Справа № 464/7397/18 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 33/811/199/19 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника-адвоката Галича П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 04 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 04.02.2019,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює у СП «Росан», оператором,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 384,20 грн судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 22 грудня 2018 року о 01.15 год. на вул. Луганській, 16 у м. Львові, керував автомобілем марки «Форд фієста» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, блідість шкіри обличчя), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову скасувати; винести нову постанову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення; провадження у справі відносно нього закрити.

Апелянт вважає постанову судді незаконною через неповноту судового розгляду, а також через невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи та упередженого ставлення судді до нього, яке полягає в оцінці, яку дав суддя обставинам всупереч вимог Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ.

Апелянт наголошує, що йому в провину ставилася відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. Однак йому працівниками поліції не було роз`яснено причини зупинки автомобіля. Посвідчення водія у нього було вилучено 40 хвилин до того, оскільки на нього склали вже протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому він їх їм надати не міг. Працівники поліції не забезпечили йому можливість пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі.

Апелянт вважає, що пропозиція пройти огляд відразу в медичному закладі, а не на місці зупинки є порушення порядку проведення огляду. У протоколі відсутня інформація про ухилення від проходження огляду. Він конкретно не відмовлявся від проходження огляду, тим більше при його розмові з поліцейськими свідків не було, їх потім працівники поліції залучили. У справі відсутнє направлення на огляд у медичний заклад. Також немає даних про відсторонення його від керування транспортним засобом.

Апелянт наполягає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути допустимим доказом по справі, оскільки в ньому містяться відомості, які не відповідають дійсності, навпаки відображає припущення поліцейських про те, що він перебував в стані наркотичного сп`яніння. Крім того пояснення свідків є на стандартних бланках, не вказано реквізити документів за якими встановили особи свідків. Наявність відеозапису не підтверджує факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Такі відеозаписи є недопустимими доказами, оскільки отримані з порушенням встановленого законом порядку.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній мотиви, й пояснив, що до адміністративної відповідальності притягувався за ч. 1 ст. 130 КУпАП, але справу закрили у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Його було затримано того ж дня, але на 1 годину швидше. Тоді ж у нього вилучили права, але не відсторонили від керування автомобілем. 22 грудня 2018 року він не вживав наркотичних засобів і не перебував у стані наркотичного сп`яніння. Поліцейські не з`ясовували у нього про його стан, а лише по зовнішньому вигляду визначили, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Перший раз працівниками поліції було зупинено його автомобіль та здійснено обшук. Щодо причини зупинки пояснили, що мало місце викрадення телефону, а особа сіла в синій автомобіль. Поліцейські йому сказали, що він може повільно їхати додому. Від керування автомобіля його відсторонено не було. Їдучи додому вважав, що правильно вчиняє, оскільки працівники поліції після складання протоколу протокол його відпустили. Проте через деякий час його зупинив інший патруль, який попросив документи та наказав вийти з автомобіля. Глянувши на нього, повідомили що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Проте проходити огляд він відмовився, оскільки не довіряв працівникам поліції. При цьому, у медичний заклад йому їхати не пропонували Протокол поліцейські оформляли в автомобілі самостійно.

Захисник ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_1 та пояснив, що вважає дії працівників поліції протиправними, ОСОБА_1 право на захист не роз`яснювали, а в його діях не було складу адміністративного правопорушення. Особи свідків не встановлені так, як їх не було на місці зупинки. У справі відсутні будь-які дані про наявність в організмі ОСОБА_1 наркотичних засобів. Було порушено вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкцію по проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Провина ОСОБА_1 не доведена. Його не було відсторонено від керування автомобілем. Відсутнє в справі направлення на огляд в медичний заклад. На відеозапису, який переривається, з вул. Луганської не відображено реальних подій. ОСОБА_3 свідків не встановлені, їх пояснення написані однією рукою.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 400612 від 22.12.2018, складений о 01:35 год. у АДРЕСА_2 , на вул АДРЕСА_3 Луганській, 16 (а.с.1);

- інформацією зафіксованою на диску відеофіксації події (а.с. 2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 22.12.2018 про те, що вони були присутні при відмові водія ОСОБА_1 пройти огляду на стан сп`яніння на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі (а.с. 3,4);

- постановою за ч.5 ст. 121 КупАП (а.с.5).

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 права, що не пропонували йому проїхати в медичний заклад для огляду на стан наркотичного сп`яніння, спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом подій.

Покликання апелянта в апеляційній скарзі на те, що працівники поліції порушили Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, оскільки йому працівниками поліції на місці події не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає необґрунтованим і до уваги не бере так, як стан наркотичного сп`яніння визначається тільки у медичному закладі, від відвідування якого ОСОБА_1 відмовився, у зв`язку з чим і був складений протокол, який є предметом апеляційного розгляду.

На відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції чітко зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладів, у зв`язку з підозрою на наркотичне сп`яніння.

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 04 лютого 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах