Номер провадження: 33/813/336/19
Головуючий у першій інстанції Чаплицький В. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

секретаря - Маслова Р.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в розмірі 352,40 гривень.

Відповідно до постанови вбачається, що 21.11.2018 о 21 годині 20 хвилин, по вул. Базовій, 17, смт.Авангард, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ауді А6, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження тесту на стан сп`яніння на місці, а також у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що твердження суду першої інстанції про те, що скаржник був повідомлений належним чином про розгляд справи є помилковим, так як підпис в протоколі про адміністративне правопорушення не може вважатися своєчасним сповіщенням ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи. Жодної судової повістки про розгляд справи на адресу скаржника не надходило. ОСОБА_1 бажав надати безпосередньо пояснення суду щодо обставин справи, які мали місце 21.11.2018, та скористатися послугами адвоката, проте, з огляду на відсутність належного сповіщення про розгляд справи, скаржника було позбавлено такої можливості. В апеляційній скарзі скаржник пояснив, що 21.11.2018 о 21 годині 20 хвилин він рухався по вул. Базовій, 17, смт. Авангард на автомобілі Ауді А6, д/н НОМЕР_1 , та був зупинений співробітниками патрульної поліції, які запитали про вживання водієм алкоголю у день зупинки та напередодні, на що апелянт відповів, що не вживав алкоголь, проте у працівників поліції виникли сумніви. Так як 21.11.2018 в м. Одесі та Одеській області була похмура погода і місцями йшов дощ, під час руху на своєму автомобілі ОСОБА_1 використовував дрібники лобового скла та омивач скла з вмістом спирту, саме тому у салоні автомобіля міг бути запах схожий на запах від алкоголю, з чого працівники поліції зробили висновок про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння. Пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не пропонувалося і такий запис відсутній в протоколі про адміністративне правопорушення від 21.11.2018. Проте, в оскаржуваній постанові суд зазначив, що ОСОБА_1 від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на місці, а також у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Крім того, в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу в медичний заклад з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Судом не було встановлено чи дійсно направлявся ОСОБА_1 на медичний огляд та відмовився від його проходження. Свідки, які були запрошені працівниками поліції, свої пояснення писали під диктовку особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення. Оскільки допит свідків в ході розгляду справи не відбувався, вони не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, то їх пояснення слід оцінювати критично.

У судовому засіданні представник апелянта адвокат Назарова А.С. підтримала доводи скарги, надала висновок медичного закладу про те, що ОСОБА_1 не перебував у стані сп`яніння.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення представника скаржника, допитав свідка, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №399790, ОСОБА_1 21.11.2018 о 21 годині 20 хвилин, по вул. Базовій,17, смт. Авангард, керував транспортним засобом Ауді А6, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків. Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення БД №399790 від 21.11.2018 ОСОБА_1 також власноруч написав, що з протоколом він ознайомлений, згоден і вину свою усвідомлює.

Наведене підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які пояснили, що 21.11.2018 були свідками того, як ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту «Драгер» на стан сп`яніння на місці та у медичному закладі, вказав, що пив алкогольне пиво та свою вину усвідомлює.

В судовому засіданні апеляційного суду був допитаний свідок ОСОБА_2 , який підтвердив факт підписання ним пояснень, хоча детально події вже не пам`ятав.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок щодо того, що вина ОСОБА_1 у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується самим протоколом про притягнення його до адміністративної відповідальності, в якому він вказує, що вину свою усвідомлює, та письмовими поясненнями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що в діях ОСОБА_1 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і доводи скарги його не спростовують.

При цьому, судом обґрунтовано при визначенні виду адміністративного стягнення, що підлягає накладенню на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, з метою виховання цієї особи в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як цією особою, так і іншими особами, накладене адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік.

Суд апеляційної інстанції не може взяти до уваги висновок щодо результатів медичного огляду від 21.11.2018, наданий апелянтом, оскільки самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Оскільки іншого складу у провину ОСОБА_1 не ставилося, то і висновок про тверезий стан не може бути підставою звільнення від відповідальності. Більш того, довід про проходження огляду самостійно не був викладений ним в апеляційній скарзі, що є окремою підставою унеможливлення приймати його до уваги.

Також, не приймається судом до уваги й посилання апелянта у скарзі на те, що підпис в протоколі про адміністративне правопорушення не може вважатися своєчасним сповіщенням ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, оскільки, навпаки, саме підпис ОСОБА_1 у протоколі й підтверджує сповіщення особи, щодо якої протокол складений, про місце і час розгляду справи, і справу розглянуто в день та час, про які було повідомлено ОСОБА_1 .

Право на участь в судовому засіданні ОСОБА_1 реалізував в апеляційному суді, його інтереси представляв адвокат.

Крім того, об`єктивні перешкоди з`явитися до суду першої інстанції у визначений час були відсутні.

Той факт, що ОСОБА_1 від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на місці, а також у медичному закладі відмовився, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_1 визнає свою вину, погоджується зі змістом цього протоколу, та письмовими поясненнями свідків.

В матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу в медичний заклад з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, але за умов визнання ОСОБА_1 факту перебування у такому стані, про що він зазначив особисто в протоколі, не направлення його до закладу, не можна вважати порушенням порядку, та не може бути підставою для звільнення від відповідальності.

Більш того, зважаючи на визнання ОСОБА_1 своєї вини і погодження з протоколом, у суду немає підстав оцінювати критично показання свідків, зафіксовані у поясненнях до протоколу, як того вимагає апелянт у скарзі.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржену постанову - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 7,8,293,294 КУпАП, суд -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду Є.С. Сєвєрова