Справа № 467/614/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді Явіци І.В.

з участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Суд визнав доведеним, що 03 квітня 2019 року о 15 год. 00 хв. на вул. Спортивна,3 в м. Южноукраїнськ Миколаївської області ОСОБА_1 керував мопедом марки «HONDA BIO 34 (без номерного знака), не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1. «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 126 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про його дату, час і місце повідомлений належно, про що у матеріалах провадження мається належне підтвердження (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення), причин свого неприбуття не вказав, будь яких заяви чи то клопотань на адресу суду не направляв.

Таке дало суду підстави, з огляду на положення ст. 268 КУпАП та наявність даних про своєчасне сповіщення про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 того ж Кодексу, може мати місце за відсутності порушника ( ч.2 ст. 268 КУпАП), розглядати справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких умов, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, дослідивши надані докази у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, зробив такі висновки.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про

адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 280 КУпАП).

В силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зокрема, суд досліджував дані протоколу про адміністративне правопорушення , який у цілому відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, і, як наслідок, є належним і допустимими доказом, так як прямо і непрямо підтверджує існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у цьому провадженні, та інших обставин, які мають для нього значення, а також рапорту від 03 квітня 2019 року щодо відсутності о ОСОБА_1 права на керування транспортними засобами категорії А1.

З огляду на наведене, у ракурсі установлених фактичних обставин справи шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії конкретному складу правопорушення, передбаченому КУпАП, суд вважає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126 КУпАП, оскільки він керував мопедом, не маючи права керування таким транспортним засобом.

Зокрема, здійснюючи перевірку правильності кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд виходив із того, що пунктом 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, передбачено, що транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини й механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

З огляду на наведене транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує встановлену вказаним визначенням межу. Водночас для транспортних засобів з двигуном внутрішнього згоряння жодних обмежень щодо технічних характеристик останнього відповідною правовою нормою не передбачено.

Отже, будь-який транспортний засіб, що приводиться у рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму належить до механічних транспортних засобів.

Такого висновку дійшов Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 01 березня 2018 року у справі № 278/3362/15-к.

При цьому, відповідно до пункту 2 Положення

про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ від 08.05.1993 року № 340 ( у редакції постанови КМУ від 20.05.2009 року № 551, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: А1 мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт ( п.3 вказаного Положення).

Дані ж протоколу, який підписаний ОСОБА_2 без зауважень, свідчать про те, що він не отримував посвідчення водія у порядку, визначеному Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 ( в редакції постанови КМ України від 20 травня № 511), а як наслідок, не має права керування транспортними засобами, у тому числі й мопедом ( категорія А1).

За такого, суд визнав повністю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП за обставин, установлених судом.

Разом із тим, враховуючи, що ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення не досяг 18 -річного віку, то суд враховував положення ст. 12, 13 КУпАП і вважає за необхідне вказати на таке.

За загальним правилом, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку ( ст. 12 КУпАП).

Проте, згідно ч.2 ст. 13 КУпАП, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративного правопорушення, передбаченого, у тому числі ст. 126 цього ж Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Водночас, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу ( ч.2 ст. 13 КУпАП).

Тож, у цьому контексті суд, ураховуючи особу ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, виходячи із характеру учиненого ним правопорушення, як то, ступеню суспільної небезпеки, цінності об`єкта протиправного посягання, змісту такого посягання, обстановки, часу і способу, а також ступеню вини, відсутності матеріальних збитків, завданих правопорушенням, у тому числі й фізичним особам, вважає за недоцільне притягувати його до адміністративної відповідальності на загальних підставах і у цьому випадку достатнім застосування заходу впливу у виді попередження (п.2 ч.1 ст. 24-1 КУпАП).

Так, суд виходив із того, що захід впливу, передбачений п.1 ст. 24-1 КУпАП, у цій ситуації не може бути застосованим, апріорі, за відсутності потерпілого, у той час, як попередження з огляду на характер учиненого ОСОБА_1 правопорушення, є заходом співмірним із допущеним порушенням, знову ж таки, ураховуючи його характер і дані про відсутність про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

А тому застосування заходу впливу, регламентованого п.2 ч.1 ст. 24-1 КУпАП, у цій ситуації, на переконання суду, буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, а також необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Крім того, з урахуванням положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави, позаяк, він не піддається адміністративному стягненню у розумінні норм ст. 24 того ж Кодексу.

Заходи забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення не застосовувались.

Спричинення матеріальної шкоди судом не установлено.

А тому з цих мотивів, керуючись ст.ст. 221,283,284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП і застосувати до нього захід впливу у виді попередження.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.В. Явіца