ПОСТАНОВА

Справа №:755/11488/19

Провадження №: 3/755/5301/19

"02" серпня 2019 р.

м. Київ

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення особа, що притягається до адміністративної відповідальності 07.07.2019 о 05:30 год. по б-ру Шамо, 2/7 вчинив хуліганські дії, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Згідно ст. 173 КУпАП нею передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

У той же час, даний протокол не розкриває зміст та суть порушення, яке утворює собою дрібне хуліганство, а саме характер дій особи, чи то нецензурна лайка в громадських місцях, чи образливе чіпляння до громадян, чи інші подібні дії.

Відповідно до ст. 256 КУпАП протокол має містить суть порушення, тобто закон вимагає обов`язкове відображення в такому протоколі трьох складників: фактичних обставин порушення; правової кваліфікації; формулювання винувачення.

При цьому, під формулюванням винувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула винувачення виступає фактичною моделлю вчиненого проступку, а юридичне формулювання (формула та формулювання винувачення) - це правова модель проступку, вказівка на адміністративно -правові норми, порушення яких інкримінується особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2000, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено, що «обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 Конвенції…».

У Рішенні ЄСПЛ від 9.10.2008, прийнятому у справі «Абрамян проти Росії», зазначено, що «деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення». В цьому ж Рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення п.п.«а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду».

Таким чином, особа, якій висунуте винувачення, повинна бути детально поінформована про їхпричину, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення винувачення, а також про його характер, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів.

З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для дооформлення, під час якого необхідно всебічно, повно, і об`єктивно з`ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, зокрема виконати указівки суду наявні в цьому судовому рішенні щодо усунення виниклих протиріч під час розгляду справи в суді.

Підстав для закриття провадження по справі, на даний час, суд, виходячи з норм ст.ст. 38, 247 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, не вбачає, оскільки дана процесуальна дія не дасть змоги забезпечити виконання норм ст. ст. 1, 6, 7, 23 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283-285 КУпАП, суддя постановив :

справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повернути до Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві для усунення виявлених судом недоліків та виконання вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 в справі № 2-рп/2015, оскарженню не підлягає.

С у д д я : О.В. Бірса