ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Стамбула Н.В., вивчивши матеріали справи, які надійшли від Управління патрульної поліції в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН судом не встановлений, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.123 ч.2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

До Херсонського міського суду Херсонській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ст. 123 ч.2 КУпАП з якого вбачається, що 20.06.2019 року близько 20-22 годині ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lancer реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Херсоні рухаючись по вул. Паровозна, 139, виїхав на залізничний переїзд при увімкненому забороненому (червоному) сигналі світлофора, чим порушив вимоги п. 20.5 в ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ст.123 ч.2 КУпАП.

Правопорушник вину в судовому засіданні не визнав, зазначив, що не скоював вказане правопорушення, та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Інспектор поліції УПП в Херсонській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.

Із змісту ст. 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП України, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП України, завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням ( проступком ) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ст. 123 КУпАП передбачає певні наслідки як обов`язковий елемент об`єктивної сторони цього правопорушення, а саме: в'їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення « поза розумним сумнівом» ( рішення ЄСзПЛ « Авшар проти Туреччини» ). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Як вказано у протоколі ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 20.5 в Правил дорожнього руху.

Згідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, суду не надано належних та допустимих доказів щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, як вбачається з долученого до матеріалів справи пояснення останній при складанні протоколу заперечував свою провину. Проте, поліцейськими до матеріалів справи було долучено лише рапорт, інші докази щодо вчинення особою правопорушення відсутні. Тобто надані докази позбавляють суд можливості дійти обґрунтованого висновку, чи винна дана особа у вчиненні даного правопорушення, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки при розгляді справи не було встановлено, що ОСОБА_1 порушував правила дорожнього руху.

Керуючись ст.ст. 12-13, 123, 213, 221, 246-247, 268, 280, 283-284 КУпАП.,

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 123 ч.2 КУпАП - з а к р и т и, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає чинності ___________ року.

Суддя: Н.В.Стамбула