ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/5962/19 Головуючий в 1 інст. Проценко А.М.
Провадження №33/807/429/19 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Пересади А.В., прокурора Вишневського О.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою останнього на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02 липня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Інгулець, Дніпропетровської області, громадянина України, який працює головним інженером ТОВ «Катрас», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 (триста вісімдесят чотири) грн.

Згідно з постановою суду, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №242 від 27 травня 2019 року, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника управління по розвитку та будівництву КП «Водоканал», будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як посадова особа уповноважена на виконання функцій держави та яка є суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно п/п.«а» п.2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», в порушення вимог п/п.1 п.5 р.ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10 червня 2016 року, був зобов`язаний наступного року після припинення діяльності в установленому порядку подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. Тобто ОСОБА_1 після написання заяви про звільнення за згодою сторін від 07 липня 2017 року подав декларацію після припинення діяльності за минулий рік лише 29 березня 2019 року, що є порушенням ч.2 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції», відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Подано було лише декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, шляхом заповнення відповідної форми на веб ресурсі НАЗК.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №243 від 27 травня 2019 року, ОСОБА_1 після написання заяви про звільнення за згодою сторін від 07 липня 2017 року у встановлений законом строк вчасно не подав декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а зробив це лише 29 березня 2019 року, що є порушенням вимог ч.2 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції», відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не оспорюючи фактичні обставини, викладені у протоколах про скоєння ним правопорушень, і визнаючи свою вину, просить вищезазначену постанову суду скасувати та закрити провадження в справі на підставі ч.3 ст. 38 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції зазначено, що датою виявлення правопорушення є 27 травня 2019 року, тобто день надання ним пояснень щодо несвоєчасного подання декларацій, проте факт невчасного подання ним декларацій представниками Національної поліції був встановлений ще раніше - шляхом доручення відповідного витягу із бази даних сайту НАЗК без дати та номеру, у зв`язку із тим, що його опитування представниками Національної поліції проводилось 29 березня 2019 року з пред`явленням йому вказаного витягу. Цього ж дня, він подав відповідну декларацію з метою усунення порушення. 27 травня 2019 року ним були надані повторні пояснення на вимогу уповноваженого співробітника поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, та за змістом ці пояснення повністю дублювали пояснення, надані ним 29 березня 2019 року. Жодних перевірочних заходів в період з 29 березня 2019 року по 27 травня 2019 року не проводилось. Таким чином, судом першої інстанції зроблений хибний висновок про час виявлення вчиненого ним правопорушення, який судом безпідставно пов`язаний з днем надання ним повторних пояснень.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і вважав, що оскаржувана постанова суду є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржувану постанову в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому правопорушень при викладених в оскаржуваній постанові обставинах ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах і є правильними.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Фактичні обставини справи та кваліфікація дій ОСОБА_1 ніким не оспорюються.

Перевіряючи доводи апелянта щодо неправильного відрахування судом процесуальних строків, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

В протоколах про адміністративні правопорушення, пов`язаних з корупцією №№242,243 від 27 травня 2019 року, складених відносно ОСОБА_1 , та в постанові суду зазначено, що правопорушення вчинені 29 березня 2019 року.

Як свідчать матеріали справи, саме 29 березня 2019 року о/у відділу УЗЕ в Запорізькій області ДЗЕ НПУ Котляром В.Ю. були відібрані пояснення у ОСОБА_1 з приводу зазначених правопорушень, за змістом яких останній факт вчинення правопорушень не заперечував та свою вину визнав.

Відповідно до матеріалів справи, цього ж дня, з метою усунення правопорушення ОСОБА_1 подав відповідну декларацію.

Після цього, згідно з матеріалами справи, жодних перевірочних дій не проводилось, що дає підстави для висновку, що особа, уповноважена на складання протоколів про адміністративні правопорушення, мала вже всі необхідні відомості, тобто правопорушення були вже виявлені.

Проте, протоколи стосовно ОСОБА_1 складені одразу не були.

Разом з цим, 27 травня 2019 року, тобто майже через два місяці, тим же самим працівником поліції - Котляром В.Ю. повторно відібрані пояснення у ОСОБА_1 , які за змістом фактично дублюють попередні його пояснення, і в той же день були складені протоколи про адміністративні правопорушення.

Днем виявлення правопорушень в протоколах зазначено 27 травня 2019 року з посиланням на те, що саме у цей день посадовою особою органу Національної поліції надано оцінку зібраним доказам у сукупності.

З цим погодився і суд першої інстанції, вказавши в оскаржувані постанові на те, що датою виявлення правопорушень є 27 травня 2019 року, тобто день надання останніх пояснень ОСОБА_1 .

При цьому суд не вмотивував належним чином своє рішення в зазначеній частині.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як зазначено вище, будь-яких відомостей про те, що за період з 29 березня 2019 року (з дати відібрання первинних пояснень ОСОБА_1 ) по 27 травня 2019 року (по дату відібрання повторних тотожних пояснень ОСОБА_1 ) проводились будь-які перевірочні дії, матеріали справи не містять.

Жодної необхідності у відібранні у ОСОБА_1 повторних пояснень з матеріалів справи не вбачається, оскільки останній свою вину не заперечував і у своїх первинних поясненнях розповів про всі обставини вчинених ним правопорушень.

Тобто, висновки суду про те, що датою виявлення правопорушень є 27 травня 2019 року, є хибним та таким, що спростовується матеріалами справи.

Таким чином, матеріалами справи доведено, що правопорушення, які інкримінуються ОСОБА_1 , виявлені 29 березня 2019 року, тобто на момент розгляду справи судом першої інстанції (02 липня 2019 року) закінчився строк, передбачений ч.3 ст.38 КУпАП.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд не з`ясував всіх обставин, що підлягають з`ясуванню та наклав на правопорушника стягнення після закінчення строків, передбачених законом.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова суду не може бути визнана законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Оскільки на час розгляду справи судом першої інстанції, відповідно і на час апеляційного розгляду, закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.3 ст.38 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02 липня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи судом першої інстанції строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 335/5962/19