Справа № 738/716/19 Головуючий у 1 інстанції Сова Т. Г.
Провадження № 33/4823/238/19
Категорія - ст. 183-1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді виконання 120 годин суспільно корисних робіт.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суд, ОСОБА_1 , вчинив правопорушення, передбачене ст. 183-1 КУпАП, що полягає у несплаті аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості. Сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Станом на 01 квітня 2019 року розмір заборгованості по аліментах становить 33019, 06 грн.

Не погоджуючись з даною постановою суду особою, яка притягується до адміністративної відповідальності було подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю його вини та складу адміністративного правопорушення. Викладене в апеляційній скарзі прохання мотивує тим, що державним виконавцем невірно було встановлено суму аліментів для стягнення, оскільки він при обрахунку цієї суми виходив з рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 19 листопада 2014 року, відповідно до якого з нього, на користь ОСОБА_2 стягується сума у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, рішенням того ж таки суду від 08 грудня 2015 року розмір стягуваних з нього аліментів був змінений на фіксовану грошову суму у розмірі 400 грн. щомісячно, з якої і мав виходити державний виконавець при розрахунку суми аліментів до сплати.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Явка апелянта на засідання суду апеляційної інстанції є необов`язковою.

Будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив в зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З представлених матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що державним виконавцем Менського РВ ДВС у Чернігівській області складено протокол про адміністративне правопорушення №4 від 12 квітня 2019 року стосовно ОСОБА_1 , оскільки він не сплачує аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.2-3).

Вказаним обставинам, з урахуванням наявних в матеріалах справи письмових доказів, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дав поверхову оцінку і дійшов до необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, з огляду на таке.

Зокрема, положення ч. 1 ст. 183-1 КУпАП встановлюють адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З об`єктивної сторони, адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Визначення періоду і розміру заборгованості здійснюється державним виконавцем, у провадженні якого перебуває відповідне виконавче провадження.

При вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за несплату аліментів слід враховувати, що Закон №2234-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» в частині запровадження статті 183-1 КУпАП, набрав чинності лише 06 лютого 2018 року.

Відповідно до ст.58 Конституції України, ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Враховуючи, що об`єктивна сторона правопорушення полягає у несплаті аліментів протягом певного періоду часу, то періоди несплати, які утворюють склад правопорушення повинні враховуватись виключно з 06 лютого 2018 року. Притягнення до адміністративної відповідальності за несплату аліментів стане можливим тільки у випадку несплати аліментів після спливу не менше шести місяців, починаючи з вказаної дати.

Відповідно до протоколу зазначеного вище, діяння, за яке ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП, мало місце в період з 28 жовтня 2014 року по 01 квітня 2019 року.

Доводи апеляційної скарги особи правопорушника є частково слушними та обґрунтованими, щодо відсутності в його діях складу адміністративної відповідальності, оскільки стаття 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів, дана норма не має зворотної дії в часі.

Період несплати аліментів особою до вступу в дію ст.183-1 КУпАП не може братись до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною нормою закону.

Також, як вбачається з матеріалів справи в них міститься рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 08 грудня 2015 року про зміну розміру аліментів на користь ОСОБА_1 та визначення його в твердій грошовій сумі, розміром 400 грн., яке судом при винесенні оскаржуваної постанови прийнято до уваги не було, що як наслідок потягло за собою прийняття рішення з допущенням неповноти та однобічності розгляду справи.

Крім того, є слушними доводи особи, яка подала апеляційну скаргу з приводу того, що в рішенні суду першої інстанції, не вказано, за якою ж саме частиною інкримінованої норми статті його притягнуто до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, сукупність доказів, досліджених апеляційним судом під час перегляду постанови суду першої інстанції, свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 та відповідно, подана ним апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова суду скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 7 ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Менського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач