Провадження № 3/537/934/2019
Справа № 537/3442/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.08.2019 року м. Кременчук

Суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Мурашова Наталя Валентинівна, за участю секретаря Мєняйлова О.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Відділення поліції №1 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 10.12.1996 року Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області, РНОКПП НОМЕР_2 , з середньо-спеціальною освітою, яка не одружена, не працює, зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР №244691, складеним 24.07.2019 року інспектором ЮП ВП №1 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Сорокіним Р.І., ОСОБА_3 Аліна ОСОБА_4 не виконує батьківських обов`язків по вихованню своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 10.07.2019 року пішла з дому за адресою АДРЕСА_1 , і її місце перебування було невідоме, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнала свою вину у правопорушенні, за яке притягається до адміністративної відповідальності. Пояснила, що вона виконує батьківські обов`язки по відношенню до дитини та не ухиляється від їх виконання, займається вихованням, навчанням та утриманням дитини. Між нею та її донькою склалися добрі стосунки. Але їх сім`я опинилася в складних життєвих умовах. Так, ОСОБА_1 за станом здоров`я не може знайти постійне місце роботи, у зв`язку з чим на життя заробляє веденням домашнього господарства та тимчасовими заробітками. Тривалий час ОСОБА_1 співмешкала з чоловіком і відповідно дозволила йому жити в своєму будинку. Проте цей чоловік почав застосовувати до неї та її доньки психологічне та фізичне насильство. ОСОБА_1 намагалася виселити чоловіка, з цих підстав неодноразово зверталася до поліції зі скаргами на співмешканця. Але поліція не захистила їх. Оскільки спільне життя в одному приміщенні з чоловіком було неможливим, тому її донька деякий час мешкала у подруги, не бажала повертатися додому поки там знаходиться цей чоловік. Не зважаючи на всі зусилля, ОСОБА_1 так і не вдалося виселити чоловіка з належного їй будинку. Тому вона разом з донькою змушена була переїхати жити в інше приміщення. Після переїзду їх життя с донькою налагодилося.

Потерпіла ОСОБА_2 повідомила суду, що її мати ОСОБА_1 займається її вихованням, навчанням та утриманням. Між ними склалися добрі дружні стосунки. Проте співмешканець мами почав влаштовувати сварки та бійки. Мама намагалася виселити його з будинку, зверталася за допомогою до поліції, але марно. ОСОБА_2 злякалася цього чоловіка та втекла до подруги. Мама просила її повернутися додому. Але вона не хотіла більше жити з тим чоловіком в одному будинку. Тоді вони з мамою переїхали з власного будинку до іншого приміщення.

Частиною 2 ст. 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та відповідно до вимог ст. 279 КУпАП дослідити докази, якими згідно ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Наведені вимоги законодавства не дотримані при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №244691, згідно з яким ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП.

Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП, полягає в повторному протягом року після накладення адміністративного стягнення ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та іншого народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Фактично в протоколі про адміністративне правопорушення, за яким ОСОБА_1 притягається до відповідальності за невиконання обов`язків щодо виховання дитини, працівник поліції обмежився наведеним у фабулі обвинувачення лише змісту диспозиції ч.1 ст.184 КУпАП.

При цьому в порушення ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє будь-яке посилання на місце та час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Не зазначено суть адміністративного правопорушення, а саме, наявність конкретних обставин, які б вказували на ухилення від виховання матір`ю ОСОБА_1 своєї доньки ОСОБА_2 , не піклування за останньою щодо її духовного, морального та фізичного розвитку, не вказано від яких саме передбачених законодавством обов`язків з посиланням на норму закону, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини, ухиляється ОСОБА_1 .

Суд вважає, що звернення батьків до поліції зі скаргами чи заявами, в тому числі із заявами про пошук дитини, яка вчасно не повернулася додому, не може розцінюватися як ухилення батьків від виконання своїх обов`язків.

Така невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, не дає можливості визначитися, які саме дії чи бездіяльність вчинено ОСОБА_1 , та в чому полягає їх протиправність.

Також в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не зазначено кваліфікуючу ознаку вчиненого нею адміністративного правопорушення, а саме повторність.

З огляду на викладене, суд вважає, що зміст протоколу не містить об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.184 КУпАП.

Згідно п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року № 1376, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Однак достатніх доказів, на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР №244691, матеріали справи не містять.

З аналізу доданих до протоколу про адміністративне правопорушення пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вбачається, що 10.07.2019 року дитина ОСОБА_2 пішла гуляти і додому не повернулася. При цьому мати ОСОБА_1 , турбуючись про свою дитину, почала її розшукувати, у зв`язку з чим звернулася до поліції.

Суд вважає, що такі показання дитини та матері вказують лише на турботливе відношення матері до своєї дитини, і не свідчать про ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

В обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, подано лише протокол про адміністративне правопорушення.

Відсутні докази вини ОСОБА_1 з інших незалежних джерел.

Проте вина особи у вчиненні правопорушення не може ґрунтуватися лише на документах, складених працівниками поліції.

З огляду на викладене суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачить на її користь.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява F 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява F 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

А згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

В межах розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд не має права в порушення принципу змагальності та диспозитивності, принципу рівності сторін, перебирати на себе функції обвинувачення та виправити цей недолік протоколу.

З огляду на наведене суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події, складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 , на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.184 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 10 діб з моменту винесення.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області Мурашова Наталя Валентинівна