ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/6565/19 Головуючий суддя І інстанції Горбунова Я. М.
Провадження № 33/818/915/19 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 серпня 2019 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Чопенко Я.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Жупинського М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 2 липня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1977 року народження, громадянин України, мешканець м АДРЕСА_1 Харкова,

- визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також, з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 13.04.2019 року о 23.02 год. керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21144», номерний знак НОМЕР_1 , у м. Харкові по вул. Гвардійців Широнінців, 36 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в закладі охорони здоров`я КЗ ОЗ «ОНД» у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, вважає, що судом не встановлені всі обставини по справі та порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Жупинського М.А. на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним суд першої інстанції послався на , пояснення свідків та на відеозапис події із участю ОСОБА_1

Відпоавідно до протоколу про адміністративне правопорушення(а.с.1), ОСОБА_1 , як водію,вмінюється відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та у медичному закладі.

З протоколом ОСОБА_1 ознайомлений під розпис, а також йому роз`яснені його права, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Цей протоколскладений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Апеляційний суд оглянув відеозапис, наявний в матеріалах справи (а.с.8).

З даного запису вбачається, що при обставинах, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення дійсно були присутні свідки.

Згідно пояснень цих свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 5, 6) в їх присутності водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки Т/З за допомогою газоаналізатора «Драгер» відмовився, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я (КЗОЗ «ОНД») відмовився.

Ці пояснення свідків та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки його автомобіля підтверджується даними з відеозапису, на якому вбачається, як на запит інспектора поліції пройти огляд на місці за допомогою газоаналізатора «Драгер» ОСОБА_1 відмовився.

Проте, хоча згідно цього ж відеозапису, ОСОБА_1 і погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, однак своєю поведінкою всіляко намагався уникнути спілкування з інспекторами поліції щодо направлення його на такий огляд.

Апеляційний суд вважає, що інспектор поліції вірно кваліфікував цю поведінку ОСОБА_1 як фактичні дії щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Крім того, апелянт посилається на наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року за №100 та вважає, що відеозапис, наявний в матеріалах справи не відповідає цьому наказу, оскільки він складається з 7 окремих фрагментів різної тривалості та вважає, що ця «нарізка» відеофрагментів не дають підтвердження того, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

В вищенаведеному наказі вказано, що нагрудна відеокамера працівника патрульної поліції повинна активуватись працівником поліції та знаходитись в режимі відео зйомки при будь-якому контакті з особами та все спілкування повинно бути записане безперервно.

Апеляційний суд, аналізуючи відеозаписи не вбачає порушень з боку інспекторів поліції щодо несвоєчасного вмикання або вимикання бодікамери при спілкуванні з ОСОБА_1 , оскільки з цього відеозапису більш ніж зрозуміло з якого приводу був зупинений ОСОБА_1 , вбачається факт відмови ОСОБА_1 , у присутності свідків, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому це посилання апелянта є хибним та не приймається до уваги.

Надані захисником Занкевича ОСОБА_4 . адвокатом Жупинським М.А. відеозаписи ідентичні тим, що знаходяться в матеріалах справи, а тому суд не надає ним жодної оцінки.

Більш того в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

П.2.5 ПДР має імперативну форму.

Посилання на необхідність застосування при розгляді апеляційної скарги Рішеннь ЄСПЛ «Лутці проти Німеччини», «Маліге проти Франції», «Ескубе проти Бельгії» заслуговує на увагу, натомість колегія суддів вважає, що прийняте судом рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.

Аналізуючи наведені докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийняв вірне рішення щодо визнання ОСОБА_1 винним у порушені п. 2.5 ПДР України за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Московського районного суду м. Харкова від 02.07.2019 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду Я.В. Чопенко