Справа № 462/2825/19 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 33/811/824/19 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2019 року, -

з участю правопорушника ОСОБА_1 ,

захисника правопорушника - адвоката Дашинич О.Б.,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 384,20 грн. судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 о 04:25 год. 17 квітня 2019 року по вул. Виговського, 77 у м. Львові, керував автомобілем «ГАЗ 3110» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова) і відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною.

Зазначає, що всупереч вимогам ст. 268 КУпАП справу розглянуто у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що призвело до порушення його прав. Судових повісток він не отримував, жодним чином не був повідомлений про дату та час розгляду справи.

Наголошує, що судом першої інстанції не враховано, що огляд на стан сп`яніння не проведено в порядку, визначеному законом.

Акцентує, що суду не надавалися і матеріали справи не містять відповідних доказів перебування його у стані алкогольного сп`яніння ні у формі огляду з допомогою технічних засобів, ні огляду в медичному закладі.

Звертає увагу на те, що водій вправі відмовитись від проведення поліцейським на місці зупинки огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, що не утворює складу правопорушення, передбаченого п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складовою ст. 130 КУпАП. В такому випадку поліцейський зобов`язаний видати особі направлення на проходження огляду в медичному закладі. Однак, всупереч вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», поліцейський не запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі і не видав направлення для проходження такого огляду. Вказані обставини підтверджуються відеозаписом та матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Наголошує, що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці, а не в закладі охорони здоров`я.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Покликається на те, що притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП призведе до втрати роботи і єдиного доходу, оскільки він працює водієм в Управлінні фінансів департаменту фінансової політики Львівської міської ради, що підтверджується Довідкою №2202- вих-200 від 24 липня 2019 року.

Крім цього зазначає, що з відеозапису вбачається, що поліцейським не було роз`яснено його прав і обов`язків, у встановленому законом порядку.

Вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді пропущено ним з поважних причин, оскільки він не був повідомлений про дату судового засідання, а копію судового рішення від 20 червня 2019 року отримав 16 липня 2019 року рекомендованим листом.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2019 року, скасувати таку та закрити щодо нього провадження в справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та виступ його захисника - адвоката Дашинич О.Б., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що слід поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, оскільки такий пропущений з поважних причин та приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, окрім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи зміст постанови місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та протокол про адміністративне правопорушення, вважаю, що як інспектором поліції при складанні протоколу так і суддею під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді І інстанції, вищезазначені вимоги закону дотримані не були, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Як вбачається, з матеріалів справи, суд І інстанції, як докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП зазначає протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №212547 від 17 квітня 2019 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відеоматеріали події.

Апеляційний суд вважає, що місцевий суд, обмежившись виключно вищенаведеним, залишив поза увагою обставини, які слід було дослідити та врахувати для постановлення законного рішення.

Так, діючим законодавством чітко визначено процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте, суд І інстанції не перевірив відповідність проведення такої відносно ОСОБА_1 вимогам, передбаченим ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відтак, апеляційним судом встановлено порушення працівником поліції порядку огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

За змістом п.7 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Разом з тим, як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці в присутності двох свідків, що на думку апеляційного суду є підставою для проведення такого огляду водія в закладі охорони здоров`я, однак поліцейський, не виконав імперативні приписи п.7 Інструкції та ч.3 ст. 266 КУпАП і не запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Окрім цього, в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на огляд, передбачене п.4 розділу I Інструкції, з метою виявлення стану сп`яніння, що також свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження такого.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та є неналежним доказом вини ОСОБА_1 , оскільки зазначені в ньому відомості щодо відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі не відповідають дійсності та спростовуються оглянутим в судовому засіданні суду апеляційної інстанції відеозаписом події, матеріалами справи та поясненнями останнього.

Отже, на думку суду, приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення та накладення стягнення на ОСОБА_1 , місцевий суд допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрив їх суть, не дав їм належної оцінки, а лише формально вказав на них.

Виходячи з наведеного, висновок суду І інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому постанова судді підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - скасувати та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати

з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду Галапац І.І.