Справа № 431/5366/18
Провадження № 33/810/75/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Сєвєродонецьк 11 червня 2019 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., за участю ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, та його захисників Тарасова Д.С., Овчаренко С.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Тарасова Д.С. в інтересах особи, якого притягнуто до адміністративної відповідальності, на постанову судді Старобільського районного суду Луганської області від 27 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресом: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 13600 гривень

ВСТАНОВИВ

Зі змісту постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 16.09.2018 о 21.20 годині спільно із ОСОБА_2 на напрямку с. Світле (Україна) - с. Верхня Серебрянка (РФ) намагався перетнути кордон без документів поза пунктом пропуску. ОСОБА_1 затриманий прикордонним нарядом близько 1000 м від кордону в районі ІП № 732, чим порушив вимоги Закону України «Про державний кордон».

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову судді та закрити справу за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що дана постанова судді суперечить вимогам законодавства, є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на припущеннях. Зазначає про порушення правил підсудності розгляду цієї справи, оскільки її було розглянуто не за місцем виявлення, чим порушено ч. 5 ст. 276 КУпАП. При цьому всупереч постанови судді Новопсковського районного суду Луганської області від 18.09.2018 не було прийнято рішення про об`єднання цієї справи зі справою про порушення митних правил. Вказує про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимог ст. 256 КупАП, оскільки в ньому не зазначені прізвища, адреси свідків. Також в протоколі не зазначена суть вчиненого адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Відсутнє точне місце його вчинення. Даний протокол складено не за місцем затримання ОСОБА_1 Вважає, що в ході розгляду справи судом не було добуто належних та допустимих доказів, які б достовірно свідчили про наміри ОСОБА_1 здійснити спробу перетинання державного кордону, не доведено наявність прямого умислу ОСОБА_1 на вчинення цих дій. Не згоден зі змістом протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_1 , оскільки той був фактично затриманий не помічником начальника ВПС Білолуцьк ОСОБА_3 , а дільничними прикордонної служби ВПС Білолуцьк. Також в цьому протоколі не вірно зазначений час затримання. В порушення ст. 264 КупАП свідки (поняті) були відсутні при затриманні та особистому огляді ОСОБА_1 , крім того протокол про особистий огляд не складався. Посилається на порушення права на захист ОСОБА_1 , оскільки у того був вилучений мобільний телефон, через що був позбавлений можливості реалізувати своє право, передбачене ст. 261 КУпАП, - зателефонувати адвокату/дружині для залучення захисника. Окрім того, в порушення вказаної норми закону про затримання ОСОБА_1 не було інформовано центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги. ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, передбачені ст.268 КУпАП, та не надано можливість їх реалізувати при складенні протоколу. Також розгляд справи у суді відбувся за відсутності особи яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, не дивлячись на відповідне клопотання. Схему підписали свідки, які були відсутні на місці події. Крім того згідно зі схемою місце затримання знаходиться біля с.Світле в напрямку дороги в с.Козлове, а не на дорозі яка веде до с.Верхня Серебрянка (РФ), що знаходиться в іншому місці. Висновок про протилежне судді є незаконним. Таким чином, на переконання захисника, протокол про адміністративне правопорушення, схема, рапорти, письмові пояснення, є неналежними й недопустимими доказами, оскільки є сумніви у достовірності викладених у них даних. Суддя безпідставно не допитав свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які можуть підтвердити, що 16.09.2018 ОСОБА_1 на автомобілі УАЗ рухався з с.Танюшівка в с.Козлово (Україна) до належного ОСОБА_4 автомобіля і будь-яких спроб незаконного перетину кордону не здійснював. Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «Григор`єв проти України», вказує про неможливість використання визнавальних показань ОСОБА_1 , наданих ним без участі захисника, без забезпечення права не свідчити проти себе та отримані за допомогою психологічного тиску, знущання, нелюдського поводження та шахрайства. Через що той вимушений був підписати всі надані йому папери, в яких були не повністю заповнені всі графи. З посиланням на вимоги ч. 3 ст. 62 Конституції України, зазначає, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень, як було зазначено Європейським судом з прав людини у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008.

При апеляційному розгляді:

- Дураков В.В., якого притягнуто до адміністративної відповідальності, захисники Овчаренко С.М. та Тарасов Д.С., підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені.

Заслухавши пояснення учасників апеляційного перегляду, свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суддею при розгляді цієї справи дотримані зазначені вимоги закону.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими такими доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 363193 від 17.09.2018, згідно з яким ОСОБА_1 у Новопсковському районі 16.09.2018 о 21.20 годині спільно із ОСОБА_2 на напрямку с.Світле (Україна) - с. Верхня Серебрянка (РФ) намагався перетнути кордон без документів поза пунктом пропуску. Затриманий прикордонним нарядом близько 1000 метрів від кордону, в районі ІП № 732.

Протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, в якому зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, також наявна відмітка у протоколі про роз`яснення ОСОБА_1 його прав і обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП, підписаний ним без зауважень.

За таких обставин, в супереч доводам апеляційної скарги, відсутні підстави для визнання цього доказу недопустимим.

У відповідності до письмових пояснень, що підписані ОСОБА_1 , він не заперечував, що слідував у якості водія автомобіля УАЗ без номерних знаків та технічного паспорту із вантажем автозапчастин разом із ОСОБА_5 в напрямку с. Світле (Україна) - с. Верхня Серебрянка (Россія), де у подальшому вказаний вантаж вони були повинні перевантажити в інший автомобіль.

Окрім того, ОСОБА_1 погодився зі схемою місцевості району, де його було затримано, підписавши її без зауважень. Згідно з даною ОСОБА_6 , ОСОБА_1 було затримано на напрямку с.Світле (Україна) - с. Верхня Серебрянка (РФ) в районі ІП № 732.

Суддя районного суду при розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення обґрунтовано послався на протокол про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 482 КУпАП, який відповідно до ст. 251 КУпАП є доказом у справі. Згідно з вказаним протоколом у ОСОБА_1 16.09.2018 були вилучені автомобільні запчастини у асортименті вартістю 400000 грн. та автомобіль УАЗ 3303 б/н. У цьому протоколі ОСОБА_1 визнав свою провину за ч. 1 ст. 482 МК України та погодився із протоколом, про що власноруч виклав відповідний запис.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Окрім того при апеляційному перегляді були допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які працюють дільничними інспекторами Луганського прикордонного загону. Зазначені свідки підтвердили, що 16.09.2018 близько 20.00 годині за наявності оперативної інформації ними був затриманий ОСОБА_1 з іншими особами біля кордону з РФ. У цих осіб не було документів, що посвідчують особу, тому була викликана група реагування. Серед затриманих осіб вони були знайомі тільки з ОСОБА_9 , як місцевим депутатом. Той їм не телефонував перед затриманням. Вони, а також в їх присутності, тиску на вказаних осіб ніхто не здійснював. Група реагування приїхала приблизно через півтори години. Після чого, близько 22.00 години вони поїхали з місця події.

Оцінюючи показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_2 , які пояснили, що при перевезенні автозапчастин на двох автомобілях УАЗ, вони не мали на меті перетин кордону з РФ, оскільки їхали до с. Козлове (Україна), апеляційний суд вважає, що вони є недостовірними, оскільки спростовуються наведеними доказами. Окрім того, ці свідки зазначили про психологічний тиск, що здійснювався на них прикордонниками та митниками.

Зазначені свідки є зацікавленими особами в результатах цієї справи, через те що вони є знайомими між собою. Перебувають у дружніх відносинах. Водночас ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 були разом затримані з ОСОБА_1 , отже у них є підстави надавити неправдиві показання з метою уникнення останнім адміністративної відповідальності. При цьому щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 також складались протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

При цьому з показань вказаних осіб вбачається, що вантаж, який перевозив ОСОБА_1 , - автомобільні запчастини, належить ОСОБА_4 , тому той також заінтересований у не притягненні ОСОБА_1 до відповідальності.

В супереч ствердженням апеляційної скарги, не встановлено порушення права на захист ОСОБА_1

Так, відповідно до протоколу затримання ОСОБА_1 від 16.09.2018 о 21.20 годині, тому були роз`ясненні його права, серед іншого ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, не дивлячись на ці права особи, що була затримана, він відмовся від послуг захисника, що засвідчив своїм підписом, та надав визнавальні показання.

При цьому в даному випадку є безпідставне посилання в апеляційній скарзі на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «Григор`єв проти України», якими були встановлені порушення п. 1 та підп. «с» п. 3 ст. 6 Конвенції. Зазначеними рішеннями було констатовано, що національний суд використав для засудження заявника визнавальні показання, які були отримані у нього в результаті застосування фізичного впливу, коли його було затримано у зв`язку з адміністративним правопорушенням, але фактично його допитували як підозрюваного, не забезпечуючи при цьому права мати захисника та права не свідчити проти себе.

У даному випадку ОСОБА_1 були в повному обсязі роз`ясненні його права, втім він свідомо відмовся від права мати захисника та права не свідчити проти себе.

За таких обставин відсутні підстави для визнання недопустимими доказами, що були отримані посадовими особами в межах своєї компетенції у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом уживались належні заходи для розгляду справи за участю ОСОБА_1 та його захисника Тарасова Д.С. Проте за клопотаннями особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності, та його захисника відкладались розгляд справи, які призначались на 16.10.2018, 06.11.2018, 15.11.2018. Також захисник просив відкласти розгляд справи, що було призначено на 27.11.2018 через свою хворобу, проте документів на підтвердження цієї обставини не надав. За таких обставин суддею було прийнято рішення про розгляді справи за відсутності особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності, та його захисника, які були належним чином повідомлені про місце і час розгляду справи, а причини неявки не визнані поважними.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, що не передбачають обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, місцевий суд обґрунтовано визнав за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Направлення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП до місцевого суду, за місцем розгляду адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 482 МК України, з метою їх одночасного розгляду, не є порушенням ч. 5 ст.276 КУпАП та не тягне за собою скасування постанови судді.

При цьому не прийняття рішення про одночасний розгляд вказаних справ про адміністративні правопорушення, не є підставою для скасування постанови судді, оскільки це не вплинуло на законність прийнятого рішення.

При апеляційному перегляді не встановлено даних про тривале обмеження свободи пересування ОСОБА_1 .

У відповідності до протоколу про адміністративне затримання від 16.09.2018, підписаний ОСОБА_1 без зауважень, він був затриманий в цей день о 21.20 годині, звільнений наступного дня о 10.40 годині.

Водночас, не вбачається порушення вимог ч. 3 ст. 261 КУпАП щодо повідомлення центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги з приводу адміністративного затримання ОСОБА_1 , оскільки останній захищав себе особисто, відмовившись від послуг захисника. Утім про затримання особи були повідомлені родичи дружина.

Доводи апеляційної скарги про наявність тиску на ОСОБА_1 , знущання, нелюдського поводження та шахрайства щодо нього з боку посадових осіб прикордонних та митних органів, через що він давав визнавальні показання, свого об`єктивного підтвердження не знайшло.

За таких обставин суддею місцевого суду вірно встановлено, що ОСОБА_1 групою осіб здійснив спробу перетину державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33, 36 КУпАП, тобто у межах, установлених цим Кодексом

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, залишити без задоволення, постанову судді Старобільського районного суду Луганської області від 27 листопада 2018 року без змін.

Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського

апеляційного суду В.Ф. Люклянчук