Справа № 750/1353/19 Головуючий у 1 інстанції Григор`єв Р. Г.
Провадження № 33/4823/224/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

судді апеляційного суду Шахової О.Г., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з нього на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суд 1 інстанції, 30 січня 2019 року, близько 23 год. 13 хв., у м. Чернігові, на нерегульованому перехресті вул. Кільцева та вул. Михалевича, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21124», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як за допомогою приладу «Драгер», так і у лікаря-нарколога відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження по справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в порушення вимог ст. 268 КУпАП суд 1 інстанції розглянув справу за його відсутності, без належного повідомлення про час і місце судового розгляду, що є порушенням прав на захист, гарантованих ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Всупереч вимог ст. ст. 245, 251-252, 280 КУпАП, судом не вжито всіх заходів, передбачених КУпАП, для з`ясування питання про наявність чи відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а так само щодо своєчасності, всебічності та об`єктивності з`ясування обставин справи.

Також посилається на Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якою повинні керуватися поліцейські, та зазначає, що ознаки алкогольного сп`яніння, а також факт керування транспортними засобами мають бути зафіксовані не лише в протоколі про адміністративне правопорушення, а й підтверджуватися матеріалами справи.

Звертає увагу, що судом 1 інстанції порушено вимоги ст. 33 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять документів, які б характеризували особу, містили дані про сімейний стан, тощо. Тому в цій частині оскаржувана постанова є необґрунтованою та формальною.

Заслухавши пояснення апелянта, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 уточнив вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову суду та провадження по справі закрити на підставі ст. 38 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. По суті події показав, що того дня його молодший брат, який хворіє на астму, відпочивав на дачі. На його прохання він відвіз йому інгалятор. Близько півночі, коли поверталися до міста, його зупинили працівники поліції, запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, але він відмовився, оскільки о 6 вечора вжив небагато спиртного. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівник поліції кудись зателефонував і повідомив, що знає місце його проживання, тому у нього особисто адресу не уточнювали. Свою вину в скоєнні даного адміністративного правопорушення не заперечує.

Також пояснив, що розглядом даного протоколу цікавився кожен день, дививсь інформацію щодо розгляду справ, яка знаходиться на офіційному сайті Деснянського районного суду м. Чернігова, а також через Єдиний державний реєстр судових рішень. Вважав, що суд зобов`язаний його повідомити про день та час розгляду справи, проте, про дати судових засідань йому відомо не було. Про розгляд адміністративного протоколу щодо нього дізнався через ЄДРСУ, коли побачив постанову.

Вказав, що за адресою, вказаною працівниками поліції в протоколі про адміністративне правопорушення не проживає та з вересня 2012 року знятий з даного місця реєстрації, що підтверджується копією його паспорту, яку надав апеляційному суду.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, окрім іншого, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277-1 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Суд першої інстанції, розглядаючи адміністративну справу, вказаних вимог закону не виконав, чим обмежив права ОСОБА_1 щодо доступу до правосуддя.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні суду 1 інстанції при розгляді відносно нього справи про адміністративне правопорушення. Судові повідомлення були скеровані за адресою: АДРЕСА_2 та повертались без належного вручення адресату. Така ж адреса зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду першої інстанції.

В той же час, під час апеляційного перегляду встановлено та підтверджено документально, що 05.09.2012 року ОСОБА_1 знятий з реєстрації за даним місцем проживання.

На думку апеляційного суду, при складанні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 працівники поліції, в порушення вимог ст. ст. 256, 268 КУпАП, невірно встановили фактичне місце проживання останнього, вказавши його згідно інформації, яка міститься в базі Департаменту патрульної поліції. На вказані обставини суд 1 інстанції уваги не звернув та, маючи можливість і достатньо часу, не з`ясував фактичне місце проживання ОСОБА_1 з метою забезпечення його права на захист.

Вказані обставини свідчать про неналежне повідомлення особи, яка притягується до відповідальності, про час та місце розгляду справи.

Крім того, в оскаржуваній постанові суд, посилаючись на ст. 268 КУпАП, зазначає, що справи даної категорії можуть розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. При цьому судом були створені всі належні процесуальні можливості для реалізації ОСОБА_1 права на захист, оскільки останньому надавався час на подання своїх письмових пояснень з приводу обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення або на запрошення захисника для представлення власних інтересів в суді, чим той не скористався з власної ініціативи.

Однак, як з`ясувалося апеляційним судом, це не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 не сповіщався належним чином про розгляд справи та йому не надавався час на подання пояснень з приводу події. Тому, баланс між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом справи з дотриманням як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності, як зазначив суд 1 інстанції, дотримано не було.

На думку апеляційного суду, враховуючи вище викладені обставини, слід визнати, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом, зокрема ст. 268 КУпАП, права, якими наділена особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, тощо. Зазначене є порушенням права на захист та є безумовною підставою для скасування постанови суду та винесення апеляційним судом нової постанови.

Під час апеляційного розгляду судом встановлено, що 30 січня 2019 року, близько 23 год. 13 хв., у м. Чернігові, на нерегульованому перехресті вул. Кільцева та вул. Михалевича, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21124», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як за допомогою приладу «Драгер», так і у лікаря-нарколога відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновки апеляційного суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення підтверджуються наступними доказами, які досліджені в судовому засіданні та узгоджуються між собою.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21124», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків (а.с. 3).

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не заперечував обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, та зазначав, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5) та направленню на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 30.01.2019 року (а.с. 6) ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Відеозаписом з камери поліцейського підтверджується відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Із досліджених пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що в присутності останніх ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як за допомогою приладу «Драгер», так і у лікаря-нарколога на нього складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 7-8).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , як особа, яка керує транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, був відсторонений від керування цим транспортним засобом. Зокрема, згідно рапорту працівника поліції від 30.01.2019 року ОСОБА_1 виявив бажання залишити автомобіль на місці зупинки його працівниками поліції (а.с. 11).

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1ст.130 КУпАП.

Разом з тим, згідно ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Відповідно до протоколу, правопорушення було скоєно 30.01.2019 року. Виходячи з викладеного, на момент апеляційного розгляду справи сплинув строк накладення адміністративного стягнення.

Тому, оскільки на момент розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення, то постанова суду підлягає скасуванню, а справа закриттю внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 38, 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяО. Г. Шахова