ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/1727/19 Головуючий в 1 інст. - Михайлова А.В.
Провадження № 33/807/358/19 Доповідач в 2 інст. - Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, та стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 19 березня 2019 року о 00 год. 5 хв., по вул. Автопарковій в м. Запоріжжі, керував автомобілем «ВАЗ 21063» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння з використанням технічного засобу «Drager Alkotest 6820» на місці зупинки та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що підстав для зупинки його транспортного засобу поліцейськими не було, тому що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки він не має посвідчення водія та ніколи його не отримував, у зв`язку з чим, його не могли позбавляти права керування транспортними засобами.

Також зазначає, що належні докази на підтвердження факту керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та факту його зупинки працівниками поліції відсутні, оскільки письмові пояснення свідків є ідентичними, а в судовому засіданні вони допитані не були.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про те, в якому саме медичному закладі йому було запропоновано пройти медичний огляд, оскільки вказаний в протоколі медичний заклад «КУ ЗОНКД ЗОР» не існує та відсутній в переліку установ, яким надано право на проведення медичного огляду.

До того ж, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано лише три ознаки алкогольного сп`яніння з шести необхідних.

До судових засідань апеляційного суду 25 червня 2019 року о 15.15 годині та 27 червня 2019 року о 14.30 годині ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно, про що свідчать телефонограми від 13 червня 2019 року та 25 червня 2019 року, із заявами про відкладення розгляду його апеляційної скарги на адресу апеляційного суду не звернувся, з огляду на що у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП його неявка не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутністю в судовому засіданні (а.с. 47-48).

Перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 405231 від 19 березня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України (а.с. 1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці з використанням спеціальних технічних засобів та в медичному закладі (а.с. 4), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці з використанням спеціальних технічних засобів та в медичному закладі (а.с. 5), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів на місці та в медичному закладі (а.с. 6-7), рапортом інспектора роти 2 батальйону 2 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_4, відповідно до якого, під час несення служби з охорони громадського порядку було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування з яким у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків (а.с. 9), оглянути судом відеозаписом правопорушення, з якого вбачається, як ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці з використанням спеціальних технічних засобів та в медичному закладі (а.с. 10).

Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд не допитав свідків під час розгляду справи судом першої інстанції на правильність висновків суду не впливають, оскільки у суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини мали місце, тим більш, що сам ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечує факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і факт такої відмови доведено змістом доданого до протоколу відеозапису.

Підстав не довіряти письмовим поясненням свідків у суду також не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови правопорушника з боку свідків.

До того ж, в суді першої інстанції в якості свідка було допитано інспектора роти 2 батальйону 2 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яка підтвердила обставини, викладені у протоколі та письмових поясненнях свідків, які додані до протоколу, а також підтвердила обставини виявлення стану алкогольного сп`яніння у правопорушника та відмову останнього від проходження огляду на місці та в медичному закладі.

Суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні належні докази його перебування у стані алкогольного сп`яніння, причини та сам факт зупинки поліцейськими транспортного засобу, оскільки вони спростовуються змістом відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратору) поліцейського, зробленим у відповідності до ст. 40 Закону України "Про національну поліцію", доданим до протоколу.

Наявними в матеріалах справи відеозаписами зафіксовано, що ОСОБА_1 був зупинений співробітниками патрульної поліції, які попросили його показати «VIN-номер», оскільки схожий транспортний засіб було викрадено, після чого, в присутності двох свідків йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці з використанням спеціальних технічних засобів та в медичному закладі, але він відмовився.

Також зі змісту відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт перебування у стані алкогольного сп`яніння та казав про те, що «у нього немає 10200 гривень, але було бажання випити, і в такому стані він перебуває вперше».

До того ж, протягом всього часу відеозапису, апелянт ОСОБА_1 жодних заперечень з приводу того, що саме він керував транспортним засобом не висловлював.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що у працівників поліції були відсутні підстави вимагати проходження огляду, оскільки будь-яких ознак алкогольного сп`яніння вони не виявили, то вони повністю спростовуються відомостями, зазначеними як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в Направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 березня 2019 року, згідно яких у ОСОБА_1 були виявлені наступні ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

Разом з тим, не є порушенням факт зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення трьох ознак алкогольного сп`яніння, а не шести, оскільки встановлення всіх перелічених в Інструкції ознак алкогольного сп`яніння є необов`язковим.

Крім того, є безпідставними доводи апеляційної скарги про не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення конкретного медичного закладу, в якому ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд, оскільки вказана абревіатура КУ «ЗОНКД ЗОР» і є тією установою, яка включена до Переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення медичних огляді на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння - Комунальна установа «Обласний клінічний наркологічний диспансер» Запорізької обласної ради.

Також апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю посвідчення водія, оскільки суб`єктом цього правопорушення є особа, яка фактично керує транспортним засобом, і для цього не є обов`язковим наявність водійського посвідчення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер» та в медичному закладі.

Вказане діяння останнього підпадає під диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто є адміністративним правопорушенням, для ознак якого не обов`язково встановлювати факт керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, і в разі відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з наведеним відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, при накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 33 КУпАП та не врахував п. 28 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до якого, не є допустимим застосування такого стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

З огляду на те, що ОСОБА_1 не отримав право керування транспортним засобом, про що вказано в довідці з бази даних «Адмінпрактика» (а.с. 2), суд першої інстанції необґрунтовано наклав адміністративне стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині застосування адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2019 року у відношенні ОСОБА_1 в частині накладеного адміністративного стягнення змінити.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень,без позбавлення права керування транспортними засобами.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 333/1727/19