Справа № 428/4739/19
Провадження № 33/810/144/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Чобур О.В., розглянувши в присутності особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Хачатурова Р.С. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02.08.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанська Луганської області, громадянина України, який працює начальником управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки в Головному управлянні Держпраці у Луганській області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та провадження щодо нього закрито за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2019 року о 20-50 годині ОСОБА_1 , рухаючись по проспекту Космонавтів у м. Сєвєродонецьку Луганської області, керував транспортним засобом - автомобілем марки «Hyndai IX35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при затриманні працівниками поліції за підозрою у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду щодо нього та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що суд припустився спрощеного підходу до розгляду справи, порушив норми матеріального і процесуального права.

Зокрема, суд не дослідив відеозапис з нагрудних камер поліцейських і не послався на них у постанові, отже, не врахував належним чином, що він не відмовлявся дути в драгер, але прилад нічого не показував. Він пропонував поліції поїхати до лікарні і здати аналізи, проте поліцейські пояснили, що в лікарні буде такий же самий драгер, фактично створивши всі умови для того, аби не надати можливості пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Поліцейські не роз`яснили йому право мати захисника і порушили законодавство при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в матеріалах справи відсутні сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, тобто, драгера, яким проводився огляді на стан алкогольного сп`яніння.

Адреса свідка ОСОБА_3 зазначена по різному, що унеможливило його виклик о судового засідання.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, тоді як суд визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП

Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає, що його вина не доведена поза розумним сумнівом.

В ході апеляційного розгляду справи апелянт та його захисник надали аналогічні пояснення, просили справу закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, в тому числі відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, апеляційний суд доходить висновків, що надані докази в повній мірі підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення і відеозапис з нагрудних камер поліції свідчать про те, що при затриманні ОСОБА_1 працівниками поліції належним чином виконані вимоги КУпАП і Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України, від 09.11.2015 № 1452/735, як щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення, так і щодо проведення освідування на стан алкогольного сп`яніння. Всупереч доводам апелянта, йому роз`яснено його процесуальні права, в тому числі право на захист, про що в протоколі є його підпис.

Також всупереч доводам апелянта, адреса свідка ОСОБА_3 в протоколі про адміністративне правопорушення і в його поясненнях зазначена однакова, проте неявка цього свідка у судове засідання не вплинула на встановлення істини.

Відеозапис свідчить про те, що поліцейськими пропонувалося ОСОБА_1 продувати алкотестер «Драгер», проте він, незважаючи на неодноразові роз`яснення працівників поліції, як саме слід це робити, лише імітував цю дію, тобто, робив надто слабкий видих, недостатній для отримання показань алкотестера.

Самі по собі ці дії вже свідчать поза розумним сумнівом про небажання ОСОБА_1 проходити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, згідно відеозапису, ОСОБА_1 неодноразово пропонує працівникам поліції перед тим, як їхати до лікарні, завезти спершу додому дитину, але після того, як вони погоджуються знайти для цього тверезого водія, врешті решт, заявляє, щоби складали протокол на місті і що він відмовляється від проходження медичного огляду (за часом 21-24 на відеозапису).

Вказаними доказами поза розумним сумнівом доведено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підстав для закриття провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення не вбачається.

Рішення суду про закриття адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, є законним і обґрунтованим і з ним погоджується і апеляційний суд.

Разом з тим, суд припустився помилки, зазначивши в резолютивній частині постанови про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, оскільки він притягався до адміністративної відповідальності за частиною 1, а не за частиною 2 ст. 130 КУпАП.

В цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанову суду слід змінити, виключивши з неї вказівку про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Інші апеляційні вимоги апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02.08.2019 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрито за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, змінити.

Виключити із постанови вказівку про визнання винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського

апеляційного суду О.В. Чобур