Справа № 523/9676/19
Номер провадження 3/523/4202/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2019 р.

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Середа І.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка працює на посаді головного бухгалтера в ТОВ «ЮГ-ГАЗ», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.163-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 106/28-10-49-11/22 від 04 червня 2019 року за результатами камеральної перевірки ТОВ «ЮГ-ГАЗ» (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1, каб. 303) в діях головного бухгалтера ОСОБА_1 було виявлено факт порушення п. 203.1 ст. 203, пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), внаслідок чого в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-2 КУпАП. Факт несвоєчасного подання податкової декларації з податку на додану вартість за період лютого 2019 року підтверджується матеріалами справи, а саме актом № 114/28-10-49-11/375663706/18 від 16 травня 2019 року.

ОСОБА_1 в призначене судове засідання не з`явилась, про дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином, на адресу суду направила письмові пояснення, в яких свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та зазначила, що несвоєчасне подання податкової декларації з податку на додану вартість не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-2 КУпАП, так як вказаною статтею передбачено відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів). Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складений відносно неї за ч. 2 ст. 163-2 КУпАП, що передбачає повторність вчинення адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, протягом року, проте ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності за вказаною статтею не притягувалась. Також вона посилалась на порушення процедури складення протоколу та надсилання їй його копії. Відтак, ОСОБА_1 вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-2 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідність до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті ст. 163-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів). Частина 2 встановлює відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за те ж порушення.

Тобто, кваліфікуючою ознакою для визначення в діях особи наявності складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 163-2 КУпАП є факт притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП протягом року. Проте зазначені відомості в матеріалах справи відсутні. Протокол про адміністративне правопорушення № 106/28-10-49-11/22 від 04 червня 2019 року містить лише вказівку на те, що відносно ОСОБА_1 18 січня 2019 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 163-2 КУпАП, проте постанова про притягнення її до відповідальності в матеріалах справи відсутня, відтак зазначені відомості не підтверджено належними та допустимими доказами. Крім того, згідно довідки з Одеського управління Офісу ВПП ДФС на їх адресу постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 163-2 КУпАП не надходило.

Крім того, відповідно до п. 46.1. Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

У відповідність до п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 203.1, 203.2 ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Отже, зазначеними нормами визначено, що сума належного до сплати податку на додану вартість за місяць визначається платником податків в податковій декларації, яка подається до контролюючого органу протягом 20 календарних днів, тоді як сплата визначеної суми податку проводиться протягом 10 днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку для подання податкової декларації.

Відповідно до п. 1.30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 106/28-10-49-11/22 від 04 червня 2019 року, складеного на підставі акту камеральної перевірки від 16 травня 2019 року, ОСОБА_1 як головним бухгалтером ТОВ «ЮГ-ГАЗ» було несвоєчасно подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2019 року.

Як було зазначено вище, об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-2 КУпАП утворює діяння щодо неподання або несвоєчасного подання платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), тобто фактична сплата податкового зобов`язання, тоді як неподання податкової декларації, якою лише визначається сума належного до сплати податку, не є адміністративним правопорушенням в розумінні ст. 163-2 КУпАП. Таким чином, неподання податкової декларації з податку на додану вартість не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-2 КУпАП, оскільки не пов`язане із поданням посадовою особою підприємства платіжного доручення на перерахування належних до сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) до установи банку.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, коли відсутні подія та склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, при розгляді справи встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а відповідно і відсутність складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 163-2 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ

Провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.163-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: