ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/588/19 Номер провадження 33/814/660/19Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем Журою Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 17 травня 2019 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,-

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Постановою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 17.05.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою судді, 04.03.2019 року о 22 год. 19 год. на автодорозі М-22 Полтава-Олександрія 6км, ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, а провадження у справі відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог, вказує, що постанова є незаконною, прийнята з порушенням норм процесуального права, оскільки розгляд справи відбувся без його участі, ігноруючи його клопотання про виклик свідків, що призвело до неповного з`ясування всіх обставин справи, окрім цього вказує, що рішення було прийняте без врахування даних про особу правопорушника, його матеріальний та сімейний стан, а також обстави, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Позиція учасника судового провадження в судовому засіданні

ОСОБА_1 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому вважаю можливим розглянути справу без особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ..

При цьому апеляційний суд враховує , що процесуальна поведінка ОСОБА_1 є аналогічною із поведінкою в суді першої інстанції.

Мотиви суду

Згідно положень ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне , всебічне , повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду виконані в повному обсязі.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП , суддя суду першої інстанції послався як на докази винуватості на протокол про адміністративне правопорушення від 05 березня 2019 року в якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; висновок Полтавського обласного наркологічного диспансеру щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Навівши зазначені докази суддя прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується із апеляційний суд.

Натомість доводи апеляції щодо незаконності судового рішення вважаю непереконливими, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доказами та аргументами, що наведені у постанові судді.

Так, за нормативним визначенням ст. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння встановлено суддею суду першої інстанції та фактично не заперечується і самим ОСОБА_1 , ні в апеляційній скарзі, ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, зазначивши, що згоден з протоколом про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги стосуються лише порушення його права на захист, в зв`язку з розглядом справи за його відсутності та накладення на нього адміністративного стягнення.

Посилання апелянта на порушення законодавства судом першої інстанції у зв`язку із розглядом справи за його відсутності, суперечать вимогам законодавства.

Положеннями статті 268 КУпАП передбачено перелік статей КУпАП справи за якими розглядаються за обов`язкової участі правопорушника і стаття 130 КУпАП до цього переліку не входить. Обов`язок суду при розгляді справ про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП полягає у належному повідомленні особи про день та час слухання справи. В даному випадку суддя суду першої інстанції дотримався зазначених положень закону та вмотивував своє рішення щодо можливості розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

При цьому , варто звернути увагу на неналежну процесуальну поведінку самого ОСОБА_1 .. Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_1 неодноразово не з`являвся в судове засідання місцевого суду, просив про перенесення розгляду справи, в зв`язку з чим судом тричі переносилися судові засідання, однак в останнє 17 травня 2019 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, попередньо подавши заяву про перенесення судового засідання на іншу дату у зв`язку з викликом свідків, проте, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення , свідки відсутні, що змусило суд розглянути справу за його відсутності вмотивувавши своє рішення. Аналогічною була поведінка ОСОБА_1 і під час розгляду його апеляційної скарги в апеляційному суді. Він неодноразово належним чином повідомлявся про день та час слухання справи проте в судові засідання апеляційного суду не з`явився, а тому таку поведінку суд апеляційної інстанції розцінює як спосіб затягування розгляду справи.

Щодо доводів апеляційної скарги, що стосуються накладення адміністративного стягнення, то вони є необґрунтованими.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та не містить альтернатив застосування адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому наявність пом`якшуючих обставин не впливає на вид та розмір стягнення .

Суд ці обставини врахував, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, що відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення, є достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження скоєння нових правопорушень.

Порушень законодавства , які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити задоволення , а постанову судді без змін..

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 17 травня 2019 року щодо нього - без змін;

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає

Суддя А.О. Рябішин