Справа № 441/423/19 Головуючий у 1 інстанції: Перетятько О.В.
Провадження № 33/811/674/19 Доповідач в 2-й інстанції: Галин В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді - Галина В. П.

з участю особи що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

захисника - адвоката - Заремби О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката Заремби О.В. в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Городоцького районного суду м. Львова від 24 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, -

встановив:

цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (10 200 (десять тисяч двісті) грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. судового збору.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 , 27.02.2019 р., о 20 год. 45 хв., по вул. Шевченка, 5 в м. Городок Львівської області, в порушення п. 2.9 «а» чинних ПДР України, керував транспортним засобом марки «BMW 523», р.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння.

Згадану постанову 13 червня 2019 року оскаржила в інтересах ОСОБА_2 адвокат Заремба О.В. У апеляційній скарзі просить поновити строк апеляційного оскарження; скасувати постанову судді Городоцького районного суду м. Львова від 24 травня 2019 року щодо ОСОБА_2 а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційний вимог про поновлення строку апеляційного оскарження, захисник вказує, що згідно оскаржуваної постанови, суд першої інстанції розглянув справу щодо ОСОБА_2 за відсутності останнього.

Звертає увагу, що в оскаржуваній постанові суд зазначає, що ОСОБА_2 був належно повідомлений про час і місце розгляду справи, проте за місцем реєстрації він не проживає, а фактичне місце проживання ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 . Стверджує, що жодних термінів у цій справі ОСОБА_2 не затягував, 05 червня 2019 року особисто з`явився в суд, щоб дізнатися про рух справи і в цей день дізнався про наявність оскаржуваної постанови. Тому, на думку апелянта, десятиденний строк апеляційного оскарження необхідно рахувати з 05 червня 2019 року, тобто з моменту отримання копії постанови ОСОБА_2 .

Відтак, строк на апеляційне оскарження вважає слід поновити.

Заслухавши пояснення захисника та особи, що притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи апеляційний суд приходить до переконання, що у задоволенні апеляційної вимоги про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, зважаючи на таке.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно із ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, у якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що у судові засідання 23 квітня 2019 року на 17 год. 30 хв.; 13 травня 2019 року на 10 год. 00 хв.; 24 травня 2019 р. на 09 год. 30 хв., ОСОБА_2 викликався у встановленому законом порядку, однак, до суду повторно не з`являвся, рекомендовані поштові відправлення з повістками про виклик останнього повертались до суду, щоразу із зазначенням причин невручення («за закінченням встановленого строку зберігання», «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення»). І таке підтверджується матеріалами справи, (а.с. 12-13, 16).

Апеляційні доводи, у тій частині, що судові повістки скеровувались на адресу: АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації ОСОБА_2 , хоча фактично він проживає за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_1 , суд вважає неспроможними.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №322821 від 27 лютого 2019 року у графі «місце проживання» вказано - « АДРЕСА_2 » (а.с.3).

Такий протокол ОСОБА_2 підписав, жодних зауважень до нього не подавав.

Відтак апеляційні доводи про необізнаність ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи, у зв`язку із скеруванням судових повісток за неправильною адресою є безпідставними і неправдивими.

ОСОБА_2 підписавши протокол про адміністративне правопорушення, де була вказана невірна адреса його проживання, свідомо ввів в оману суд з приводу місця свого проживання, чим сам позбавив себе бути повідомленим про час та місце розгляду справи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як вказав Європейський суд у справі «Пономарьов проти України», принцип правової визначеності порушується і у разі відсутності поваги до процесуальних строків (заява № 3236/03,3 квітня 2008, п. 40-41). Так, суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ( рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України», заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності рішення.

Таким чином, ті мотиви, що наводить апелянт у частині поновлення строку на апеляційне оскарження є безпідставними і голослівними, і не є поважною причиною пропуску цього строку.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

постановив:

у задоволенні клопотання захисника - адвоката Заремби О.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Городоцького районного суду м. Львова від 24 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП - відмовити.

Апеляційну скаргу - повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Галин В.П.