П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2019 Справа №607/12095/19

04 червня 2019 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю захисника Янчишина В.Й., потерпілого ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

15 травня 2019 року о 09 год. 10 хв. в м. Тернополі по пров. Галицький, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», держаний номерний знак НОМЕР_1 , порушив ПДР, внаслідок чого відбулося ДТП. Зокрема, ОСОБА_1 в порушення вимог дорожнього занку 4.4 ПДР України здійснив поворот ліворуч на провулок Галицький, з одностороннім рухом та рухався проти дозволеного напрямку руху, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Renault Laguna», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному дозволено напрямку руху. Внаслідок дорожньотранспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №198415 від 15 травня 2019 року, 15 травня 2019 року о 09 год. 10 хв. в м. Тернополі по пров. Галицький, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», держаний номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, місце події залишив.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Попередньо його захисник адвокат Янчишин В.Й. подав письмові пояснення. Вказав, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнає повністю. Вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП не визнає. Так, 15 травня 2019 року о 09 год. 00 хв. рухався по вул. Збаразька в м. Тернополі, здійснив поворот ліворуч на провулок Галицький, де допустив зіткнення з автомобілем «Renault Laguna», державний номерний знак НОМЕР_2 . Після ДТП він зупинив свій транспортний засіб, викликав працівників поліції та повідомив страхову компанію. Через 20 хв. після зіткнення на місце події прибув ОСОБА_3 , який є його представником на підставі довіреності. Місце події він залишив, у зв`язку з крайньою необхідністю, а саме необхідністю з`явитися у Польське посольство за викликом для подачі документів для отримання візи до Республіки Польща, до якого був записаний заздалегіть. Будь-якого умислу на приховування факту та обставин ДТП у нього не було. У зв`язку із вказаними обставинами, він змушений був відлучитись із місця ДТП, однак транспортний засіб та документи вже залишив на свого представника ОСОБА_3 . Прибувши через годину на місце події, він приймав участь та допомагав працівникам поліції в оформленні щодо нього адміністративних матеріалів, надавав пояснення. Посилаючись на наведене, просив провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Присутній в судовому засіданні захисник ОСОБА_1 . адвокат Янчишин В.Й. просив провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності ст. 122-4 КУпАП закрити, з підстав викладених у письмових поясненнях.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 15 травня 2019 року мала місце дорожньо-транспортна пригоди за участю його автомобіля «Renault Laguna», державний номерний знак НОМЕР_2 та транспортного засобу «Daewoo Lanos», держаний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 Після зіткнення транспортних засобів ОСОБА_1 зупинив транспортний засіб, викликав працівників поліції та свого представника ОСОБА_3 , який з`явився на місце ДТП за 20 хв. Після цього, ОСОБА_1 на деякий час залишив місце події, оскільки поспішав на чергу для подачі документів для отримання візи до Республіки Польща. Однак, транспортний засіб та документи він залишив на свого представника. Через деякий час ОСОБА_1 повернувся на місце ДТП та допомагав у оформленні матеріалів ДТП.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №198414 від 15 травня 2019 року; схемою місця ДТП, яка сталася 15 травня 2018 року о 09 год. 10 хв.; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 15 травня 2019 року.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Щодо інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення за ст. 122-4 КУпАП слід зазначити наступне.

Положеннями ст. 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. При цьому, такі дії мають вчинятися свідомо з метою покиненню місця ДТП. Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини та мотивом нехтування забезпеченням безпеки дорожнього руху.

Згідно з вимогами п. 1.10. ПДР України, дорожньо-транспортною пригодою є подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди є дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення працівниками міліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Пункт 2.10 (а,в,д,е) ПДР України зобов`язує водія у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди (а); не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди(в); повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції(д); вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди (е).

Згідно з вимогами п.2.10 а ПДР України, порушення яких інкриміновано у даному адміністративному провадженні ОСОБА_1 , у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

З аналізу вищенаведених норм законодавства встановлено, що склад адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП складають дії учасника ДТП, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення працівниками міліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Як встановлено в судовому засіданні, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 мав намір залишити місце дорожньо-транспортної пригоди через нехтування правилами безпеки дорожнього руху.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 15 травня 2019 року до нього зателефонував ОСОБА_1 із проханням прибути на місце дорожньо-транспортної пригоди по провулку Галицький в м. Тернополі. Прибувши на місце події він побачив ДТП за участю транспортних засобів «Renault Laguna», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та «Daewoo Lanos», держаний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 Після цього ОСОБА_1 був змушений на деякий час відлучитись із місця ДТП, оскільки був записаний на чергу для подачі документів для отримання візи до Республіки Польща. Згодом повернувся та сприяв працівникам поліції в оформленні матеріалів ДТП.

Таким чином, аналізуючи в сукупності зібрані у справі докази, вважаю, що в судовому засіданні підтверджено той факт, що ОСОБА_1 не вчиняв будь-яких дій, які б свідчили про приховування факту ДТП або обставин його скоєння, що спричинили б необхідність проведення працівниками поліції заходів щодо встановлення учасника ДТП та розшуку транспортного засобу.

В судовому засідання встановлено та підтверджено вищенаведеними доказами по справі, що ОСОБА_1 безпосередньо після ДТП вжив всіх необхідних заходів, передбачених п. 2.10 ПДР України.

Таким чином, судом не встановлено суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В силу вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ст. 122-4 КпАП слід закрити, за відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення.

При обранні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, визнання ним вини, у зв`язку з цим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в межах санкції статті 124 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, 122-4, 124, 247, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 (триста сорок) гривень у дохід держави.

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяІ. М. Черніцька