Номер провадження: 33/813/453/19
Головуючий у першій інстанції Борщов І. О.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати у цивільних справах Драгомерецького М.М.,

при секретарі Півнєві Д.С.,

за участю: ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Струкової Крістіни Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №070062 від 05 грудня 2018 року, ОСОБА_1 09.11.2018р. близько 17.55 год., керуючи транспортним засобом AUDI Q7, державний знак НОМЕР_1 , рухаючись по пл. Толбухіна в м. Одесі, був неуважним, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з транспортним засобом Toyota Camry, державний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку праворуч від нього, внаслідок чого обидва автомобіля отримали механічні пошкодження. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП (а. с. 1).

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 384,20 гривень (а. с. 28).

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, 21 лютого 2019 року адвокат Струкова К.О. в інтересах ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 року є незаконною, винесеною без з`ясування всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Адвокат просить скасувати постанову та закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 09.11.2018р. керуючи транспортним засобом AUDI Q7 в м. Одесі по пл. Толбухіна по круговому руху, враховуючи відсутність дорожньої розмітки на даній частині дорожнього покриття, рухався в своєму ряду та не здійснював маневр «перестроювання», тобто без повороту в інший ряд для руху. В свою чергу транспортний засіб Toyota Camry під керуванням водія ОСОБА_2 , здійснювала рух позаду з правого боку та в порушення вимог п. 13.3 ПДР, здійснила різке пришвидшення та проїхала проміж автомобілем AUDI Q7 та іншим автомобілем, випередивши їх, не дотримуючись безпечного інтервалу. Таким чином, порушення вимог ПДР, водієм автомобіля Toyota Camry, призвели до дорожньо-транспортної пригоди, що чітко вбачається з відеоматеріалу, наявного в матеріалах справи (а. с. 37-42).

Крім того, адвокат Струкова К.О. в інтересах ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 року, мотивуючи тим, що суд першої інстанції розглянув справу в одне судове засідання при наявності клопотання про відкладення розгляду справи, тим самим позбавив ОСОБА_1 надати додаткові пояснення. Копію оскаржуваної постанови суду адвокат апелянта отримала 15 лютого 2019 року в канцелярії суду, про що міститься відмітка в матеріалах справи, тому скаржник не мав можливості оскаржити постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення (а. с. 43-44).

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що постанова Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 року, було винесена за відсутності ОСОБА_1 , копію постанови представник апелянта отримала 15 лютого 2019 року, про що свідчить її розписка в матеріалах справи (а.с. 35).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причини пропуску строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, та представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №070062 від 05 грудня 2018 року, схемою місця ДТП, поясненнями ОСОБА_2 , схемою транспортно-пішохідних зв`язків, диском з відеозаписом обставин ДТП. Однак апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази не можна вважати такими, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, виходячи з наступного.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 13.1 ПДР. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 13.1 ПДР, який зазначений в протоколі працівником поліції.

Відповідно до п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №070062 від 05 грудня 2018 року, ОСОБА_1 09.11.2018р. близько 17.55 год., керуючи транспортним засобом AUDI Q7, державний знак НОМЕР_1 , рухаючись по пл. Толбухіна в м. Одесі, був неуважним, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з транспортним засобом Toyota Camry, державний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку праворуч від нього, внаслідок чого обидва автомобіля отримали механічні пошкодження. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП (а.с.1).

Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації правопорушення.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , 09.11.2018р. о 17.55 год. вона здійснювала рух на своєму автомобілі Toyota Camry, по другій з ліва смузі для руху вул. Академіка Філатова зі сторони вул. Космонавтів в напрямку вул. Шклярука. Праворуч від неї також рухався транспортний засіб, марку якого вона не пам`ятає. Перед в`їздом на пл. Толбухіна вона зупинилася, оскільки горів червоний сигнал світлофору. Після того, як загорівся зелений сигнал світлофору, вона продовжила рух прямо, з`їжджаючи з перехрестя, на якому організовано круговий рух, у другу смугу руху вул. Толбухіна. Автомобіль AUDI Q7, який рухався ліворуч від неї, почав несподівано для неї змінювати напрямок руху та прийняв праворуч, намагаючись перестроїтись у смугу, по який рухалася вона. Внаслідок чого автомобіль AUDI Q7 зачепив її автомобіль. Також зазначила, що водій ОСОБА_4 Q7 не дотримався своєї полоси для руху та безпечного бокового інтервалу. У зв`язку з чим і сталося зіткнення (а. с. 5, 28).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , він 09.11.2018р. рухався по пл. Толбухіна в м. Одесі по кругу, в сторону вул. Краснова. Перед ним стояли транспортні засоби, тому він очікував можливості рухатися далі. Пізніше з правої сторони його автомобіль зачепив інший транспортний засіб Toyota Camry, державний знак НОМЕР_2 , в той час, коли він майже не рухався (а. с. 6).

Отже, на підставі викладено вбачається, що водії ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дали суперечливі пояснення щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 09 листопада 2018 року о 17.55 год., за їх участі.

Однак, суд першої інстанції пояснення ОСОБА_2 прийняв до уваги та визнав доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 , а пояснення ОСОБА_1 навпаки не прийняв до уваги, зазначивши, що вони спростовуються відеозаписом з камери спостереження та суперечать іншим допустим доказам наявних в матеріалах справи. Однак апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно дослідженого апеляційним судом відеозапису, вбачається, що транспортний засіб AUDI Q7, під керуванням ОСОБА_1 рухався в м. Одесі по площі Толбухіна по круговому руху, у своєму ряді в напрямку свого руху, будь яких маневрів не здійснював, в тому числі «перестроювання» чи повороту на іншу смугу для руху або збільшення швидкості.

Також з відеозапису вбачається, що транспортний засіб Toyota Camry, державний знак НОМЕР_2 , здійснював рух з правої сторони транспортного засобу AUDI Q7 та здійснив різке випередження, намагаючись проїхати проміж автомобілями по круговому руху по площі Толбухіна, що свідчить про непередбачуваність такого маневру для інших учасників дорожнього руху (диск а. с. 22).

Відповідно до п. п. 1.4, 1.5 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдати матеріальних збитків.

За таких обставин, з технічної точки зору, в діях водія транспортного засобу AUDI Q7 ОСОБА_1 , не вбачається будь-яких порушень вимог Правил дорожнього руху, які перебували б у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Отже, в результаті дослідження та оцінки всіх доказів, наявних в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки відсутня вина та причинно-наслідковий зв`язок між його діями та наслідками, що наступили.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в порушення вимог п. 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами.

Оскільки вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Струкової Крістіни Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 року.

Апеляційну скаргу адвоката Струкової Крістіни Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 року скасувати.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М.Драгомерецький