АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/569/19 Справа № 697/797/19 Суддя у І інстанції Русаков Г.С.
Категорія: ст. 183-1 КУпАП Суддя в апеляційній інстанції Ятченко М. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" червня 2019 р. м.Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Ятченко М.О., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Гончарука А.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гончарука А.В. на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25 квітня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

непроцюючого, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин та стягнуто судовий збір в сумі 384,20 грн., -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 20 від 02.04.2019 р. вбачається, що державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа №2-986/06 від 02.08.2006 р., який виданий Канівським міськрайонним судом Черкаської області встановлено, що ОСОБА_1 ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини 2002 р.н., що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців та станом на квітень 2019 року становить 60 532,76 грн. Отже, своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183-1 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Гончарук А.В. подали спільну апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25.04.2019 р. провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказують, що при розгляді справи судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Так, вказують апелянти, розгляд справи фактично не проводився, повістку про виклик в судове засідання ОСОБА_1 не отримував, а суд своїми діями позбавив останнього можливості надати свої пояснення та скористатися послугами захисника, чим допустив порушення вимог ст.ст.268,276, 277-2 КУпАП.

Крім того, вказують, що у своїх висновках щодо визнання винуватості ОСОБА_1 , суд посилався на належним чином не перевірені в судовому засіданні докази винуватості особи, чим допустив невиправдану помилку, оскільки законодавцем відповідальність за вчинення даного адміністративного правопорушення введено в законну дію лише 06.02.2018 р. згідно Закону № 2234-VIII від 07.12.2017 р. і у відповідності до вимог ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Зазначають, що оскільки ОСОБА_1 станом на 02.04.2019 р. обвинувачувався за ст. 183-1 КУпАП у несплаті аліментів на утримання дитини у період з 02.08.2006 року по 02.04.2019 року, проте до 6 лютого 2018 року вказані діяння не передбачали адміністративної відповідальності, а після встановлення відповідальності (6 лютого 2018 року) сукупний розмір заборгованості не перевищував суму відповідних платежів за шість місяців (у випадку скаржника 12000 грн.), що підтверджується платіжними документами, які знаходяться в матеріалах справи, оскільки станом з лютого 2018 по квітень 2019 року ОСОБА_1 повинно було бути сплачено аліментів на суму 27475 грн., (а.с.5) фактично станом на квітень 2019 року ОСОБА_1 , за зазначений період часу сплачено аліменти в сумі близько 24375 грн. (а.с. 10). За цих обставин, на думку апелянтів, відсутній факт перевищення сукупного розміру заборгованості по сплаті аліментів, який перевищував суму відповідних платежів за шість місяців яка у випадку скаржника повинна становити більше ніж 11952 грн.

Вважають рішення суду першої інстанції помилковим та побудованим на доказах, які за їх переконанням є неналежними та недопустимими і суд при розгляді справи завчасно і помилково прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 , винуватості, саме це є порушенням судом першої інстанції норми матеріального права передбачене ст.183-1 КУпАП, відтак відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по даній справі має бути закритим у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, а постанова суду скасована, як незаконна.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Гончарук А.В. підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Заслухавши думку апелянтів, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гончарука А.В. підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З представлених матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що старшим державним виконавцем Канівського міськрайонного відділу ДВС Єрмоленком В.В. складено протокол про адміністративне правопорушення №20 від 02.04.2019 р. стосовно ОСОБА_1 , оскільки він згідно рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.08.2006 р. має сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ? частини заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дочки, починаючи з 21.07.2006 р., однак від виконання вказаного рішення суду ОСОБА_1 ухиляється, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців та станом на квітень 2019 року становить 60 532,76 грн., за що передбачена адміністративна відповідальність ст.183-1 КУпАП.

Вказаним обставинам, з урахуванням наявних в матеріалах справи письмових доказів, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дав поверхову оцінку і дійшов до необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, з огляду на таке.

Зокрема, положення статті 183-1 КУпАП встановлюють адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї , що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З об`єктивної сторони, адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Визначення періоду і розміру заборгованості здійснюється державним виконавцем, у провадженні якого перебуває відповідне виконавче провадження.

При вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за несплату аліментів слід враховувати, що Закон №2234-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» в частині запровадження статті 183-1 КУпАП, набрав чинності лише 06.02.2018 р.

Відповідно до ст.58 Конституції України, ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Враховуючи, що об`єктивна сторона правопорушення полягає у несплаті аліментів протягом певного періоду часу, то періоди несплати, які утворюють склад правопорушення повинні враховуватись виключно з 06.02.2018 р. Притягнення до адміністративної відповідальності за несплату аліментів стане можливим тільки у випадку несплати аліментів після спливу не менше шести місяців, починаючи з 06.02.2018 р.

Відповідно до протоколу зазначеного вище, діяння, за яке ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП, мало місце в період з 21.07.2006 року по 02.04.2019 року.

Доводи апеляційної скарги захисника є слушними та обґрунтованими, оскільки стаття 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів, дана норма не має зворотної дії в часі.

Період несплати аліментів особою до вступу в дію ст.183-1 КУпАП не може братись до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною нормою закону.

Викладені вище обставини суд першої інстанції не з`ясував, чим допустив неповноту та однобічність розгляду справи.

З огляду на викладене, сукупність доказів, досліджених апеляційним судом під час перегляду постанови суду першої інстанції, свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , та відповідно, спільна апеляційна скарга ОСОБА_1 та його захисника адвоката Гончарука А.В. підлягає задоволенню, оскаржувана постанова суду скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника адвоката Гончарука Андрія Володимировича - задовольнити.

Постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин та стягнуто судовий збір в сумі 384,20 грн. - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М. О. Ятченко