Справа № 600/667/19
Справа № 3/600/402/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року суддя Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О.Б., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Козівського ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, якому роз`яснені права за ст.268 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

07.07.2019 року близько 04 год. 30 хв. в смт. Козова вул. Польова, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки транспортного засобу водій в присутності двох свідків відмовився від проходження тесту на визначення алкогольного сп`яніння, про те погодився пройти даний тест в медичному закладі, а саме Козівській ЦРКЛ.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №046817 від 07.07.2019 року констатовано, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України і його дії кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав повністю.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов до наступного висновку.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я та Міністерства юстиції України №114/38/15-36-18 від 24 лютого 1995 р.). Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №046817 від 07.07.2019 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, висновком Козівської центральної районної комунальної лікарні від 07.07.2019 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого показник алкоголю в крові ОСОБА_1 на момент проведення огляду становив 1,9%0, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 07.07.2019 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 від 07.07.2019 року, відеозаписом з місця події.

З врахуванням наведеного, вина ОСОБА_1 у порушенні п.2.9(а) Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю, дії останього за ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковано вірно, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а відтак підлягає адміністративній відповідальності за вчинене.

Згідно з довідки начальника Козівського ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області Колодія А. від 16.07.2019 року №3168/108/01-19, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , не отримував посвідчення водія.

Згідно з абзацом третій пункту 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч.3 ст.121, ч.4 ст.122, ст.122-2, ч.3 ст.123, статтями 124 і 130 КпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

За таких обставин, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає, що на останнього слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн. без позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, оскільки останній посвідчення водія не отримував.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з особи на яку накладено адміністративне стягнення, стягується судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст.ст. 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн. (десять тисяч двісті гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384,20 грн. (триста вісімдесять чотири гривні двадцять копійок) на користь держави.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя О.Б. Гриновець