Справа № 264/3278/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.08.2019 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Іванченко Алла Миколаївна, за участю секретаря судового засідання Солонської Т.В., прокурора Дженчако І., особи ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , уродженця РФ, Тюменської області, м. Нижньовартовськ, громадянина України, який працює начальником відділення соціально-психологічної служби Державної установи «Маріупольський слідчий ізолятор», зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2019 року до Іллічівського районного суду м. Маруіполя надійшов матеріал про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 253 від 8 травня 2019 року, ОСОБА_1 відповідно до Інформації з Єдиного державного реєстру декларацій, подавав щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 , 2017 , 2018 роки. У зазначених деклараціях він вказував посаду та місце роботи, а саме начальник відділення соціально-психологічної служби Державної установи «Маріупольський слідчий ізолятор».

Згідно наказу Державної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» від 28.04.2017 року № 39/ОС-17 ОСОБА_1 з 28.04.2017 р. був призначений на посаду начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи Маріупольського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області.

Відповідно до «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України.

Згідно вищезазначеного ОСОБА_1 є суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

У ході здійснення перевірки дотримання вимог антикорупційного законодавства України встановлено, що ОСОБА_1 займаючи посаду начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи Державної установи «Маріупольський слідчий ізолятор», 10.10.2017 року придбав транспортний засіб ЗАЗ - DAEWOO , МОДЕЛЬ Т13110, 2004 року випуску вартістю 171 876,84 ( сто сімдесят одну тисячу вісімсот сімдесят шість гривень вісімдесят чотири копійки) та не повідомив про суттєві зміни в майновому стані Національне агентство з питань запобігання корупції у 10-ти денний строк, та не зробив це по теперішній час, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті З цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно вищезазначеного ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та зобов`язаний щорічно до 1 квітня подавати декларацію за минулий рік.

Відповідно будучи особою начальницького складу органів державної кримінально-виконавчої служби, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та відповідно до ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до рішення Національного агентства від 10.06.2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 958/29088 (зі змінами від 18.08.2016 року), повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону, для службових осіб, які станом на 01.09.2016 року чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, розпочинається з 01.09.2016 року. Для всіх інших суб`єктів декларування період подачі декларацій (повідомлень) розпочинається з 01.01.2017 року.

Згідно вищезазначеного ОСОБА_1 з 01.01.2017 року повинний повідомляти Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни в майновому стані, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на початок звітного року, в даному випадку, 01.01.2017 року 80000 (вісімдесят тисяч ) гривень.

Порядок інформування Національного агентства з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування визначений у Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, який був затверджений рішенням Національного агентства № 3 від 10.06.2016 р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 р. за № 959/29089). Згідно з пунктом 2 розділу II зазначеного Порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування подається через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб`єкта декларування після реєстрації в Реєстрі. Відповідно до пункту 6 Розділу II зазначеного Порядку, суб`єкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування подаються виключно в електронній формі, їх паперова копія не подається. Електронна форма для подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування затверджена рішенням Національного агентства № 3 від 10.06.2016 р.

Відповідно до наданого пояснення ОСОБА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 разом зі своїм батьком ОСОБА_2 придбали вищевказаний транспортний засіб 11.10.2012 року за 40 000 ( сорок тисяч гривень). Відповідно до наданої їм довіреності від 11.10.2012 № 3850 вони були уповноважені строком на 5 років представляти інтереси з питань експлуатації, користування та розпорядження вищевказаного транспортного засобу. Коли спливав час довіреності, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 10.10.2017 р. було оформлено договір купівлі - продажу транспортного засобу , передачі коштів не відбулося між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до отриманого з ТСЦ № 1441 договору купівлі-продажу № 1441/2017/659648 встановлено, що ОСОБА_1 10.10.2017 р. придбав транспортний засіб та став єдиним власником ЗАЗ - DAEWOO , МОДЕЛЬ Т13110, 2004 року випуску вартістю 171 876,84 ( сто сімдесят одну тисячу вісімсот сімдесят шість гривень вісімдесят чотири копійки) , що становить 107 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01.01.2017 року та перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01.01.2017 року (80000 гривень).

Відповідно до ч. 1 ст. 334 Цивільного Кодексу України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 9.1. договору купівлі - продажу транспортного засобу № 1441/2017/659648 цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання.

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу, датою підписання договору є 10.10.2017 р.

Тобто, упродовж періоду часу з 00:00 год. 11.10.2017 р. по 23:59 год. 20.10.2017 р. у ОСОБА_1 виник обов`язок повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

Проте, згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 не повідомив своєчасно НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

Таким чином, майор внутрішньої служби ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи Маріупольського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області, будучі суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, згідно п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» в порушення встановленого законом десятиденного строку, передбаченого ч. 2 ст. 52 Закону, без поважних причин, не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані , а саме придбання транспортного засобу ЗАЗ - DAEWOO , МОДЕЛЬ Т13110, 2004 року випуску, вартість якого становить 171876,84 (сто сімдесят одну тисячу вісімсот сімдесят шість гривень вісімдесят чотири копійки) , що перевищує перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01.01.2017 року , чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав та пояснив, що автомобіль ЗАЗ - DAEWOO , МОДЕЛЬ Т13110, 2004 року випуску був придбаний ним 11.10.2012 року у ОСОБА_3 за 40000 грн., який в той же день надав генеральну довіреність строком на 5 років на його ім`я та ім`я його батька - ОСОБА_2 з правом розпорядження зазначеним транспортним засобом. Він, починаючи з 2016 року, вказував цей транспортний засіб як свою власність, у Декларації та зазначав суму - 40000 грн. Посилаючись на ст. 334 ЦК України, вважав себе власником транспортного засобу саме з дня оформлення довіреності. 11 .10.2017 року спливав п`ятирічний строк довіреності, тому , з метою отримання технічного талону на своє ім`я, було прийнято рішення оформити між батьком та ним договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля, так як ОСОБА_3 в той часу місці не було. Працівник МРЄВ, який оформляв договір купівлі-продажу, на свій розсуд поставив вартість автомобіля, він на той час не звертав на це уваги, оскільки фактично договір купівлі-продажу відбувся ще в 2012 році. В подальшому він дізнався, що працівник МРЄВ переплутав його автомобіль з грозовим автомобілем ДЕУ. Фактично ціна ЗАЗ - DAEWOO , МОДЕЛЬ Т13110, 2004 року випуску на день оформлення договору купівлі-продажу складала 69250 грн., що підтверджується експертним висновком від 11.05.2019 р. Вважав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та просив закрити провадження по справі.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що він був власником транспортного засобу ЗАЗ - DAEWOO , МОДЕЛЬ Т13110, 2004 року випуску, який 11.10.2012 року по довіреності продав ОСОБА_1 та його батьку ОСОБА_5 , та отримав 40000 гривень. Більше транспортним засобом не користався. На час закінчення дії довіреності він був відсутній у місті, ніяких інших грошей він від ОСОБА_1 за автомобіль не отримував.

Свідок ОСОБА_2 пояснив, що він та його син ОСОБА_1 придбали 11.10.2012 року у ОСОБА_3 транспортний засіб ЗАЗ - DAEWOO , МОДЕЛЬ Т13110, 2004 року випуску, який 11.10.2012 року по довіреності за 40000 гривень. Даним транспортним засобом весь час керував ОСОБА_1 . У 2017 році закінчився строк довіреності, а ОСОБА_3 у м. Маріуполі не було. Так як він мав право на розпорядження цим транспортним засобом, то між ним та сином було прийнято рішення про укладання договору купівлі-продажу вказаного транспортного засобу, при цьому ніякі грошові кошти йому не передавалися.

Прокурор Дженчако І.С. в судовому засіданні підтримав позицію викладену у протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначив, що в діях ОСОБА_1 ,який не повідомив про суттєві зміни в його майновому стані, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, ОСОБА_1 , свідків, суд приходить до наступного.

Згідно ч.2 ст.52 Закону України "Про запобігання корупції" (в редакції, яка діяла до 01 січня 2018 року) у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні.

В судовому засіданні встановлено, що на 11.10. 2012 року ОСОБА_3 видав довіреність на представлення його інтересів з питань експлуатації, користування та розпорядження транспортний засіб ЗАЗ - DAEWOO , МОДЕЛЬ Т13110, 2004 року випуску ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Згідно розписки ОСОБА_3 11.10.2012 року вбачається, що він отримав за передачу (продаж) вказаного транспортного засобу від ОСОБА_1 сорок тисяч гривень.. В судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердив вказані факти. ОСОБА_2 також підтвердив, що його син ОСОБА_1 користується та розпоряджається вказаним транспортним засобом з 2012 року, який він купив у ОСОБА_3 за 40000 гривень. У жовтні 2017 року строк довіреності закінчувався, ОСОБА_3 у м. Маріуполі не було, щоб належним чином посвідчити договір купівлі - продажу. І так як на нього була виписана довіреність він з сином уклали договір купівлі-продажу вказаного транспортного засобу. Та при укладанні договору 10.10.2017 року між ним та сином ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 171867,84 копійки не передавалися, працівник Територіального сервісного центру вказав вартість іншого транспортного засобу. Згідно звіту № 91 експертної оцінки транспортного засобу від 11.05.2019 року середня (ринкова) вартість легкового автомобіля марки ЗАЗ - DAEWOO , МОДЕЛЬ Т13110, 2004 року випуску на дату оцінки 12.10.2017 року, становила 69250,00 гривень. Відповідно до довідки Територіального Сервісного Центру № 31/5-1441-3986, вбачається, що розрахунок середньо ринкової вартості легкового автомобіля марки ЗАЗ - DAEWOO , МОДЕЛЬ Т13110, 2004 року випуску проводився відповідно до інформації веб-сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з урахуванням марки транспортного засобу,яка внесена до вищевказаного реєстру.

Частина 2 статті 172-6 КУпАП включена до глави 13-А "Адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією" та передбачає відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Згідно ч.1 Закону України "Про запобігання корупції" корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно ч.1 Закону України "Про запобігання корупції" корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання корупції", завжди характеризується умисною формою вини.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вчинення цього діяння через необережність або через технічні збої офіційного веб-сайту Національного агентства виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Таку ж думку висловив Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму інформаційному листі "Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією" від 22 травня 2017 року.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 не мав умислу приховувати зміни свого майнового стану.

Так, починаючи з 2016 року, виконував вимоги ч.2 ст.52 Закону України "Про запобігання корупції" та в термін до 01 квітня 2017 року повідомили Національне агентство про зміни у своєму майновому стані, добровільно внесли до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та оприлюднили на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію за 2017 рік та повідомили про зміни майнового стану, шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті. Національного агентства.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяв умисно, з використанням наданих йому повноважень, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, в матеріалах адміністративної справи відсутні. Крім того, в результаті таких дій ні ОСОБА_1 особисто, ні члени її сім`ї, не отримали будь-якої вигоди, а тому, суд приходить до висновку про відсутність в діях останньої суб`єктивної сторони складу адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи певне рішення, орган влади, а особливо суд, повинен довести, що діє згідно з наведеним приписом. Такі доводи містяться в мотивувальній частині рішення.

Згідно ч.1, ч.2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з п.1 ч.1 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, керуючись вищезазначеними нормами законодавства та враховуючи встановлені обставини справи, вважає необхідним закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.7, ст.9, ст.10, ч.2 ст.172-6, ст.ст.245, 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП, Законом України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ, суд

ПОСТАНОВИВ :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Суддя: А. М. Іванченко