Категория: ст. 130 ч.1 КпАП України
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2019 року м. Маріуполь м. Маріуполь

Суддя Донецького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянув апеляційну скаргу захисника Довженко В.І., діючого в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 січня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючий, який мешкає в АДРЕСА_1

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,-

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 404204 від 15.12.2018 року, ОСОБА_1 15 грудня 2018 року о 21-05 годині, на Блок Посту 2/с-016 в Кальміуського району м. Маріуполя керував транспортним засобом АЗЛК2141 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від огляду на стан сп`яніння на місці та в приміщенні медичної установи відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 січня 2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В своїй апеляційній скарзі захисник Довженко В.І. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати постанову суду, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що справу було розглянуто з порушенням правил підсудності, оскільки ОСОБА_1 зареєстрований та фактично мешкає в м. АДРЕСА_2 , а тому дана справа підсудна Мар`їнському районному суду, а не Іллічівському районному суду м. Маріуполя.

Крім того, в провадженні того ж самого судді знаходяться ще два матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП та за ст. 173 КУпАП., які суддя об`єднала в одне провадження, та призначила до розгляду на 24.01.2019 р. з посиланням на положенні ст. 36 КУпАп. При цьому суддя з невідомих причин не об`єднала і дану справу, за ст.130 КУпАп в одне провадження, а ухвалила 04.01.2019 р. за ним рішенням без явки ОСОБА_1

Також захисник зазначає, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки зазначення про це в протоколі є неналежним повідомленням.

Також захисник подав клопотання, в якому зазначив, що ОСОБА_1 взагалі не керував автомобілем.

Мотиви суду

Захисник Довженко В.І. та порушник ОСОБА_1 в судове засідання 20 червня 2019 року не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. ОСОБА_1 по причини своєї неявки суд не повідомив. Від захисника Довженка В.І. надійшло клопотання з проханням визнати його неявку в судове засідання поважною. Питання про відкладення слухання справи на іншу дату захисник не ставить, що на думку суду, ставить під сумнів його намір з`являтися у судове засідання

Суд також бере до уваги, що розгляд провадження неодноразово призначалася до розгляду та відкладалася за клопотанням захисника - 06.03.19 року та 29.03.19 року, 07.06.19 року з посиланням на зайнятість у інших судових процесах, проте без надання відповідних документів на підтвердження поважних причин відсутності захисника. Отже, враховуючи що апеляційний перегляд провадження здійснюється тривалий час з лютого 2019 року, приходжу до висновку про навмисне затягування захистом судового розгляду, зловживання своїми процесуальними правами, тому вважаю можливим провести судовий розгляд у відсутності ОСОБА_1 та його захисника Довженка В.І.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова не підялгає скасуванню, виходячи з наступного.

Оскільки справу про адміністративне правопорушення розглянуто за відсутності правопорушника, будь яких відомостей про отримання оскаржуваної постанови правопорушником або його захисником матеріали справи не містять, а відтак твердження захисника про отримання оскаржуваної постанови лише 04 лютого 2019 року не спростовуються, строк на апеляційне оскарження, передбачений ст. 294 КУпАП підлягає поновленню.

Згідно приписів ст. 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є данні про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення БД №404204 ОСОБА_1 під підпис повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 04 січня 2019 року о 10:00 в Іллічівському районному суді м. Маріуполя. Тобто було повідомлено про час та місце розгляду справи. Доводи захисника, про те, що в протоколі не зазначене прізвище судді та адреса суду, апеляційним судом не приймаються, оскільки не ґрунтуються на законі. Адреса Іллічівського райсуду м. Маріуполя є загальнодоступною інформацією, прізвище судді не входить до відомостей «час та місце розгляду справи». Згідно відеозапису ці обставини повідомлялися ОСОБА_1 під час складання протоколу під розпис, тому не потребують додаткового доведення.

Таким чином, вважаю, що розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , відповідає вимогам КУпАП.

Доводи щодо неправильної територіальної підсудності розгляду вказаного протоколу також відхиляються, оскільки відомості про місце проживання ОСОБА_1 в Кальміуському р-ні м. Маріуполя по АДРЕСА_3 внесені до протоколу, ОСОБА_1 підтвердив правильність внесених відомостей особистим підписом на протоколі, окрім цього підтвердження ОСОБА_1 вищезазначеної адреси зафіксовано на відеозаписі, що додається до протоколу.

Також не ґрунтуються на законі доводи щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП окремо від проваджень за ст. 185 та ст. 173 КУпАП. Таке об`єдання проваджень згідно КУпАП є правом, а не обов`язком суду. Твердження захисту про неможливість одночасного вчинення ОСОБА_1 кількох адміністративних правопорушень одночасно за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 185 та ст. 173 КУпАП вважаю неспроможними.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом першої інстанції реалізовані завдання в частині судового провадження, встановлена істина у справі. Розглянуто справу про адміністративне правопорушення в межах обставин зафіксованих в протоколі, в цій частині і переглядається в апеляційному порядку.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 15 грудня 2018 року о 21-05 годині, на Блок Посту 2/с-016 в Кальміуського району м. Маріуполя військовими було затримано його транспортним засіб АЗЛК2141 державний номерний знак НОМЕР_1 . На час зупинки він спав на задньому сидінні автівки, оскільки вони з друзями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з села Федорівка додому у м. Маріуполь. Військові побачили кров з барана в багажнику та почали обшукувати його автомобіль, тушка барану потім зникла, військові на блокпосту поводилися з ним та його друзями зухвало, він обурився їх поведінкою та вступив з ними в конфлікт. Коли приїхали патрульні він заперечував керування автомобілем. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складений не законно, свою вину заперечує, просить постанову суду скасувати.

Свідок - ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 15.12.18 року він разом зі своїм сином ОСОБА_3 та ОСОБА_1 поверталися з села Федорівка до м. Маріуполя. Його син ОСОБА_3 був за кермом автомобіля АЗЛК2141. На посту 2/с-016 в Кальміуського району м. Маріуполя між військовими та ними виник конфлікт з приводу того, що їх стали підозрювати у перевезенні зброї, поводилися з ними зухвало, пізніше ОСОБА_1 затримали, він повідомляв патрульним, що ОСОБА_1 не керував автомобілем але його ніхто не слухав. Пізніше він зателефонував дружині ОСОБА_1 щоб вона забрала ОСОБА_1 та автомобіль додому.

Свідок - ОСОБА_3 дав аналогічні пояснення, підтвердив керування ним 15.12.18 року автомобілем АЗЛК2141 державний номерний знак НОМЕР_1 .

Свідок - ОСОБА_4 пояснила, що 15.12.18 року пізно у вечорі їй зателефонував ОСОБА_2 та пояснив, що ОСОБА_1 затримали з автомобілем на блок посту на в`їзді в м. Маріуполь, її чоловіку загрожує небезпека з боку військових. Вона на таксі приїхала на блокпост. Їх автівка стояла на обочині відкрита та обкрадена. Патрульним вона склала заяву, що забирає автомобіль, потім вони поїхали в Іллівський ВП. ЇЇ чоловік був побитий та заперечував факт керування ТЗ. Там склали протокол, повернули їм документи та автомобіль, після чого вони поїхали додому.

До пояснень вказаних свідків суд відноситься критично, оскільки вони є друзями та членами сім`ї ОСОБА_1 та об`єктивно зацікавлені в результатах розгляду провадження на його користь. Крім того, їх пояснення спростовуються відеозаписом з місця події, на якому тих обставин, про які вони повідомляють не вбачається.

Доводи захисту про те, що ОСОБА_1 взагалі 15.12.18 року на Блок посту 2/с-016 у Кальміуському районі м. Маріуполя не керував транспортним засобом вважаю такими, що обумовлені позицією захисту з метою уникнути адміністративного стягнення. Як вбачається з відеозапису, що додається до протоколу, ОСОБА_1 жодного разу у присутності патрульних та інших осіб на блокпосту не заперечував керування автомобілем, хоча суть адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, в якому його обвинувачували була йому роз`яснена та зрозуміла. Окрім цього, ці доводи заявлені захистом більш ніж через місяць після подання апеляційної скарги, що також підтверджує наведені висновки.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 , відмовився від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в приміщенні медичної установи в присутності двох свідків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Будь-які порушення під час розгляду справи, які б можна було визнати підставою для скасування оскаржуваної постанови судом не встановлені.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.245, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Довженку Валерію Івановичу строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.01.2019 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В.Топчій