ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 640/7461/19 Головуючий І інстанції
Провадження № 33/818/878/19 Муратова С.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Бездітко В.М.

за участю секретаря - Михайлюка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 11 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

24 березня 2019 року працівниками поліції складено протоколи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії ОБ № 213642, 24 березня 2019 року о 0840 в м. Харкові по вул. Ярослава Мудрого, 33-А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Nissan Murano» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6820» та в закладі охорони здоров`я, в установленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ОБ № 136663, 24 березня 2019 року о 1122 в м. Харкові по вул. Сумська 86/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan Murano» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме чіткий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest» та в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 11 червня 2019 року справи про адміністративне правопорушення № 640/7458/19, н/п 3/640/1614/19 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, № 640/7461/19, н/п 3/640/1615/19 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єднано в одне провадження № 640/7461/19, н/п 3/640/1615/19.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 11 червня 2019 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення:

за ч. 1 ст. 130 КУпАП за подіями, що мали місце 24 березня 2019 року о 0840 у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10 200 грн та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік;

за ч. 1 ст. 130 КУпАП за подіями, що мали місце 24 березня 2019 року о 1122 у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10 200 грн та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до ст. 36 КУпАП остаточно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10 200 грн та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначив наступне.

З постановою районного суду не погоджується, вважає, що під час розгляду справи судом допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Судом не доведено обставини, які суд вважав встановленими. У зв`язку з чим неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що полягає у розгляді справи за його відсутністю, чим порушено його право.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, що він був водієм у розумінні п. 1.10 ПДР України.

Посилається, що транспортним засобом не керував, про що вказав в протоколах про адміністративні правопорушення. Зазначені обставини судом залишено поза увагою.

Вказує, що поліцейськими його не відсторонено від керування транспортним засобом, транспортний засіб не затримували, доставку до закладу охорони здоров`я для проведення огляду не забезпечили.

За вказаних обставин вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається, що судом порушено порядок надсилання рішення до ЄДРСР.

Просить скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 11 червня 2019 року, провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В клопотанні про поновлення строку ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції посилаючись, що копію оскаржуваної постанови отримав 22 червня 2019 року поштою.

Враховуючи, що доводи про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення не спростовуються матеріалами справи, необхідно задовольнити клопотання та поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду.

В призначене судове засідання на 16 липня 2019 року ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про відкладення судового розгляду у зв`язку з виїздом за межі м. Харкова за сімейними обставинами (а.с. 156).

Апеляційним судом задоволено клопотання ОСОБА_1 розгляд справи про адміністративне правопорушення відкладено на 30 липня 2019 року.

ОСОБА_1 в призначене судове засідання не з`явився, повідомлялись належним чином, відповідно до вимог ст. 277-2, ч. 5 ст. 294 КУпАП, клопотання про відкладення судового розгляду не заявляв, про причини неявки суд не повідомив.

В ч. 4 ст. 294 КУпАП встановлені строки перегляду постанови суду першої інстанції відповідно до яких, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Виходячи з вищезазначеного та вимог ст. 294 КУпАП, щодо строків перегляду постанови, з метою недопущення затягування судового розгляду, апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за наявними матеріалами справи за відсутністю належним чином повідомленої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

П. 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

П. 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

У розумінні вимог ст. 266 КУпАП, п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

П. 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом Інструкція 2) передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Поліцейськими протоколи про адміністративні правопорушення серії ОБ №№ 213642, 136663 від 24 березня 2019 року, складено саме за відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest» та в закладі охорони здоров`я.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП о 0840 та о 1122 год., крім протоколів, також підтверджується:

- поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які були залучені поліцейськими о 0940 год. при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення та засвідчили своїми поясненнями відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я та відмови від підпису в протоколі (а.с.43, 48-49);

- виписаним направленням на огляд, яке ОСОБА_1 отримувати відмовився (а.с. 46);

- відеозаписом з нагрудних камер поліцейським, на якому зафіксовано, що за кермом автомобіля «Nissan Murano» д.н.з. НОМЕР_1 , знаходить ОСОБА_1 , який деякий час не відчиняє вікно, також в автомобілі знаходяться невстановлені особи. Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 поводиться зухвало, сперечається з поліцейськими, законні вимоги не виконує зазначає, що за кермом перебувала собака породи Йорк. В подальшому на відеозаписі зафіксовано залучення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в присутності, яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я (а.с. 51);

- даними про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, яке здійснено в порядку передбаченому ч. 1 ст. 266, ст. 265-2 КУпАП. Згідно з рапорту поліцейського автомобіль залишено за адресою: м. Харків, віл. Я.Мудрого, 33-А без порушень ПДР України, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 265-2 КУпАП (а.с. 45).

Не виконавши вимогу про відсторонення від керування транспортним засобом, розуміючи протиправність свого діяння ОСОБА_1 повторно о 1122 год. був зупинений поліцейськими та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується:

- поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які своїх поясненнях вказали, що о 1200 24 березня 2019 року водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного автомобіля за допомогою газоаналізатора та в закладі охорони здоров`я (а.с. 1-3);

- виписаним направленням на огляд, яке ОСОБА_1 отримувати відмовився (а.с. 5);

- відеозаписом з нагрудних камер поліцейським, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 припаркувався з порушенням знаку «Зупинка заборонена». ОСОБА_1 повідомляє поліцейським, що під час паркування знаку не бачив. Під час винесення постанови за ч. 1 ст. 126 КУпАП у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, залучені свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я. В обох випадках ОСОБА_1 відмовився. Поряд з ОСОБА_1 перебували невстановлені особи, які весь час втручались в службову діяльність поліцейських (а.с. 7).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом скористався, надав пояснення, протоколи підписав, копії отримав. (а.с. 1, 43, 50).

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, поліцейськими дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції.

З врахуванням викладеного суд правильно вважав, що поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №№ 213642, 136663 від 24 березня 2019 року стосовно ОСОБА_1 складено у встановленому законом порядку, відповідають вимогам ст. 256, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно, у суду першої інстанції та апеляційного суду відсутні підстави для визнання необ`єктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суд повно та всебічно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи, досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП.

Заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення в порядку передбаченому ст. 267 КУпАП ОСОБА_1 не оскаржував.

Зібрані у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП. З цих підстав апеляційний суд відмовляє в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 травня 2019 року, 06 червня 2019 року, на які посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки рішення прийнято в рамках інших справ та відсутні данні, що зазначені рішення набрали законної сили (а.с. 135-138).

Доводи апеляційної скарги, про розгляд справи за відсутністю ОСОБА_1 не є підставою для скасування постанови.

З матеріалів справи вбачається, що справа про адміністративне правопорушення перебувала в провадженні Київського районного суду м. Харкова з 10 квітня 2019 року. ОСОБА_1 та його захисником п`ять разів подавались клопотання про відкладення розгляду справи з різних підстав (а.с. 13, 27, 29, 54, 62).

В ст. 277 КУпАП визначені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.

Суд першої інстанції розглянувши справу за відсутністю ОСОБА_1 обґрунтував та навів мотиви такого розгляду.

Крім того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 має захисника адвоката Мелконян Л.Г., яка, відповідно, мала можливість надати ОСОБА_1 необхідну правову допомогу.

Доводи апеляційної скарги в частині перебування ОСОБА_1 на лікуванні з 12 червня 2019 року по 25 червня 2019 року, апеляційний суд відхиляє, оскільки дані обставини виникли після винесення 11 червня 2019 року судом постанови.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими не запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоров`я не знайшли свого обґрунтованого підтвердження та повністю простувались дослідженими доказами.

Посилання в апеляційній скарзі про несвоєчасне внесення оскаржуваної постанови до ЄДРСР та порушення порядку надсилання рішення до ЄДРСР жодним чином не стосуються двічі вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та не свідчать про відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з нормами КУпАП суду належить вирішити правове питання щодо факту адміністративного правопорушення, а не питання ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, інших питань організації діловодства.

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційним судом не встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а цитування статей КУпАП та положень Інструкції не свідчить про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

При цьому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом першої інстанції обставин події.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчинених правопорушення, ступінь їх суспільної небезпеки - дані правопорушення являються грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечними для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожують їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення з врахуванням вимог ст. 36 КУпАП в межах санкції ст. 130 КУпАП, що відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.

З врахуванням викладеного, за наслідками апеляційного перегляду справи, апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови Київського районного суду м. Харкова від 11 червня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 245, 251, 252, 256, 266, 278-280, 284, 294, 295 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Харкова від 11 червня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 11 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.М. Бездітко