ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/3535/19 Головуючий в 1 інст. - Соляник А.В.
Провадження № 33/807/345/19 Доповідач в 2 інст. - Рассуждай В.Я.
Категорія: ст.ст. 121 ч.7, 130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Ярошенка О.О. справу за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 121, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою суду, 25.03.2019 року о 22 год. 50 хв., в м. Запоріжжі, по бул. Гвардійському, 122, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Scorpio, державний номер НОМЕР_1 , на якому був неосвітлений номерний знак, чим порушив п.2.9.в ПДР України.

Окрім того, 25.03.2019 року о 22 год. 50 хв., в м. Запоріжжі, по бул. Гвардійському, 122, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Scorpio, державний номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук) та від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у лікаря нарколога у КУ ЗОНД ЗОР, чим порушив п.2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування автомобіля без порушень ПДР України. Про повторність попереджений.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та провадження у справі в цій частині закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, призначити йому адміністративне стягнення в межах санкції ч.7 ст.121 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, зазначені обставини відповідають дійсності лише в частині того, що його зупинили співробітники поліції через те, що у нього був неосвітлений задній номер. Він визнає ту обставину, що на момент зупинки у нього не працювало освітлення заднього номеру. Він не знав, що освітлення не працює, оскільки нещодавно лагодив його. Тому зазначене правопорушення він вчинив не навмисно.

З іншими обставинами, які зазначені в протоколі, він категорично не згоден. Співробітники поліції дійсно запропонували йому пройти медичний огляд на стан сп`яніння в медичній установі. При цьому вони не говорили йому, що підозрюють наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння.

В постанові суду та протоколі зазначено, що у нього були звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук. Все це, за твердженнями апелянта, не відповідає дійсності - співробітники поліції не здійснювали ніякого огляду, а одразу запропонували йому поїхати до медичної установи, на що він погодився.

Співробітниками поліції взагалі не проводився огляд на місці зупинки транспортного засобу. Разом з тим зазначені у протоколі та постанові ознаки його перебування в стані наркотичного сп`яніння виявлені саме поліцейськими. Таким чином вони були зобов`язані скласти відповідний акт, ознайомити його з результатами огляду та вручити йому копію акту. З оскаржуваної постанови вбачається, що такий акт огляду в матеріалах справи відсутній.

Таким чином покладені в основу постанови ознаки його перебування в стані наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук) жодним документом не зафіксовано та не підтверджено, а тому суд не мав правових підстав зазначати про це в постанові.

Зазначає, що він не відмовлявся пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я. Він знаходився в медичному закладі разом зі співробітниками поліції протягом кількох годин. Лікар та співробітники поліції запропонували йому здати сечу для проведення аналізу. Він не заперечував проти цього, проте не зміг здати сечу. Разом з тим він неодноразово висловлював свою згоду здати кров для проведення необхідного аналізу.

Крім того, ОСОБА_1 викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови ОСОБА_1 посилається на те, що в судовому засіданні повний текст постанови не оголошували, навіть не повідомили, яке рішення прийняте по справі, копію постанови йому не надсилали, отримав він її лише 27.05.2019 року.

Відсутність у матеріалах справи технічного запису судового засідання або інших засобів фіксації судового розгляду позбавляє можливості спростувати наведені доводи клопотання, тому, враховуючи, що копію постанови ОСОБА_1 отримав 27.05.2019 (а.с. 11), а апеляційну скаргу подав впродовж 10-денного строку з дня її отримання, заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню.

В апеляційному суді:

- ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд врахувати, що він працює водієм, і керування транспортними засобами є єдиним джерелом існування, надав документи, що його характеризують;

-Адвокат Ярошенко О.О. підтримав апеляційну скаргу. Зазначив, що відповідно до Конституції України органи державної влади діють в межах повноважень. Вказав на те, що ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що бажав здати сечу на аналіз, але не зміг. За інструкцією для дослідження беруться сеча, слина тощо, за п. 13 інструкції береться кров, якщо інші зразки неможливо взяти. Але у ОСОБА_1 нічого іншого, ніж сечі брати не захотіли.

Зазначив, що відмова від проходження огляду не підтверджена двома свідками. Санкція ст. 130 КУпАП більш сувора, ніж кримінальна відповідальність, але відмова від проходження правильно не зафіксована.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та адвоката Ярошенка О.О. в підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 074895 від 25.03.2019 (а.с. 1), відомостями про підставу зупинки транспортного засобу (а.с. 3, 4); направленням на огляд водія транспортного засобу до КУ ЗОНД ЗОР у якому зазначені конкретні ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені у ОСОБА_1 , та інформація про відмову водія від проходження огляду (а.с. 5), відомостями про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, викладеними у висновку щодо результатів огляду, який складений лікарем-наркологом КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР Данільченком О.Г. (а.с. 6), рапортом лейтенанта поліції Вавіліної С.В. (а.с. 7); відеозаписом правопорушення.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У пунктах 3, 4 розділу І Інструкції наводять певні ознаки станів алкогольного і наркотичного сп`яніння, за наявності яких у водіїв, останні підлягають огляду на стан відповідного сп`яніння.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції (ознак алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

За п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже процедурі проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів або у закладі охорони здоров`я передує візуальне встановлення поліцейськими певних ознак сп`яніння у особи, що керує транспортним засобом.

Зазначене спростовує доводи апелянта про те, що ознаки сп`яніння повинні бути оформленні актом огляду на стан сп`яніння

Всупереч відповідних доводів апеляційної скарги, ознаки наркотичного сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 , зафіксовані у направленні на огляд (а.с. 5), а також у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як визначають наведені вище положення п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Оскільки у ОСОБА_1 були виявлені саме ознаки, які визначені п. 4 розділу І Інструкції (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук), поліцейські правомірно направили ОСОБА_1 для проведення огляду до закладу охорони здоров`я.

Розділом ІІІ Інструкції, зокрема, встановлено наступне.

Метою огляду на стан сп`яніння водіїв є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук (п. 12).

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Отже, аналізуючи зміст вказаної Інструкції, можна прийти до наступних висновків.

Проведення лабораторних досліджень визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим. Кров, як предмет біологічного дослідження, використовується лише у разі об`єктивної неможливості одержати зразки іншого біологічного середовища (зокрема, у разі перебування водія у несвідомому стані внаслідок ДТП або з тяжкими травмами чи з інших поважних причин).

Наявність об`єктивних поважних причин, з яких він не міг здати сечу на дослідження (наявність захворювання сече-статевої системи або інше) ОСОБА_1 не підтверджена.

Враховуючи тривалий час, який минув після зупинки транспортного засобу о 22 год. 50 хв. 25.03.2019 до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення о 02 год. 25 хв. наступної доби, а також те, що відповідно до відеозапису ОСОБА_1 намагався здати замість сечі воду і сфальсифікувати таким чином результати лабораторного дослідження (файл «»), апеляційний суд вважає, що усі дії водія були направлені на ухилення від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а доводи апелянта, що він не хотів (не міг) сходити в туалет, надані лише з метою ухилення від відповідальності.

За положеннями п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів УКраїин № 1103 від 17.12.2008, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже відмова від проходження огляду може бути у пасивній формі (ухилення від огляду).

Апеляційний суд погоджується із доводами захисника про те, що в порушення зазначеної норми протокол про адміністративне правопорушення складений за відсутності свідків.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення є лише одними із доказів по справі, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завдання ж суду оцінити кожний доказ окремо на предмет належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскільки факт ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду зафіксований поліцейським, лікарем-наркологом у відповідних документах, підтверджений відеозаписом правопорушення, апеляційний суд не має сумнівів у тому, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння мала місце.

Клопотання ОСОБА_1 про виклик поліцейського Кіяшка Д.І. задоволенню не підлягає, оскільки ця особа до питання порядку проведення огляду у медичному закладі не має відношення, а відсутність свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення констатовано апеляційним судом.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення та дані про особу правопорушника, що містяться в матеріалах справи.

Надані апелянтом відомості про його особу та сімейний стан не можуть вплинути на вид і розмір стягнення, накладеного судом першої інстанції, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Рішення суду першої інстанції в частині визнання особи винуватою у чиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 121 КУпАП в апеляційній скарзі не оскаржується.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 121, ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 335/3535/19