , який повідомив, що він є братом ОСОБА_1 та який пояснив, що 05 березня 2019 року приїхав за своїм братом та його товаришем, ОСОБА_3 до кафе, де останні вживали алкогольні напої. Після чого він, керуючи автомобілем «Фіат», поїхав до будинку № 25 на вул. Набережній, смт. Бородянка Київської області, а його брат з другом залишись чекати на нього в автомобілі. Вийшовши на вулицю, він побачив, що біля його автомобіля припаркований автомобіль патрульної поліції та боячись бути притягнутим до відповідальності, оскільки він перебував в стані алкогольного сп`яніння, не підійшов до них.

Крім того, в суді апеляційної інстанції був допитаний свідок ОСОБА_3 , який повідомив, що 05 березня 2019 року сидів в кафе та вживав алкогольні напої з ОСОБА_1 . Після чого за ними приїхав брат останнього, ОСОБА_2 та відвіз їх на вул. Набережну, де вони з ОСОБА_1 сиділи в салоні автомобіля та чекали на ОСОБА_2 , який пішов до будинку. Через деякий час до них під`їхав службовий автомобіль патрульної поліції, після чого поліцейські заявили, що підозрюють ОСОБА_1 у перебуванні в стані алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився, оскільки він не перебував за кермом автомобіля. Однак, поліцейські не прийняли його доводи до уваги і склали відносно нього протокол.

Допитаний судом апеляційної інстанції інспектор поліції ОСОБА_4 пояснив, що 05 березня 2019 року опівночі, в смт Бородянка Київської області під час патрулювання на вул. Набережній було виявлено автомобіль «Фіат», з якого вийшла дівчина, а потім цей автомобіль розпочав рух і вони поїхали за ним; дорогою автомобіль зупинився і коли вони підійшли до автомобіля, то водій ОСОБА_1 вже сидів на задньому сидінні, а на передньому пасажирському сидінні була інша особа, яка підтвердила, що він лише пасажир, а за кермом був ОСОБА_1 Інших осіб в салоні не було; у ОСОБА_1 були явні ознаки сп`яніння і йому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, проте ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився.

Судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, відповідно до якого ОСОБА_1 сидить в салоні автомобіля «Фіат» на задньому пасажирському сидінні та за кермом вказаного автомобіля ніхто не сидів. Відеозапис не містить інформацію про те, чи рухався автомобіль «Фіат», оскільки запис починається з того, що поліцейські підійшли до припаркованого автомобіля.

Докази, які б свідчили про керування апелянтом автомобілем в матеріалах справи відсутні.

Крім того, на відеозаписі зафіксована присутність лише одного свідка при тому як поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп'яніння.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наведені в постанові суду докази, а також ті, які були досліджені судом апеляційної інстанції, не спростовують доводи апелянта про те, що на час, коли поліцейський патруль під`їхав до припаркаваного автомобіля «Фіат», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 був особою, яка керувала транспортним засобом.

Відтак його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є обґрунтованою.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, інкримінованого йому, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 16 травня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун