КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М. за участі:

секретаря судового засідання ? Бендюжик Ю.А.

захисника ? Працюка В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ? адвоката Працюка Володимира Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Іванківського районного суду Київської області від 29.12.2017, -

В С Т А Н О В И В

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 29.12.2017 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.46-1 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду захисник Працюк В.Л., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Іванківського районного суду Київської області від 29.12.2017 скасувати, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування заявленого в межах апеляційної скарги клопотання про поновлення строку на звернення з апеляційними вимогами захисник зазначає, що оскаржувана наразі постанова була оголошена в судовому засіданні 16.04.2019 у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_1 та інших, до того часу ніхто не знав про неї, а тому строк на її оскарження був пропущений з поважних причин.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги адвокат зазначає, що ОСОБА_1 в зону безумовного відселення (зони ЧАЕС) не проникав. В даний час в Іванківському районному суді Київської області слухається кримінальне провадження №000071 (справа №366/113/18) відносно ОСОБА_1 та інших осіб по обвинуваченню за ч.2 ст.15 ч.3 ст.267-1 КК України по тому ж факту, по якому він притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.46-1 КУпАП. Отже, на переконання апелянта відносно ОСОБА_1 допущено порушення ст.61 Конституції України у формі подвійного притягнення до юридичної відповідальності за скоєне правопорушення.

Як встановлено судом першої інстанції, 04.12.2017 приблизно о 15:00 год. поблизу с.Поліське був виявлений ОСОБА_1 , який проник на територію зони відчуження та безумовного відселення без дозволу відповідних органів, чим порушив вимоги радіаційної безпеки.

ОСОБА_1 , будучи завчасно у належний спосіб повідомлений про дату, час та місце судового розгляду його апеляційної скарги, до суду не з?явився. В судовому засіданні представлений захисником, який повідомив, що ОСОБА_1 з об?єктивних причин не зміг з?явитись до суду, просив розглядати справу без участі останнього.

Першочергово судом вирішено клопотання захисника, заявлене в межах апеляційної скарги про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Так, згідно змісту оскаржуваної постанови слідує, що в судове засідання ОСОБА_1 не з?явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, згідно заяви наявної в матеріалах справи просив розглядати справу без його участі (абз.2 мотив. частини постанови, а.с. 10).

Натомість, матеріалами справи не містять доказів на підтвердження того, що суд взагалі вживав заходів для повідомлення ОСОБА_1 про розгляд даної адміністративної справи щодо нього.

До того ж заява ОСОБА_1 не містить дати коли вона складена, у зв?язку з чим вона не є належним доказом на підтвердження того, що ОСОБА_1 був обізнаний щодо здійснюваного відносно судового провадження.

Крім того в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що суд направляв ОСОБА_1 копію постанови.

Отже, оскільки ОСОБА_1 не повідомлявся судом про розгляд справи щодо нього за ст.46-1 КУпАП і копія постанови йому не направлялась, натомість апеляційну скаргу захисник в інтересах ОСОБА_1 подав в межах десятиденного строку на апеляційне оскарження починаючи з дати коли він дізнався про прийняте судом рішення, то з огляду на принцип доступу до правосуддя, який випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вважаю за необхідне поновити захиснику Працюку В.Л. строк на апеляційне оскарження, прийнявши його апеляційну скаргу до розгляду.

Щодо суті апеляційних вимог, то заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав наявну апеляційну скаргу та просив суд закрити провадження у справі за відсутністю події правопорушення, його пояснення, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд не знаходить підстав для задоволення існуючих апеляційних вимог, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді даної справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції зазначених вимог закону дотримано в повному обсязі.

Так, ст.46-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення вимог режиму радіаційної безпеки у спеціально визначеній зоні радіаційного забруднення, що виражається у проникненні в цю зону без дозволу відповідних органів або самовільному поселенні у ній, або знищенні, пошкодженні чи перенесенні знаків радіаційного забруднення або огорожі зазначеної зони.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №569244 від 04.12.2017, в поясненнях особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 вказав: "проник в зону відчуження без дозволу відповідних органів для пошуку металобрухту" (а.с. 1).

Тобто, ОСОБА_1 своїми поясненнями підтвердив фактичні обставини, викладені в фабулі протоколу, складеного щодо нього за ст.46-1 КУпАП.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог режиму радіаційної безпеки у спеціально визначеній зоні радіаційного забруднення, що виразилось у проникненні у цю зону без дозволу відповідних органів, також підтверджується планом-схемою місця вчинення правопорушення, на якій схематично зображено зону радіаційного забруднення та місце проникнення до неї ОСОБА_1 , яка підписана останнім і жодних застережень не містить (а.с. 3).

Також суд звертає увагу на наявний в матеріалах справи рапорт поліцейського, який хоча і не є доказом в розумінні ст.251 КУпАП, однак в сукупності з іншими наявними у справі доказами дає уявлення про перебіг подій, які мали місце 04.12.2017, зокрема щодо виявлення ОСОБА_1 .

Отже, із врахуванням вищевикладеного апеляційний суд вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст.46-1 КУпАП є правильною, а висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим та вмотивованим.

Стосовно доводів захисника Працюка В.Л. щодо порушення судом ст.61 Конституції України, то апеляційний суд вважає їх неспроможними.

Так, ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Тобто вказаний конституційний припис забороняє двічі притягувати особу за одне й те саме правопорушення до відповідальності одного виду.

Натомість, матеріали справі не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 за вчинене 04.12.2017 правопорушення притягувався до адміністративної відповідальності, тоді як здійснення щодо нього за тими ж фактами кримінального провадження є іншим видом юридичної відповідальності, кримінальної.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги захисника в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Іванківського районного суду Київської області від 29.12.2017 та закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, як того просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання захисника Працюка Володимира Леонідовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Іванківського районного суду Київської області від 29.12.2017 ? задовольнити, поновивши строк і прийнявши апеляційну скаргу до розгляду.

Апеляційну скаргу захисника Працюка Володимира Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Іванківського районного суду Київської області від 29.12.2017, якою ОСОБА_1 визнано винним за ст.46-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення ? залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа №366/4073/17

Апеляційне провадження № 33/824/2216/2019

Категорія: 46-1 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Слободян Н.П.