ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 520/17596/19

Провадження № 3/520/5044/19

13.08.2019 року суддя Київського районного суду м. Одеси Федулеєва Ю.О., при секретарі Цвігун А.В., за участю прокурора Рудяк А.М., особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління захисту економіки в Одеській області НП України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією не притягувався, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 172-6, ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи звільненим зі служби з посади начальника відділу зв`язку, радіотехнічного забезпечення, автоматизованих систем заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , порушив вимоги ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), як суб`єкт декларування, несвоєчасно без поважних причин подав 07.04.2019 року о 18 годині 18 хвилин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, типу «після звільнення».

Крім того, ОСОБА_1 , звільняючись з військової служби та посади начальника відділу зв`язку, радіотехнічного забезпечення, автоматизованих систем заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , порушив вимоги ч. 2 ст. 45 Закону, як суб`єкт декларування, несвоєчасно без поважних причин подав 21.04.2018 року о 16 годині 10 хвилин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, типу «перед звільненням».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією визнав, у скоєному розкаявся, між тим зазначив, що наміру вчиняти адміністративні правопорушення він не мав. Просив врахувати, що він протягом 40 років сумлінно служив в армії, не притягувався до будь-якої відповідальності, при цьому неодноразово був нагороджений різного роду грамотами, зокрема й грамотою ВРУ. Також зазначив, що його діями державі шкоди не завдано.

Прокурор в судовому засіданні складені відносно ОСОБА_1 протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією підтримала, просила матеріали справ об`єднати в одне провадження та визнати останнього винним у їх вчиненні, наклавши на останнього мінімальне адміністративне стягнення.

13.08.2019 року справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП були об`єднані в одне провадження.

Таким чином, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного переконання.

Відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 45 Закону, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону, особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 19.02.2018 року № 95, ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу зв`язку, радіотехнічного забезпечення, автоматизованих систем управління та інформаційних систем заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 у запас, відповідно до ч. 6 ст. 26 п. «б» (за станом здоров`я), з правом носіння військової форми одягу. З 16.04.2018 року останній виключений зі списків особового складу частини та знятий з усіх видів забезпечення (наказ від 16.04.2018 року №93).

Відтак, останнім днем служби ОСОБА_1 є 16.04.2018 року, тобто цього ж дня він є таким, що припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, ОСОБА_1 як особа, зазначена у пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, був зобов`язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями типу «перед звільненням», не пізніше дня такого припинення, а саме до 16.04.2018 року.

Крім того, ОСОБА_1 , як суб`єкт декларування, котрий припинив діяльність, був зобов`язаний подати електронну декларацію у строк до 00 годин 00 хвилин 01.04.2019 року.

Між тим, в порушення норм законодавства, ОСОБА_1 несвоєчасно подав вищевказані декларації, чим допустив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в повній мірі підтверджується долученими до справи про адміністративні правопорушення матеріалами, серед яких зокрема відомості з Реєстру, листи НАЗК від 16.05.2019 року, а також повним визнанням своєї вини самим ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ч. 2 ст. 36 КпАП України, якщо особа скоїла декілька адміністративних правопорушень, справи за якими одночасно розглядає один і той самий орган (посадова особа), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозніше порушення з числа скоєних.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги обставини скоєння правопорушень, особу винного, який свою вину в повній мірі визнає, у скоєному розкаюється, стаж роботи останнього на військовій службі, який свідчить про його позитивну характеристику, а також беручи до уваги думку прокурора, яка просила застосувати відносно ОСОБА_1 мінімальне адміністративне стягнення, суд приходить до переконання, що призначення найменшого стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, буде справедливим та достатнім для покарання порушника за скоєні правопорушенні, та для попередження скоєння ним правопорушень у майбутньому.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 36, 172-6, 251, 279, 280, 283, 284 КпАП України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КпАП України та застосувати до нього адміністративне стягнення:

- за ч. 1 ст.172-6 КУпАП у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок;

- за ч. 1 ст.172-6 КУпАП у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

У відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП, остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Федулеєва Ю. О.