Справа № 214/6445/19
3/214/1902/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 вересня 2019 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Гринь Н.Г., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки смт. Градизьк Глобинського району Полтавської області, громадянки України, працюючої на посаді виконуючого обов`язки головного лікаря КП «Криворізька міська лікарня №4» Криворізької міської ради, зареєстрованої за адресою: вул. Балакіна, 22/8, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

23.08.2019 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення №1/4.2-6 від 20.08.2019 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.188-1 КУпАП, з якого слідує, що ОСОБА_1 виконуючи обов`язки головного лікаря КП «Криворізька міська лікарня №4» Криворізької міської ради» за місцем знаходження підприємства в період з 29.08.2018 року по 20.08.2019 року, в частині не виконання вимог ч.1 та ч.9 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», чим порушила вимоги ст. 188-1 КУАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась надала заяву про розгляд справи за її відсутності, з притягненням до адміністративної відповідальності не погоджується та надала клопотання про закриття провадження у справі, оскільки складений протокол не відповідає вимогам ч.1 ст.2156 КУпАП. Так в протоколі вказано, що допущено порушення ст. 188-1 КУпАП, хоча дана стаття має дві частини, що передбачають різні види правопорушень, але в протоколі не зазначена частина цієї статті. Згідно протоколу вчинене нею правопорушення полягає у відсутності на підприємстві документального підтвердження подання звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю підприємством до відповідних відділень Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю підприємством за 2017-2018 рік в порушення вимог ч.9 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України», що не відповідає дійсності. Датою надходження звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів вважається дата подання роботодавцем звіту до відділення Фонду. Звіт за 2017 рік подавався до 01.03.2018 року, у той час вона не виконувала обов`язки головного лікаря, оскільки призначена була 28.08.2018 року, тобто її притягають до відповідальності коли вона не була повноважною особою.

Звіт за 2018 рік був поданий засобами поштового зв`язку 13.02.2019 року та повторно був направлений 04.03.2019 року, таким чином підприємство не допустило порушення вимог законодавства і своєчасно надало звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік. Також в протоклі не додержано нормативну чисельність інвалідів. Так як вона не виконувала обов`язки головного лікаря у 2017 року, тому не може нести відповідальність за той період. З зазначеного вбачається, що, що протокол складений щодо особи, яка не суб`єктом цього правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, за яку встановлено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Стаття 188-1 КУАП передбачає відповідальність за невиконання розпорядження державного або іншого органу про працевлаштування та складається з двох частин, разом з тим у даному протоколі не зазначено частину за якою притягається до адмністратвиної відповідальності ОСОБА_1 ст. 188-1 КУАП.

Суб`єктом даного правопорушення є посадова особа, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи.

Як видно з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, протоколу та письмових пояснень ОСОБА_1 , остання не є суб`єктом суб`єктом даного правопорушення за період 2017 року, оскільки була прийнята на посаду виконуючої обов`язки головного лікаря Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №4» ДОР» 29.08.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Згідно з п. 9 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Однак, згідно журналу реєстрації вихідних документів 13.02.2019 року було направлено звіт у відповідності до вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України» до Фонду соціального захисту інвалідів та повторно на електронну адресу 04.03.2018 року.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Таким чином, в ході судового розгляду не встановлено самого факту неподання до Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів. Самі по собі обставини, викладені в протоколі, не можуть бути беззаперечним доказом вини.

Отже, належних та допустимих доказів, які б свідчили про дійсність умисного неподання до Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів, суду не надано, а в ході судового розгляду не встановлено та більш того за період звітності у 2017 році, ОСОБА_1 не може бути суб`єктом вказаного правопорушення взагалі.

Згідно з ст.251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії» Європейський суд з прав людини зауважив, що «…при розгляді справи суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь та допущення помилок при складанні протоклу про адмністратвине правопорушення, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ст. 188-1 КУпАП.

Враховуючи закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ч.1 ст.127-1, ст.ст.245, 247 ч.1 п.1, 268, 280, 283, 287-289 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 188-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Н.Г. Гринь