Справа № 522/5627/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Дерус А. В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Піонерський Курорт, Калінінградської області, РФ, громадянина України, працюючого до 08.01.2019 року директором Департаменту оборонної роботи, цивільного захисту та взаємодії з правоохоронними органами Одеської міської ради, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП,

за участю:

прокурора - Острік О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1

Згідно проколу про адміністративні правопорушення, на підставі розпорядження Одеського місцевого голови від 03.01.2019 року № 12К «Про звільнення ОСОБА_1 », відповідно до ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 18 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» ОСОБА_1 звільнено з посади директора Департаменту оборонної роботи, цивільного захисту та взаємодії з правоохоронними органами Одеської міської ради, у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування, відповідно до ст. 20 ЗК «Про службу в органах місцевого самоврядування», 08.01.2019 року. 08.01.2018 року ОСОБА_1 був ознайомлений під розпис з вимогами ст.ст. 3, 45 ЗУ «Про запобігання корупції», на виконання яких був зобов`язаний подати електрону декларацію у строк до 08.01.2019 року. Проте, ОСОБА_1 , в порушення вимог ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» та Рішення НАЗК № 3 від 11.08.2016 року, несвоєчасно подав електронну декларацію перед звільненням, а саме 14.01.2019 року, що підтверджується рапортом та скрін-шотом з офіційної інтернет сторінки Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Як зазначає особа, яка склала протокол, ОСОБА_1 , будучи особою, яка припиняє діяльність на посаді директора Департаменту оборонної роботи, цивільного захисту та взаємодії з правоохоронними органами Одеської міської ради, та будучи посадової особою місцевого самоврядування 7-го рангу, несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим порушив вимогу п. 1 ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушеннях, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП не визнав та пояснив, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки наміру на порушення ЗУ «Про запобігання корупції» він не мав, та подав декларацію 14.01.2019 року у зв`язку із тим, що тільки 14.01.2019 року отримав довідку про доходи, відомості із якої підлягали внесенню до декларації.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до наступного.

Так, згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала їх шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

За змістом статті 1 Закону України "Про запобігання корупції", корупційне правопорушення - це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно абзацу 5 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання корупції", корупція - це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, ОСОБА_1 несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим порушив вимогу п. 1 ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наміру на порушення вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 не мав, та несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями у зв`язку із тим, що лише 14.01.2019 року він отримав довідку про доходи, відомості з якої підлягали внесенню до зазначеної декларації, що є поважною причиною несвоєчасного подання декларації.

Так, довідка про доходи видана виконавчим комітетом Одеської міської ради директору Департаменту оборонної роботи, цивільного захисту та взаємодії з правоохоронними органами Одеської міської ради Зубову Г.І., датована 14.01.2019 роком за № 03-46/6, а отже ОСОБА_1 не мав можливості своєчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, оскільки відомості зазначені в даній довідці про доходи підлягали обов`язковому внесенню до декларації.

Зазначене підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме довідкою про доходи та поясненнями останнього.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 р. № 223-943/0/4-17 зазначив, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, слід врахувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларацій. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З огляду на це орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне повідомлення.

Однак, відповідним органом не надано суду жодного доказу на підтвердження в діях ОСОБА_1 умислу, направленого на порушення вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», а як наслідок вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі пов`язаного з корупцією, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Положеннями ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, між іншим, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Частина 3 статті 62 Конституції України, зобов`язує суд тлумачити усі сумніви щодо доведеності вини особи на її користь.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 -6 КУпАП, що виключає провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 62, 129 Конституції України, ст. ст. 7, 9, ч.1 ст. 172-6, п.1 ч.1 ст. 247, 251, п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. 294, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови в Одеський апеляційний суд.

Суддя Приморського

районного суду міста Одеси А. В. Дерус

18.06.2019