Номер провадження: 33/813/825/19
Номер справи місцевого суду: 521/5074/19
Головуючий у першій інстанції Непорада О. М.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Черевко П.М., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір 384, 40 грн. на користь держави., -

встановив:

08 березня 2019 року о 01 годині 20 хвилини водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Opel Omega, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. М`ясоїдівська, біля буд. №38, в м. Одесі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, невнятна вимова. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

За даним фактом співробітником поліції відносно ОСОБА_2 , було складено протокол серії БД №212675 від 08.03.2019 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП .

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 30 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір 384, 40 грн. на користь держави.

10 червня 2019 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 30 травня 2019 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимоги про скасування постанови у справі апелянт вказує, що 8 березня 2019 року він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки йому працівниками поліції не пропонувався, свідки його відмови від огляду знаходились на відстані десяти метрів та не мали фізичної можливості бачити його та чути замах алкоголю, а тому формально виконали вимоги працівників поліції підписати протокол, суд першої інстанції притягнув скаржника до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП саме за керування транспортирним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Вивчивши матеріали справи, прийнявши до уваги доводи ОСОБА_2 , викладені в апеляційній скарзі та дослідивши матеріали справи вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 30 травня 2019 року без змін.

Стосовно доводів ОСОБА_2 щодо притягнення його до відповідальності саме за керування транспортирним засобом в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити на наступне.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 наводить нібито цитату з оскаржуваного судового рішення «Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а тому до нього необхідно застосувати адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті».

Однак оскаржувана постаново Малиновського районного суду м. Одеси від 30 травня 2019 року не містить такого абзацу. Зазначеною постановою ОСОБА_2 притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи ОСОБА_2 щодо формальності показань свідків та їх пояснень, які, на його думку, не можуть бути підтвердженням факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд не приймає до уваги, оскільки жодних доказів на підтвердження таких доводів ОСОБА_2 в свої апеляційний скарзі в суді надано не було. Клопотань щодо допиту будь-яких інших свідків зі сторони правопорушника заявлено також не було.

Доводи ОСОБА_2 про те, що поліцейські не запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння іні за допомогою спеціальних технічних засобів на місці, ані у медичному закладі спростовуються

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №212675 від 08.03.2019 року;

- письмовими поясненнями свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , долучених до протоколу;

- поясненнями ППП 2 роти 4 батальйону УПП в Одеській області капрал поліції Вербицького Б .Є., наданих в судовому засіданні;

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення, в графі: «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення», ОСОБА_2 особисто поставив свій підпис та будь-яких зауважень не зазначив.

Факт того, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом та був зупинен працівником поліції під час керування транспортним засобом, правопорушником не заперечується.

Відповідно до приписів п. 2.9а Правил дорожнього руху, заборонено керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння....; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Цих вимог Правил водій ОСОБА_2 не дотримався.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 повинен був на вимогу працівника поліції на місці пройти огляд на стан сп`яніння, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, в установленому порядку, для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, дії ОСОБА_2 передбачають відповідальністі за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП за це правопорушення на особу накладається стягнення у вигляді штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд обґрунтовано застосував у відношенні ОСОБА_2 міру адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права які б призвели до неправильного вирішення справи.

В зв`язку з викладеним, прихожу до висновку, що постанова районного суду є законною і обґрунтованою. Підстав для скасування чи зміни постанови не встановлено, а апеляційна скарга за викладених обставин повинна бути залишена без задоволення.

На підставі викладеного й керуючись ст.293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30 травня року - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 30 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір 384, 40 грн. на користь держави - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду: П.М. Черевко