Справа № 344/6316/19
Провадження № 33/4808/254/19
Категорія . 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Боднарука Андрія Васильовича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.05.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір.

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді як незаконну та необґрунтовану, закрити провадження по справі. Для повного з`ясування обставин просить викликати свідків, які на протязі дня, і на момент зупинки транспортного засобу перебували в його автомобілі, та можуть підтвердити факт не вживання ним наркотичних засобів цього дня. На думку апелянта, суддя безпідставно відмовив йому, та його захиснику, у виклику цих свідків в судове засідання. Також суд безпідставно відмовив й у виклику лікаря, який проводив огляд в лікарні, та не дотримався, на думку апелянта, інструкції щодо застосування тесту, оскільки пройшло мало часу, - до 5 хвилин, в той час як необхідно 20-30 хвилин, в насідок чого в 3-х позиція проявились по дві смужки, в і 2-х по одній. Стверджує, що лікар забрав тест після того як він мав намір сфотографувати його. Вказує, що після проведення цього тесту, лікар дістав новий тест і знов провів освідчення, внаслідок якого, проявилось по дві смужки в трьох позиціях, на підставі чого, зробив висновок про його перебування в наркотичному стані. Вказує, що в інструкції до тесту міститься інформація про те, що тест є первинним висновком та повинен бути підтверджений альтернативними методами, лабораторними дослідженнями тощо. Апелянт посилається на те, що тест показав наявність в його організму амфетаміну, проте наслідки вказаного наркотичного засобу будуть міститися в сечі близько 4 днів, в той час як стан ейфорії (тобто сп`яніння) триває віл 2 до 8 годин. На думку апелянта, показання вказаного тесту є хибними, оскільки тест не сертифікований МОЗ України. Апелянт також посилається на те, що йому не були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, тому він був позбавлений можливості скористатись юридичною допомогою. Стверджує, що він висловлював працівникам поліції свою незгоду з висновком лікаря, проте отримав відповідь від них, що він має право відстоювати свої права в суді. Крім цього, апелянт вказує на те, що в постанові суду відсутні міркування судді щодо обрання ним саме такого виду та розміру адміністративного стягнення. Посилається також на відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення відомостей щодо свідків та його пояснень по суті правопорушення, що суперечить вимогам ст. 255 КУпАП. Вважає, що суд першої інстанції неповно дослідив всі обставини справи, формально підійшов до вивчення обставин, та прийняв рішення з порушення норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що для його притягнення до адміністративної відповідальності, суду було достатньо лише встановлення того факту, що він не заперечував, що дійсно керував транспортним засобом та наявність висновку лікаря. На думку апелянта, суддя не прийняв до уваги його пояснення про те, що працівники поліції протягом останніх місяців чинили на нього тиск, постійно його зупиняли за недостатню підсвітку номерних знаків, яка була в справному стані. Апелянт не заперечує того факту, що він вживав наркотичні засоби два дні потому, а тому не перебував у стані наркотичного сп`яніння, але наркотичні засоби, на думку апелянта, перебували в стані виведення з його організму, про що він наголошував лікарю.

Постановою судді встановлено, що ОСОБА_1 , 04.04.2019 року о 03-40 год. в м.Івано-Франківську, по вул. Івасюка, 42, керував транспортним засобом марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Млинарська, 21, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання 13.06.2019 року з`явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбачені ст.268 КУпАП; та його захисник Боднарук А.В. , якому роз`яснені права, передбачені ст.271 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_1 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів викладених у ній, просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 пояснив, що жодних наркотичних засобів в день проведення освідчення він не вживав. Вважає, що огляд, який проведено в наркодиспансері є недійсним, оскільки огляд проведений без лабораторних досліджень, на підставі лише тестів, що є, на його думку, неприпустимим. Не заперечує факту вживання наркотичних засобів, але не в день керування транспортним засобом та проведення огляду, тому у нього залишились остаточні ознаки.

ОСОБА_1 та його захисник заявили клопотання про допит лікаря ОСОБА_3 , що склала висновок щодо його стану наркотичного сп`яніння, яке задоволено. Відмовлено в задоволені клопотання щодо виклику свідків, оскільки матеріали провадження містять достатньо доказів для прийняття рішення по суті.

24.06.2019 року в судове засідання з`явився захисник Боднарук А.В., особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, зі слів захисника, йому відомо про слухання справи в суді апеляційної інстанції, проте він виїхав за кордон та просив розглядати справу у його відсутність.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, постанову суду залишити без змін, з наступних підстав.

З пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення, що міститься у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 294941 від 04.04.2019 року, вбачається, що останній, керував транспортним засобом марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога, чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України, за що був притягнений до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.п. 1).

Вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення та, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини останнього та призначив йому справедливе стягнення, в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке узгоджується з вимогами ст.ст. 23, 33 КУпАП

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння.

Доведеність вини ОСОБА_1 підтверджується доказами, що містяться в матеріалах провадження, зокрема: 1) протоколом серії БД № 294941 від 04.04.2019 року, який містить підпис апелянта, де у графі «пояснення особи» міститься запис наступного змісту: «Наркотики чи речовини не вживав, як попали в кров не маю поняття», та відомості щодо роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених як ст. 63 Конституції України так й ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд справи у суді м. Івано-Франківська (а.п. 1); 2) висновком лікаря-нарколога Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру від 04.04.2019 року №107, в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (а.п. 2); 3) відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, з якого вбачається як підстави зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 , так й пропонування останньому працівниками поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, оскільки зіниці ока не реагували на світло, а також безпосередньо проходження такого огляду ОСОБА_1. в наркотичному диспансері (а.п. 4), тощо.

З наведеного вбачається, що доводи апелянта про те, що він був позбавлений можливості скористатись юридичною допомогою, внаслідок нероз`яснення йому працівниками поліції його прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, так само як й відсутність в протоколі його пояснень по суті правопорушення, суперечать відомостям, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, з яким останній був ознайомлений під підпис.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено без зазначення свідків, не є тією істотною обставиною, що впливає на правильність висновків суду про доведеність його вини, виходячи з відеозапису з камери відеореєстраторів працівників поліції, долученого до протоколу, який, відповідно до ст.251 КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

В результаті перевірки вищевказаних доводів апеляції не було встановлено порушень встановленого ст. 266 КУпАП порядку проведення медичного огляду на стан сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Вважаю, що постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та мотиви прийняття саме такого рішення, тому доводи апелянта в цій частині є безпідставні.

Тому, доводи апелянта про те, що суд першої інстанції неповно дослідив всі обставини справи, формально підійшов до вивчення обставин, та прийняв рішення з порушення норм матеріального та процесуального права, не є слушним.

Доводи апелянта про те, що суддя не прийняв до уваги його пояснення в частині того, що працівники поліції протягом останніх місяців чинили на нього тиск, постійно його зупиняли за неякісну підсвітку номерних знаків, яка була в справному стані, не є предметом розгляду даної справи, де вирішується питання доведеності керування апелянтом транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, в той час як свою незгоду з приводу інших незаконних дій працівників поліції, апелянт має право оскаржувати в передбаченому законом порядку.

Посилання апелянта на те, що він висловлював працівникам поліції свою незгоду з висновком лікаря, не є підставою для визнання проведеного огляду недійсним. Матеріали провадження не містять відомостей щодо оскарження апелянтом вказаного висновку.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції прийняв рішення лише на підставі того, що він не заперечував факту керування транспортним засобом та на підставі висновку лікаря, не є підставою для визнання прийнятого судом рішення незаконним, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Твердження апелянта про неповноту судового розгляду, у зв`язку із відмовою у виклику свідків, які на протязі дня, і на момент зупинки транспортного засобу, перебували в його автомобілі, та можуть підтвердити факт не вживання ним наркотичних засобів цього дня, не є слушними, оскільки предметом судового розгляду є обвинувачення у керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом у стані н6аркотичного сп`яніння, а не з`ясування обставин вживання апелянтом наркотичних засобів протягом встановленого проміжку часу.

Крім того, вказані свідків, зі слів апелянта, є його знайомими, що свідчить про їх можливу зацікавленість у результаті розгляду.

Вважаю неспроможними доводи апелянта про те, що висновок Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру є незаконним, внаслідок недотримання лікарем інструкції щодо застосування тесту, оскільки висновок зроблений лікарем Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру в межах наданих повноважень, відповідно до вимог Інструкції, та містить всі необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився медичний огляд та часу та місця його проведення.

Зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 вбачається, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи.

Зі змісту пунктів 12, 13 Інструкції вбачається, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а дослідження біологічного середовища з використанням крові проводиться у тому випадку, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти інші зразки біологічних середовищ, вказаних вище.

З наведено вбачається, що ОСОБА_1 мав здати будь-яке біологічного середовища для встановлення наявності або відсутності в нього стану наркотичного сп`яніння.

Таким чином, лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог Інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію.

Твердження апелянта про те, що суддя безпідставно відмовив йому у виклику лікаря, який проводив огляд в лікарні, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки суд оцінює всі докази безпосередньо і в сукупності.

В той же час, з метою перевірки доводів апелянта в частині того, що тест, яким проводився огляд лікарем-наркологом не сертифікований МОЗ України, так само як й твердження про те, що наркотичні засоби перебували в його організмі в стані виведення, оскільки наслідки такого наркотичного засобу як амфетамін будуть міститися в сечі близько 4 днів, в той час як стан ейфорії (тобто сп`яніння) триває віл 2 до 8 годин, що свідчить про те, що він не перебував під час керування транспортним засобом у стані сп`яніння, витребувано акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №107 від 04.04.2019 року, на підставі якого й було прийнято висновок лікарем-наркологом ОСОБА_3 , та допитано вказаного лікаря-нарколога в суді апеляційної інстанції.

Так, з п. 23 Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №107 від 04.04.2019 року (далі -Акту) вбачається, що методом лабораторного тестування на наркотичні засоби - тести-системи.

В п. 16 Акту міститься запис про відомості, зі слів ОСОБА_1 , щодо останнього вживання ним алкоголю чи наркотичних речовин, наступного змісту : «Вживав пиво сьогодні, про наркотики категорично заперечує, але при позитивних тестах - вагається, щодо амфетаміну: «була ситуація, де я згадалось… коли в компанії випивав алкоголь».

З п. 21 Акту також вбачаєтеся, що проводилась лабораторна діагностика з метою уточнення наявних речовин впливу: о 05-00 год. на амфетамін та марихуану, - тест позитивний; о 05-10 год. на 5 видів - позитивний на амфетамін. досліджувалось біологічне середовище - сеча.

В п. 24 міститься результати лабораторних тестів, згідно яких: «сталому 0,02%, канабіно?їди (+); амфетамін (+); 5 нарко: амфетамін (+)».

Допитаний в судовому засіданні лікар-нарколог Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_3 підтвердила медичний висновок, повідомила про те, що під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, проводились як лабораторні дослідження відібраного у ОСОБА_1 біологічного матеріалу, так й візуальний огляд поведінки останнього, його міміки, рухової сфери, ходи, точності рухів, з урахуванням загального стану ОСОБА_1 , виміру його артеріального тиску, реакції зіниць на світло, із застосуванням методики Шульте , пози Ромберга, а також перевірки ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Вказані дослідження, у сукупності, свідчили про перебування ОСОБА_1 у стані саме наркотичного сп`яніння, викликаного вживанням амфетаміну.

Таким чином, під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції не встановлені дані, які свідчать про те, що суд неправильно встановив фактичні обставини справи та дійшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення.

Незгода апелянта з оцінкою судом доказів, не є підставою для зміни або скасування постанови суду першої інстанції.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги й в частині того, що не мотивовані висновки суду в частині накладення стягнення, оскільки вказані обставини, зокрема характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, згідно ч. 2 ст.33 КУпАП, враховуються в усіх випадках, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, вважаю, що при накладенні адміністративного стягнення суддя суду першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення на ОСОБА_1 у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги приписи ст. 33 КУпАП, і врахувавши, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У зв`язку з наведеним, відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції під час апеляційного перегляду, не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції і закриттю провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.05.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло