Справа № 471/423/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді Явіци І.В.

з участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

уповноваженої особи, яка склала протокол про адміністративне правпорушення ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичної особи підприємця, проживає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 384365 від 07 травня 2019 року вбачається, що 07 травня 2019 року о 19 год. 35 хв. на автодорозі Братське Українець ОСОБА_1 керував автомобілем марки Toyota Fortuner д/н НОМЕР_1 , маючи явні ознак алкогольного сп`яніння, як то, різкий запах алкоголю з порожнини рота і почервоніння обличчя.

Продути в алкотестер Драгер, як вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, чи їхати до Братської ЦРЛ для проходження медичного освідування у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив суду, що поліцейський не надав йому алкотестер з тим, аби пройти огляд на місці зупинки. В стані алкогольного сп`яніння не перебував, оскільки хворіє і має діагноз, за наявності якого не можливе вживання спиртних напоїв.

В Братську ЦРЛ їхати дійсно відмовився, оскільки поспішав, але був згодний пройти огляд на місці зупинки, проте, поліцейський відповідного технічного засобу не надав і сказав, що все одно складе протокол.

Свідки при його відмові від проходження огляду присутні не були, вони з`явились вже під час складання протоколу і просто підписали ті папери, які їм надав поліцейський. Тому вони не можуть підтвердити факту того, що йому не було надано алкотестер. До того ж одного свідка привіз сам працівник поліції.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський СРПП № 2 Братського ВП ГУНП в Миколаївській області Безп`ятий М.П. в судовому засіданні пояснив, що він складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 Йому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки із застосуванням алкотестера або поїхати до Братської ЦРЛ. Проте, він відмовився.

Відеозапис, про який зазначено в протоколі, він надати не може, оскільки він ймовірно був пошкоджений, запитує введення пін - коду, через що його не можна скопіювати на диск. Відеозйомака проводилась за допомогою приватного телефону.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання викликались двічі, проте, за викликом суду не з`явились, причин свого неприбуття не вказали, будь яких заяв до суду не направляли.

Зокрема, судові повістки, направлені на адресу свідка ОСОБА_3 двічі повертались з відміткою За закінченням терміну зберігання, у той час, як свідок ОСОБА_4 про дату, час і місце судового засідання на 29 липня 2019 року та на 07 серпня 2019 року був повідомлений належно.

Тож, суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали провадження у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, виходив із такого.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, серед іншого, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Сам же порядок такого огляду регламентований Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 ( далі - Інструкція ).

Відповідно до п. 2, 3 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до норм даної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов спеціальну підготовку (тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством).

Крім того, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу - направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. (п. 6 Порядку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналогічні за своєю суттю положення містять і норми ч.2, 2 ст. 266 КУпАП.

Так, відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

За ч.3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Тобто, порядок вчинення поліцейським дій щодо проведення огляду водія на стан сп`яніння чітко унормовано законодавством: спочатку огляд провожиться на місці зупинки транспортного засобу і лише у разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, останній направляється до медичного закладу з послідуючим складанням протоколу про адміністративне правопорушення у разі наявності законних на те підстав.

Проте, дотримання цієї визначеної законом процедури викликає певні сумніви у суду, оскільки дані протоколу про адміністративне правопорушення щодо цього є суперечливими.

Так, на противагу твердженням уповноваженої особи стосовно відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки із застосуванням алкотестера Драгер, останній вказує на те, що йому не було надано такої можливості.

Аналогічна ситуація мала місце і під час надання пояснень в судовому засіданні, позаяк, на доводи ОСОБА_1 поліцейський надав прямо протилежні за суттю пояснення, із яких слідує, що пройти огляд на місці зупинки все ж таки було запропоновано.

Безсумнівної присутності свідків під під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду суд також не встановив.

Так, із їхніх письмових пояснень слідує, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я.

Між тим, ОСОБА_1 стверджував, що останні не були безпосередніми очевидцями події, а з`явились вже під час складання протоколу і лише підписали папери.

Між тим, свідки, аби підтвердити свої письмові пояснення безпосередньо у суді, на виклик не з`явились, а відеозапису обставин, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано не було, незважаючи на те, що його наявність зафіксована у ньому.

Як наслідок, за умови наявності суттєвих протиріч, які мають місце у протоколі про адміністративне правопорушення, а також у поясненнях особи, яка склала протокол та особи, яка притягається до відповідальності, у частині відмови від проходження огляду на місці зупинки, а також з огляду на сумніви у присутності свідків саме під час такої відмови, та відсутності відеозапису події, суд приходить до висновку що вина ОСОБА_1 не доведена згідно із стандартом доказування поза розумним сумнівом.

Можливо протиріччя, що мають місце у наданих суду доказах, могли б бути усунуті переглядом відеозапису, наявність якого, зокрема, відображена у протоколі.

Проте, уповноважена особа вказала на неможливість надання суду такого роду доказу.

Інакше кажучи, фактично процедура, установлена законом, яка має передувати направленню водія до закладу охорони здоров`я, як то, відмова пройти огляд на місця зупинки або незгода з результатами такого огляду, дотримана не була, позаяк, не доведена перед судом безсумнівними доказами.

При цьому, лише за умови дотримання відповідної процедури огляду водія і належної фіксації його відмови від проходження такого огляду, є підставою для констатації факту, що водій дійсно відмовився від проходження встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які вказували «поза розумним сумнівом» про порушення особою ПДР здобуто не було та суду не надано.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

При цьому суд ураховує норму статті 19 Конституції України, згідно з якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

А недодержання такого порядку тягне за собою наслідок визнання недопустимими одержаних у такий спосіб доказів.

Отже, фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та доданими до нього документами, тобто доказами.

Разом з тим, досліджені судом докази, як то висновок, у цій справі є сумнівним оскільки вони не випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), а наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

За такого, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Водночас, за правилами п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністі події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, дане провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п.1 ст.247 цього Кодексу у зв`язку з відсутністю у його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.В. Явіца