Справа № 202/3693/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 липня 2019 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Сенчишин Ф.М., за участі секретаря судового засідання Сидоренка А.О., прокурора Федика О.Р., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Хейлика В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріли, що надійшли від Управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , працюючої головним держаним ревізором-інспектором відділу адміністрування місцевих податків і зборів, екологічного податку та рентної плати Лівобережного управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області,

за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування місцевих податків і зборів, екологічного податку та рентної плати Лівобережного управління головного управління ДФС у Дніпропетровській області, з розташуванням робочого місяця за адресою: м. Дніпро АДРЕСА_3 Амур- АДРЕСА_4 - АДРЕСА_5 провулок Універсальний, б. 12, будучи згідно п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 вказаного Закону вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, за наступних обставин:

27 червня 2018 року в ТСЦ 1249 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу CITROEN NEMO, 2009 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 119 216 (сто дев`ятнадцять тисяч двісті шістнадцять) гривень 00 копійок.

Після підписання договору купівлі-продажу ОСОБА_1 , як продавцю вищевказаного транспортного засобу, від покупця ОСОБА_3 за продаж автомобіля були передані всі грошові кошти згідно вартості за домовленістю у загальній сумі 119 216 (сто дев`ятнадцять тисяч двісті шістнадцять) гривень, 00 копійок, тобто ОСОБА_1 27 червня 2018 року отримала доход в розмірі, який перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2018 року, однак в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 1 та 6 розділу II рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10 червня 2016 № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15 липня 2016 року за № 958/29088, не подала у десятиденний строк з моменту отримання доходу, тобто до 08 липня 2018 року, відповідне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування, як не подала таке повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування і на час складення протоколу про адміністративне правопорушення 31 травня 2019 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила факт вчинення нею правопорушення. Пояснила, що дійсно вона була зареєстрованим власником автомобіля «CITROEN NEMO», який вони разом з чоловіком за спільні кошти придбали в 2012 році і невдовзі на підстав усної домовленості передали своєму куму ОСОБА_3 . За домовленістю з останнім, той мав сплачувати вартість автомобіля частинами без визначення чітких строків. Зареєстрованим власником автомобіля вона залишалася до 27 червня 2018 року, коли вони з ОСОБА_3 оформили договір купівлі-продажу, оскільки вона весь цей час була на державній службі і з введенням електронного декларування почала піднімати питання переоформлення права власності. Всіма питаннями, пов`язаними з автомобілем займався її чоловік ОСОБА_4 . Фактично в день угоди вона ніякі кошти за автомобіль не отримувала, оскільки частина з них була сплачена починаючи з 2012 року, а частина вже після укладення угоди до кінця 2018 року. Не вважає зазначені у договорі кошти в сумі 119216 грн. своїм доходом, оскільки автомобіль був спільний їх з чоловіком. Також не вважає, що її майновий стан суттєво змінився.

Надаючи оцінку дослідженим доказам, встановленим на їх підставі фактичним обставинам, та співставляючи їх з відповідними приписами чинного законодавства, суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону) правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. З цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У відповідності до підпункту «в» пункту 1 ч. 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є державні службовці.

Перебування ОСОБА_1 на службі ГУ ДФС України у Дніпропетровській області, окрім визнання самою ОСОБА_1 , підтверджується документами, розміщеними на загальнодоступному сайті ГУ ДФС у Дніпропетровській області (dp.sfs.gov.ua) та на сайті НАЗК (https://пazk.gov.ца/), роздрукованими шляхом вільного доступу, а саме:

?інформацією ГУ ДФС у Дніпропетровській області за №13323/10/04- 36-04-27 від 27 червня 2017 року «Про результати проведення конкурсу на зайняття посад державної служби в ГУ ДФС у Дніпропетровській області 22-23 червня 2017 року», згідно якого ОСОБА_1 визначено переможцем конкурсу на зайняття посади головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування місцевих податків і зборів, екологічного податку та рентної плати території обслуговування ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра управління податків і зборів з юридичних осіб (3 вакансії);

?деклараціями особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 як працівника податкових органів від 06 березня 2017 року (щорічна), від 08 червня 2017 року (кандидата на посаду), від 06 березня 2018 року (щорічна) та від 03 березня 2019 року (щорічна);

а також наданою стороною захисту відповідною довідкою з місяця роботи ОСОБА_1 № 399 від 20 червня 2019 року з зазначенням посади та фактичного місця роботи.

Вказана інформація узгоджується і з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , наданими на стадії збору матеріалів про адміністративне правопорушення, за якими вона безперервно працює в податкових та фіскальних органах з 2006 року по теперішній час.

Згідно Положення «Про державну фіскальну службу України», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року №236 Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

ДФС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Основними завданнями ДФС є:

1) реалізація державної податкової політики та політики у сфері державної митної справи, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків і зборів, митних та інших платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, державної політики з адміністрування єдиного внеску, а також боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів;

2) внесення на розгляд Міністра фінансів пропозицій щодо забезпечення формування:

державної податкової політики;

державної політики у сфері державної митної справи;

державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, здійснення контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків і зборів, митних та інших платежів;

державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів:

державної політики з адміністрування єдиного внеску, а також боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску;

державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів.

Таким чином, ОСОБА_1 , згідно п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону є державним службовцем, а отже є і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією.

ОСОБА_1 , будучи вперше прийнятою на посаду державної служби, прийняла присягу державного службовця відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну службу».

Частиною другою ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» (в редакції Закону України № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року), передбачено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня - 1762 гривень. Отже, 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня 2018 року дорівнює 88 100 грн.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 12 Закону передбачено, що Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону.

Рішенням Національного агентства від 10 червня 2016 року № 3 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 961/29091) затверджено Форму повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування та правила заповнення форми повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування. Повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування подається ним особисто шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр).

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи. Перший етап - з 00 годин 00 хвилин 15 серпня 2016 року, в тому числі і для таких типів декларацій (повідомлень) та суб`єктів декларування:

?щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 15 серпня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону № 1700-VII відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені декларації подаються протягом 60 календарних днів;

?декларації, передбачені абзацом першим частини другої статті 45 Закону № 1700-VII (декларації осіб, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 15 серпня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону № 1700-VII відповідальне та особливо відповідальне становище;

?повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону, службових осіб, які станом на 15 серпня 2016 року чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.

На виконання вимог абзацу 3 пункту 2 Перехідних положень Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування місцевих податків і зборів, екологічного податку та рентної плати території обслуговування ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області подала декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування 06 березня 2017 року (щорічна), від 08 червня 2017 року (кандидата на посаду), від 06 березня 2018 року (щорічна), шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua, що підтверджує обізнаність ОСОБА_1 з вимогами фінансового контролю, передбаченими Розділом VII Закону України «Про запобігання корупції», з порядком роботи реєстру та її вміння користуватися ним.

З копії дослідженого судом договору купівлі-продажу транспортного засобу вбачається, що 27 червня 2018 року в ТСЦ 1249 між ОСОБА_1 , як продавцем, та ОСОБА_3 , як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу CITROEN NEMO, 2009 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю (згідно договору за домовленістю сторін) 119 216 (сто дев`ятнадцять тисяч двісті шістнадцять) гривень, 00 копійок.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

За договором купівлі-продажу транспортного засобу, укладеним в ТСЦ 1249, передача транспортного засобу Продавцем і прийняття його Покупцем здійснюється після повної сплати вартості майна.

Відповідно до вказаного договору, договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання.

Згідно ч. 1 ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до офіційної інформації ТСЦ №1249 від 10.04.2019 перереєстрація з метою продажу автомобіля ОСОБА_1 проводилась 27.06.2018 на іншу особу, що підтверджує факт продажу транспортного засобу.

Згідно ч. 1 ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Після підписання договору купівлі-продажу ОСОБА_1 , як продавцю вищевказаного транспортного засобу, з боку покупця ОСОБА_3 , за продаж автомобіля, були передані всі грошові кошти згідно вартості за домовленістю у загальній сумі 119 216 (сто дев`ятнадцять тисяч двісті шістнадцять) гривень, 00 копійок, що, окрім змісту вказаного договору (п. 2.1), підтверджується письмовими поясненнями покупця ОСОБА_3 , який зазначив, що вказану суму грошових коштів сплатив ОСОБА_1 в день угоди.

Обізнаність ОСОБА_1 про необхідність декларування факту продажу транспортного засобу підтверджується тим, що вона відобразила інформацію про продаж рухомого майна ОСОБА_3 вартістю 119 216 грн. в своїй щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, яка оприлюднена 03 березня 2019 року.

Згідно офіційної відповіді голови Національного агентства з питань запобігання корупції Корчак Н.М. від 02 березня 2017 року № 03-05/4886/17 на запит Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо роботи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» співпадає з фактичною датою подання суб`єктами декларування документів до «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

Суд враховує, що за клопотанням сторони захисту у якості свідків було допитано ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , які підтвердили, що автомобіль CITROEN NEMO, 2009 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , був фактично проданий ОСОБА_3 ще в 2012 році і з того часу перебував у його фактичному користуванні. Кошти за автомобіль сплачувалися поступово частинами і вартість автомобіля була повністю оплачена наприкінці 2018 року. На прохання ОСОБА_1 , яка залишалася зареєстрованим власником автомобіля, вони вирішили переоформити автомобіль, для чого 27 червня 2018 троку в сервісному центрі була оформлена купівля-продаж. Грошові кошти в сумі 119216 в день підписання угоди не декларувалися.

Надаючи оцінку поясненням зазначених свідків, суд виходить з того, що обидва свідки внаслідок сімейних та близьких відносин з ОСОБА_1 є заінтересованими особами. Пояснення ОСОБА_3 , надані в судовому засіданні, суперечать його ж письмовим поясненням, наданим на стадії збирання матеріалів про адміністративне правопорушення. Про вказані свідками обставини ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях, власноручно викладених на стадії досудового розслідування, не зазначила. Також ОСОБА_1 у своїй декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік задекларувала дохід від відчуження рухомого майна у розмірі 119216 грн., отриманий від ОСОБА_3 і починаючи з 2012 року до 2018 року (за її ж твердженнями) не декларувала отримання будь-яких коштів від ОСОБА_3 .

За наведених обставин, відповідні твердження ОСОБА_1 і свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 судом відхиляються.

Суд враховує, що під час судового розгляду захисником Хейликом В.В. заявлене клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Клопотання обґрунтовується наступним:

- співробітники поліції не наділені повноваженнями проводити перевірки фактів неподання декларацій суб`єктами декларування, оскільки такими повноваженнями наділене лише Національне агентство з питань запобігання корупції, яке таку перевірку не проводило і повідомлення про виявлені під час перевірки порушення до ДЗЕ НП України не спрямовувало. Отже, за відсутності відповідного висновку НАЗК, у співробітників поліції не виникло повноважень на складання протоколу про адміністративне правопорушення;

- в екземплярі протоколу наданого ОСОБА_1 відсутні підписи посадової особи, протокол до кінця не заповнений;

- ОСОБА_1 придбала автомобіль за 100000 грн., а здійснила його відчуження за 119216 грн. Отже, лише різниця в 19216 грн. є тим доходом, який ОСОБА_1 отримала від продажу і такий доход не підпадає під ознаки суттєвої зміни в майновому стані;

- ч. 2 ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, однак умислу у ОСОБА_1 на уникнення фінансового контролю не було. Також не було встановлено мотивів на уникнення останньою фінансового контролю отриманого доходу, тобто в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки суб`єктивної сторони складу правопорушення;

- вчиненим правопорушенням не завдано збитків фізичним особам чи державі, отже вчинене правопорушення є малозначним і суд може обмежитися усним зауваженням.

Надаючи оцінку доводам захисника щодо наявності повноважень у співробітників поліції на складення протоколу про адміністративне правопорушення за відсутності попередньої перевірки ат висновку НАЗК, суд виходить з того, що у відповідності до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» спеціально уповноваженими суб`єктами у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції, а тому органи прокуратури, які входять до переліку уповноважених суб`єктів, наділені повноваження спрямованими на протидію та запобігання корупції. Відповідно до абзацу чотирнадцятого частини першої статті 1 Закону України Про запобігання корупції спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції. Статтею 33 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може опитати особу, якщо існує достатньо підстав вважати, що вона володіє інформацією, необхідною для виконання поліцейських повноважень. Для опитування поліцейський може запросити особу, до поліцейського приміщення. Відповідно до абзацу другого пункту 1 частини першої статті 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), в даному випадку, яке передбачене ст. 172-6 КУпАП. Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Таким чином, доводи захисника про те, що працівники Управління захисту економіки фактично діяли з перевищенням своїх повноважень, оскільки повноваженнями щодо вчинення таких дій наділені виключно НАЗК, як спеціально уповноважений суб`єкт у сфері протидії корупції, є неприйнятними та спростовуються вищенаведеними положеннями закону.

Надаючи оцінку доводам захисника щодо того, що в екземплярі протоколу наданого ОСОБА_1 відсутні підписи посадової особи і протокол до кінця не заповнений, суд виходить з того, що примірник протоколу про адміністративне правопорушення, який надавався до цього ОСОБА_1 і був наданий суду для дослідження, підписаний оперуповноваженим МРВ № 2 (м. Дніпро) УЗЕД НП України Малишком С.І. і за змістом є повністю ідентичним тому протоколу, який був скерований до суду. Єдиною відмінністю є відсутність у примірнику ОСОБА_1 даних та підписів свідків, які засвідчили факт відмови останньої від підписання протоколу. З огляду на те, що такі свідки залучалися вже після вручення примірнику протоколу ОСОБА_1 і засвідчили лише факт відмови останньої від писання протоколу, що остання в суді підтвердила, наведена обставина не є недоліком чи порушенням і жодним чином не впливає ні на допустимість доказів, ні на справедливість судового розгляду.

Надаючи оцінку доводам захисника щодо відсутності суб`єктивної сторони правопорушення в діяннях ОСОБА_1 у формі умислу (прямого, ч непрямого), суд виходить з того, що склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП характеризується умисною формою вини, тобто може бути вчинений тільки з прямим чи не прямим умислом. Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Для визнання зазначеного правопорушення закінченим не потрібне настання наслідків - воно вважається умисними за умови усвідомлення особою протиправного характеру своєї дії чи бездіяльності. Таке усвідомлення презюмується, адже особа, зазначена в п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», була допущена у встановленому законом порядку до виконання функцій, в даному випадку, держави, пройшла спеціальну перевірку, подала відповідну декларацію та подає щорічні декларації, була попереджена і виконала вимоги законодавства щодо фінансового контролю в частині подання щорічних декларацій, прийняла і підписала присягу тощо. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , будучи службовцем ДФС подавала щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за 2016-2018 роки, шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі. Зазначене свідчить, що ОСОБА_1 була ознайомлена з положеннями Закону України «Про запобігання корупції», в тому числі і щодо вимог про фінансовий контроль і, вступаючи на публічну службу, не могла не знати про обмеження та вимоги, які встановлені законом при проходженні такої служби. Наведене узгоджується і з тим, що Закон України «Про запобігання корупції» є вільним у доступі, як і роз`яснення НАЗК щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11 серпня 2016 року № 3 з наступними змінами та доповненнями. При цьому, перебуваючи на публічній службі ОСОБА_1 не могла не розуміти, що стосовно неї застосовують вимоги щодо фінансового контролю, в тому числі й вимоги щодо повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, як додаткового заходу здійснення фінансового контролю. Сукупність наведених обставин доводить, що не повідомивши про суттєві зміни у майновому стані ОСОБА_1 діяла з непрямим умислом, оскільки усвідомлювала (не могла не усвідомлювати), що таким чином порушує вимоги фінансового контролю, тобто усвідомлювала протиправний характер своєї бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і свідомо допускала настання цих наслідків.

Надаючи оцінку доводам захисника щодо відсутності суттєвих змін в майновому стані, суд виходить з того, що ОСОБА_1 у своїй декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік задекларувала дохід від відчуження рухомого майна у розмірі 119216 грн., отриманий від ОСОБА_3 , тобто сприймала отримані від ОСОБА_3 грошові кошти як дохід, котрий підлягає декларуванню. При цьому, суттєвість такого доходу, за якого суб`єкт декларування має подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, має чітко визначену законом межу - за ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» (в редакції Закону України № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року) суттєвою зміною у майновому стані суб`єкта декларування є отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року. Зазначена норма є чіткою та зрозумілою і ОСОБА_1 , діючи розсудливо, мала можливість співставити укладення нею правочину з відчуження майна, отримання внаслідок цього доходу в розмірі, що явно перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, з приписами законодавства у сфері запобігання корупції, які зобов`язують ОСОБА_1 письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції. Доводи захисника в цій частині ґрунтуються на довільному тлумаченні приписів чинного законодавства і судом відхиляється.

Надаючи оцінку доводам захисника щодо малозначності діяння через відсутність збитків фізичним особам чи державі суд виходить з того, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176-2 КУпАП взагалі не передбачає такого елементу, як збитки, отже відсутність збитків фізичним особам чи державі від такого правопорушення вже була передбачена законодавцем і така обставина жодним чумо не свідчить про малозначність вчиненого діяння.

Таким чином, відповідні доводи захисника судом відхиляються і підстави для закриття провадження у справі через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, відсутні.

Сукупність досліджених доказів поза всяким розумним сумнівом доводить, що ОСОБА_1 отримала разовий дохід від відчуження рухомого майна у розмірі, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, та не повідомила про такі суттєві зміни у майновому стані, хоча не мала для цього будь-яких об`єктивних перешкод.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки вона не повідомила про суттєві зміни у майновому стані.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення, строк, протягом якого ОСОБА_1 так і не подала відповідне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, відсутність у останньої критичної оцінки вчиненого правопорушення. За перелічених фактичних обставин суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, є адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 120 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 до доходу держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 33-35, 252, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 120 (ста двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2040 (дві тисячі сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 до доходу держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя:

17.07.2019