ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/4345/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2019 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Просалова О.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2019 року о 02 годині 02 хвилин в місті Києві на перехресті вулиці Центральної та 48-ї Садової, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21011» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що не винен, їхав додому, де його чекала мати без ключів від дому, через що він поспішав. Зазначив, що не довіряє поліції, не знав як себе поводити та не міг зв`язатись з адвокатом. До медичних закладів в подальшому не звертався.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Кулішенко М.О. просив закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, зазначивши, що матеріали справи містять істотні суперечності, а тому не можуть бути визнані судом належними та допису тими доказами вини ОСОБА_1 , також, згідно дослідженого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, ОСОБА_1 жодного разу не відмовлявся від проходження огляду.

Свідок ОСОБА_2 , будучи приведеним до присяги та попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України, суду пояснив, що його та напарника - ОСОБА_3 зупинили працівники поліції та попросили підписати протокол про відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння. Точну дату події згадати не може, зазначив, що можливо це було 03.06.2019 року, дату в поясненнях писав не він. Самі пояснення були вже надрукованими. Також повідомив, що не пам`ятає, щоб водій в його присутності відмовився пройти огляд на стан сп`яніння та проїхати до лікаря, він такого не чув, водій з автомобіля не виходив, що той казав він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_3 та працівники поліції ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до суду не з`явились, про причини неявки не повідомили. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи на підставі наявних доказів.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 та додані до нього матеріали, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 173635 від 04.06.2019 року (а.с. 1), який складено у відповідності вимогам ст. 256 КУпАП, повністю узгоджуються з іншими доказами у справі, а саме: письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 3), відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції (а.с. 5).

Слід окремо зауважити, що з дослідженого судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції працівника поліції пройти медичний огляд у встановленому законом порядку відповіді на поставлене питання уникає, в подальшому відмовляється від проходження огляду. Також з відеозапису видно, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_7 присутні на місці події і у їх присутності ОСОБА_1 було неодноразово запропоновано проїхати до лікаря нарколога для проведення огляду. На дані пропозиції працівників поліції ОСОБА_1 не реагував. З даного відеозапису вбачається, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_7 після ознайомлення з текстом надрукованих пояснень, підписують їх після того, як ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд.

Вказані обставини фактично підтверджені були свідком ОСОБА_2 і в судовому засіданні. При цьому свідок в суді не зазначав, що у надрукованих письмових поясненнях, які він підписав на місці зупинки водія, містяться якісь неточності та суперечності щодо встановлених працівниками поліції обставин відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 були об`єктивно визнані працівником поліції як пасивну відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2. 5 Правил дорожнього руху України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Таким чином, у судовому засіданні об`єктивно встановлено та підтверджується дослідженими доказами у їх сукупності, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та всупереч вимогам п. 2.5 ПДР України відмовився пройти у встановленому порядку зазначений медичний огляд.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

У рішенні по справі « О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому, ст. 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 19 Закону України " Про міжнародні договори України ", ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Аналіз наведених вимог закону та сукупності досліджених судом доказів, дозволяє зробити висновок, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП доведена поза розумним сумнівом.

Враховуючи особу правопорушника, обставини вчиненого правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність накладення на особу, винну у вчиненні адміністративного правопорушення - ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 гривень 20 копійок , який також підлягає стягненню з правопорушника на користь держави.

Керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 251, 252, 268, 283 - 285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить десять тисяч двісті гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок на користь держави.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя