Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 296/4136/19
Провадження № 3/280/512/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 липня 2019 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Рибнікова М.М., розглянувши матеріали, що надійшли з УПП у Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, РНОКПП

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В :

До Коростишівського районного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого останній 19.04.2019 о 00 год. 05 хв. у м.Житомирі по вул.. В.Бердичівська, 55 водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Renault Megahe», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема відчувався запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження в установленому законом порядку огляду для визначення ступеню алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , порушивши таким чином п.2.5 Правил дорожнього руху України, у відповідності до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину заперечив, пояснив, що у квітні 2019 року він разом із дружиною та товарищем перебували у м.Житомирі, вертались вже до дому, за кермом була дружина, оскільки він вживав у той вечір пиво, на вул..В.Бердичівськаїх зупинили працівники поліції. Вони попросили пред`явити водійські права, проте дружина забула їх вдома, тоді спитали наявність водійських прав у нього він надав, після чого склали на нього даний протокол. Факт вживання алкогольних напоїв не заперечує зараз та не заперечував тоді, проте відмовився проходити огляд, оскільки транспортним засобом не керував. Надалі дружина викликали таксі та поїхала додому, так як вдома залишилась маленька дитина, а він із своїм приятелем ОСОБА_5 , який був разом із ними у той вечір залишились. Підписувати протокол також відмовився, оскільки не погоджувався з його змістом, письмові пояснення написав на окремому аркуші, запитав у працівників патрульної поліції чи вони мають значення, на що йому відповіли, що він може надати ці пояснення у суді.

Захисники Міхненко С.С. та Вовк С.О. підтримали позицію ОСОБА_1 , зазначили, що факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв не оспорюється, проте оспорюється факт керування ним автомобілем, вважають, що вина їх підзахисного за матеріалами справи не доведена, а отже, просять закрити провадження у відповідності до положень п.1 ст.247 КУпАП

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 , попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України, показала, що являється дружиною ОСОБА_1 , подія відбулась 18.04.2019 близько 24 год. у м.Житомирі. Вони відпочивали, чоловік випив пива, а тому вона сіла за кермо, коли виїхали на В.Бердичівську, вона забула в яку сторону потрібно повертати, а тому замешкалась на перехресті, коли все ж таки повернула, їх зупинили працівники поліції. Вона відкрила вікно, працівники поліції представились, попросили водійські права, причину зупинки не пояснили, автомобіль був у справному стані. Вона почала шукати водійськи права, які має з 2017 року, і виявилось, що забула їх вдома. Тоді поліцейські попросили права у чоловіка він надав, а також документи на автомобіль власником являється чоловік. Чоловіку запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, хоча за кермом була саме вона і поліцейські це бачили. Чоловік відмовився від освідування, оскільки факт вживання алкогольних напоїв ними не заперечувався. Поліцейськими було зупинено свідків, у присутності яких складався даний протокол, але на той час вони вже взагалі вийшли з автомобіля. Протокол складався в її присутності, проте вона його не читала, викликала таксі та поїхала додому, оскільки вдома була маленька дитина.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 , попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України, показав, що являється приятелем ОСОБА_1 , під час подій перебував також в автомобілі. Все сталось у квітні 2019, вони вертались з м.Житомира до дому, за кермом була ОСОБА_8 , яка на АДРЕСА_2 ..В.Бердичівський замешкалась на світлофорі, а коли врешті повернула, їх зупинили працівники поліції. ОСОБА_9 не мала при собі водійських прав, тому їх попросили вийти з автомобіля. Надалі попросили права у ОСОБА_1 , він надав і на нього склали протокол. Свідком складання останнього він також був, ОСОБА_9 поїхала додому на таксі, вона поспішала до дитини. На місці події ОСОБА_10 також заперечував свою вину, оскільки не був за кермом, висловлював свої заперечення, потім виклав їх письмово, але можливо трохи запізно до матеріалів вони не долучались.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка інспектор роти №2 БУПП у Житомирській області ОСОБА_11 , попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України, показав, що перебував на патрулюванні у складі екіпажу разом із ОСОБА_12 , рухаючись по вул.В.Бердичівській при виїзді на бульвар Шевченка у м.Житомирі, помітили автомобіль «Рено» на єврономерах, водій якого, побачивши патрульних повернув на світлофорі, замешкавшись. Вони прийняли рішення слідувати за даним автомобілем, зупили його. Підходячи до автомобіля , помітили через заднє вікно останнього, як водій мінявся місцями з пасажиром, що сидів поруч. Це було видно добре, оскільки ділянка дороги освітлюється, а крім того, патрульний автомобіль зупинився за автомобілем «Рено», фари було увімкнено. Коли підійшли до автомобіля, на місці водія побачили дівчину, однак було помітно, що вона не доставала до педалів, а також до керма, тобто водійське сидіння не було пристосовано до неї, як до водія, водійських прав остання не мала, водійськи права пред`явив її чоловік ОСОБА_2 , якому і й належить автомобіль. Свідок впевнений, що за кермом перебував саме ОСОБА_2 , оскільки коли автомобіль «Рено» повертав, він проїхав прямо перед поліцейським автомобілем, автомобілі розминулись смуга в смугу, їм було добре видно, хто за кермом. Бодікамера та відеореєстратор було увікнено, всі записи після зміни здаються до ІТ відділу УПП, працівники якого самі створюють записи. Відеозапис з відео реєстратора патрульного автомобіля не зберігся.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка командир роти №2 БУПП у Житомирській області ОСОБА_12 , попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України, показав, що рухались у патрульному екіпажі у м.Житомирі по вул.В.Бердичівській разом із ОСОБА_11 , на перехресті з бульваром Шевченка, на світлофорі помітили автомобіль, який виїхав зі сторону парку, на іноземних номерах. Водій автомобіля спочатку хотів повернути наліво, потім передумав, побачивши патрульний екіпаж, та повернув направо. Вони послідували за ним та зупинили, оскільки мають право у відповідності до вимог законодавства зупиняти автомобілі на єврономерах. Автомобіль зупинився метрів через 400 , освітлення було штучне, видно було добре, а крім того, автомобіль «Рено» додатково освітлювався фарами патрульного автомобіля, вони підійшли до автомобіля, ними було помічено, що водієм з пасажиром помінялись місцями. Коли підійшли, побачили за кермом автомобіля дівчину, вона ледь доставала до керма, до педалів взагалі не доставала, водійських прав не мала. Водійськи права надав ОСОБА_2 , спочатку нічого не заперечував, запропонував вирішити питання на місці, у відповідь на що його було попереджено про кримінальну відповідальність. Надалі ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки впевнені, що саме останній був за кермом автомобіля, бачили його коли патрульний автомобіль та автомобіль «Рено» роз`їжджались, відстань при наближенні складала 3 - 3,4 метра. ОСОБА_2 пройти огляд не бажав, заперечував, що перебував за кермом.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисників, захисників, свідків, дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, зокрема:

- протокол про адміністративне правопорушення від 19.04.2019;

- письмові пояснення ОСОБА_4 , та аналогічні ним письмові пояснення ОСОБА_3 , згідно яких 19.04.2019 їх було запрошено працівниками поліції в якості свідків на проведення встановлення ступеню алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Рено», в їх присутності останній від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, як і від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення;

- рапорт інспектора роти №2 БУПП у Житомирській області Карплюка В.В. від 19.04.2019, згідно якого автомобіля «Рено» під керуванням ОСОБА_1 було зупинено по вул.В.Бердичівській у м.Житомирі, в останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння : запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності, від проходження освідування на стан сп`яніння водій відмовився, від підпису та дачі пояснень також відмовився,

суддя, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, дійшов наступного висновку.

У відповідності до положень ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до положень ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушено п.2.5 Правил дорожнього руху України, у відповідності до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є саме водій, яким згідно п.1.10 ПДР України визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Обрану версію подій та заперечення керування транспортним засобом ОСОБА_1 суд вважає реалізацією права на захист. Суд не покладає в основу даної постанови показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , щодо не керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом «Renault Megahe», д.н.з. НОМЕР_1 , 19.04.2019, як такі, що дані близьким родичем дружиною, а також приятелем, і вважає їх такими, що дані з метою сприяння уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Допитані у судовому засіданні працівники поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , надали послідовні та логічні пояснення, однак в силу професійної діяльності являються в певній мірі зацікавленими особами.

Разом з тим, з оглянутого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції вбачається, що ОСОБА_2 справді відмовився від проходження відповідного освідування на стан сп`яніння, проте, ним заперечувався факт керування транспортним засобом, крім того, всі учасники даної події стояли біля автомобіля, безпосередньо факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля не засвідчено, а отже суду не надано переконливих доказів того, що саме ОСОБА_2 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Працівниками патрульної поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не було враховано вимоги ст.251 КУпАП , не зібрано і не долучено до матеріалів беззаперечних доказів, які б безсумнівно вказували на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Ст.129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, ЄСПЛ в своєму рішенні від 10.02.1995 по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачено санкцію у виді позбавлення права керування транспортним засобом. П.21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

При цьому ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06.12.1988 зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою оскільки суперечить позиції ЄСПЛ, а також Конституційного Суду України та порушує презумпцію невинуватості особи.

На думку суду законність складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії працівників поліції щодо збирання інших доказів у справі, з врахуванням усіх вище наведених обставин, викликають розумні сумніви в їх законності, що виключає можливість визнання цього протоколу та наданих до нього документів, як допустимих та достовірних доказів у справі.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не доведена.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.62, 129 Конституції України, ст.ст.7, 9, 254, 279, п.1 ст.247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.М.Рибнікова