Справа № 492/1222/19
Провадження № 1-кп/492/12/19
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 липня 2019 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Варгаракі С.М.,

за участю: секретаря судового засідання Богдан А.І.,

прокурора Цитко Н.С.,

захисника-адвоката Буюклі Ю.Д.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщені суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Арциз Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000612, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.12.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка Семенівського району Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого,

- 19.05.2014 р. Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 187, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 28.10.2016 р. по закінченню строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2016 року приблизно о 01:30 годині, більш точного часу в ході судового слідства встановити не представилося можливим, ОСОБА_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом з корисливих мотивів, умисно, проник до салону автомобіля марки «BA3-2101» 1980 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_2 , який знаходився біля бару ПП «Алупой», розташованого за адресою: Одеська область Саратський район с. Фараонівка, вул. Суворова, де завівши двигун автомобіля, таємно, повторно, переїхав з вказаного місця до провулка, розташованого між вулицями Грушевського та Миру в с. Фараонівка Саратського району Одеської області, та залишив транспортний засіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_2 про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з`явився. Разом з тим, потерпілий звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив здійснити судовий розгляд у його відсутність. Претензій матеріального характеру при розгляді обвинувального акту до обвинуваченого потерпілий не заявляв. З урахуванням думки учасників судового розгляду, які вважали за можливе розглядати справу за відсутності потерпілого, суд дійшов висновку про проведення судового розгляду без його участі.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_1 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розумів зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному, касаційному порядку.

Вищенаведені умисні дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України за кваліфікуючими ознаками: як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_1 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до тяжких злочинів; за місцем проживання характеризується негативно; на обліку у лікаря психіатра та на диспансерному обліку не перебуває; судимий.

Обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_1 судом не встановлено.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_1 суд відносить вчинення злочину особою повторно та вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно висновку досудової доповіді про ОСОБА_1 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення високий, а також ризик небезпеки для суспільства оцінюється як високий, а тому перевиховання обвинуваченого ОСОБА_1 не вважається можливим без позбавлення волі на певний строк. Уповноважений орган з питань пробації вважає, що застосування соціально-виховних заходів, які необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

При призначенні покарання, суд враховує практику Верховного Суду, (постанова № 634/609/15-к від 01.02.2018 щодо судової дискреції), де зазначено що саме суду належать повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Крім того судом враховується, що потерпілий в рамках наявного кримінального провадження до обвинуваченого претензії матеріального та морального характеру не заявляв.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що винному ОСОБА_1 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки його перевиховання можливе лише у ізоляції від суспільства.

До такого висновку суд приходить зважаючи на те, що ОСОБА_1 будучи неодноразово судимим за скоєння умисних корисливих злочинів, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі, отже достовірно був усвідомлений про те, що за скоєння злочину неминуче настає кримінальне покарання, відповідних висновків для себе не зробив, та в короткій період часу від дня звільнення з місць позбавлення волі, знов вчинив умисний корисливий злочин, якій відноситься до категорії тяжких. Підстав для застосування до обвинуваченого дії ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 13.05.2019 р. визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, та встановлено, що строк відбування покарання ОСОБА_1 обчислювати з дня його фактичного затримання, тобто з 29.03.2017 року. Вказаний вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 13.05.2019 р., на день ухвалення наявного вироку не набрав законної сили, у зв`язку з оскарженням до Одеського апеляційного суду.

Крім того, визначаючи покарання, та його строк відбуття суду необхідно враховувати вимоги ч. 5 ст. 72 КК України(в редакції Закону № 838-VІІІ), щодо зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює 2 дням позбавлення волі, оскільки відповідно до постанови Великої Палати ВС від 29.08.2018 року № 663/537/17 визначено, якщо особа вчинила злочин в період з 24.12.2015 року до 20.06.2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ(пряма дія Закону № 838-VІІІ). Відповідно до протоколу затримання, ОСОБА_1 було затримано 29.03.2017 року, строк його попереднього ув`язнення слід обчислювати з цієї дати. Час попереднього ув`язнення ОСОБА_1 необхідно зарахувати у строк відбутого обвинуваченим покарання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Суд не вирішує питання про речові докази у справі, в силу ч. 9 ст. 100 КПК України, так як речові докази суду не надавались, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для вирішення питання про долю речових доказів, у даному кримінальному проваджені.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 369-370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 29.03.2017 року.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_1 залишити без змін, після вступу вироку в законну силу - скасувати.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону із змінами внесеними згідно із Законом від 26.11.2015 року № 838-VIII) зарахувати ОСОБА_1 , у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, а саме період з 29.03.2017 року до набрання вироком законної сили із розрахунку - одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя

Арцизького районного суду С.М. Варгаракі