ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №644/1899/19 Суддя 1-ї інстанції: Саркісян О.А.
Провадження № 33/818/689/19
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2019 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Шумейко Ярослава Віталійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду від 06.05.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Орджонікідзевського районного суду від 06.05.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 17.02.2019 року о 03-16 у м. Харкові по бул. І. Каркача, 73, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «АЗЛК», державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням газоаналізатора «Drager Alcotest 6820 AR 0313» в присутності двох свідків. Результат огляду 1,98 проміле.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п.2.9 «а» Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову від 06.05.2019 року скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку із з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі вказує на те, що відеозапис з нагрудних камер не чіткий, темний, крім голосів людей на ньому нічого не вбачається, понятих не видно, а також не має доказів його керування транспортним засобом. Крім того, з відеозапису вбачається, що працівники поліції прав йому не роз`яснили, не надали мундштук на вибір, результат не було зафіксовано на боді-камеру, а також не було зафіксовано його незгоду з результатом Драгеру.

Наголосив, що патрульні під тиском змусили його підписати чек Драгеру та акту огляду, хоча він заперечував результат та просив направити його до медичного закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Указав, що свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомив, що він не бачив іншого понятого, та повідомив, що пояснення він не читав, а лише підписав, оскільки було темно.

Крім того зазначив, що матеріали провадження не містять направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також відсторонення його від керування транспортним засобом, що свідчить про невідповідність дій поліцейських з процедурою оформлення матеріалів за ст.130 КУпАП.

Також наголосив, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні письмового клопотання адвоката Скульського С.І. та усного клопотання адвоката Шумейка Я.В. про виклик свідків.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Шумейка Я.В., які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В судовому засіданні ОСОБА_1 стверджував, що алкогольних напоїв він не пив, працівники поліції зупинили його, та вимагали надати посвідчення водія, якого у нього у цей час не було, після чого йому надали прилад Драгер для проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, однак пройти огляд не вийшло, оскільки повітря, що він видихав було замало для проходження тесті, після чого він попросив у працівників поліції відповідні документи на цей прилад, і ознайомившись з їх змістом, все ж пройшов огляд, і прилад Драгер показав результат 1,98 проміле, з яким він був не згоден, та просив пройти огляд в закладі охорони здоров`я .

Захисник ОСОБА_3 - адвокат Шумейко Я.В. додав, що працівники поліції здійснювали зйомку не всіх обставин процес, а лише коли ОСОБА_1 проходив огляд за допомогою технічного закладу, і не знімали, коли останній не погоджувався з його результатом, та наполягав на проходженні огляду закладі охорони здоров`я.

В ході розгляду апеляційної скарги було відтворено наявний в матеріалах справи відеозапис, та встановлено, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Драгер, та протягом часу 03:36 год. по 03:45 намагався неодноразово його пройти, однак прилад фіксував недостатню кількість повітря, що видихається, і на питання працівників поліції чи згоден він все ж таки пройти огляд на місці його зупинки він погоджувався. Також ОСОБА_1 було роз`яснено, що допустима норма 0.2 проміле, та в присутності свідків о 03:44:50 він все ж пройшов огляд за допомогою технічного засобу, який встановив вміст алкоголю у видихуваному повітрі 1.98 проміле. На питання працівника поліції про можливу незгоду з результатом ОСОБА_1 нічого не сказав.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд критично оцінює доводи апелянта щодо незгоди з результатом проведеного огляду, оскільки про це спростовується змістом оглянутого відеозапису.

Також апеляційний суд погоджується з критичною оцінкою, наданою суддею суду першої інстанції поясненням свідка ОСОБА_2 за тими доводами, які викладені у постанові, що оскаржена, оскільки такий висновок відповідає відомостям, що викладені у долученому до матеріалів справи відеозаписі, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 3), в якому ОСОБА_1 своїм підписом погодився з результатами огляду, протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1), який підписаний останнім без усяких заперечень, результатами тесту (а.с.2) з підписом ОСОБА_1

Критично розцінює апеляційний пояснення, надані при розгляді апеляційної скарги свідком ОСОБА_4 , який пояснив, що бачив, як водію ОСОБА_1 працівники поліції надали прибор Драгер, і останній три рази намагався його «продути», після чого працівники поліції вимкнули камеру та сказали, що можуть забирати автомобіль, ОСОБА_4 підписав наданий йому працівниками поліції пустий бланк пояснень, оскільки зазначене спростовується тією інформацією, що міститься на відеозапису, письмовим поясненням свідка ОСОБА_4 (а.с.4), які ним підписані особисто, а також вказаними вище протоколом про адміністративне правопорушення та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що до невідповідності дій ОСОБА_1 вимогам п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху, яким водіям заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що приймаючи рішення, суддею суду першої інстанції проведено всебічний розгляд справи, дано належну та об`єктивну оцінку доказам, підстав для сумніву у якій у апеляційного суду немає, та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопопрушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 06.05.2019 року у відношенні ОСОБА_1 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.П. Цілюрик