Справа № 161/1352/19 Провадження №33/802/271/19 Головуючий у 1 інстанції:Крупінська С. С.
Категорія:ч.1 ст.164 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Семенюк Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Семенюк Ліни Вадимівни на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 березня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 визнано винним за те, що він 28 грудня 2018 року об 13 год. 50 хв. в місті Луцьку на вулиці Привокзальній надавав послуги з перевезення пасажирів легковим автомобілем марки "Renault Megane", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який обладнаний розпізнавальним ліхтарем таксі, без наявності ліцензії.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, суд першої інстанції вважав, що його вина повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді захисник ОСОБА_1 - Семенюк Л.В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність через порушення судом норм матеріального права просить скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України. Вказує, що ОСОБА_2 не являється самозайнятою особою - перевізником та не здійснює господарської діяльності з надання послуг таксі. Він є особою, яка надає послуги для Путрівської філії ТОВ "Надія 2012" з перевезення пасажирів на власному транспортному засобі відповідно до договору цивільно-правового характеру. Дана філія має ліцензію на зайняття діяльності з надання послуг перевезення пасажирів на таксі.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника Семенюк Л.В., які скаргу підтримали із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч даній нормі законодавства судом не було вжито всіх заходів, передбачених КпАП України для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст.280 КпАП України.

Оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, як це передбачено п.2 ч.8 ст.294 КпАП України з наступних підстав.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, є помилковим.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення №0019564 від 28.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він надавав послуги з перевезення пасажирів легковим автомобілем, який обладнаний розпізнавальним ліхтарем таксі, без наявності ліцензії, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.164 КпАП України.

Частиною 1 статті 164 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність, окрім іншого, - за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

У ст.3 ГК України зазначено, що під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

За положеннями п.14.1.36. ст.14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, дорученням та агентськими договорами.

Згідно з п.24 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

ОСОБА_1 заперечуючи свою винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України стверджує, що він не являється самозайнятою особою - перевізником і не здійснює господарської діяльності з надання послуг таксі, оскільки він є особою, яка надає послуги для Путрівської філії ТОВ "Надія 2012" з перевезення пасажирів на власному транспортному засобі відповідно до укладеного між ними договору цивільно-правового характеру. Дане товариство має ліцензію на такий вид діяльності, як внутрішні перевезення пасажирів на таксі.

З цього приводу стороною захисту до суду подано цивільно-правовий договір від 03.09.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та Путрівською філією ТОВ "Надія 2012", відповідно до якого перший надає послуги з перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення.

Відповідно до довідки з ЄДРПОУ щодо Путрівської філії ТОВ "Надія 2012", зареєстрованим видом діяльності товариства є надання послуг таксі (код КВЕД 49.32).

В матеріалах справи міститься також і копія ліцензії, видана Путрівській філії ТОВ "Надія 2012" (строк дії з 05.06.13 - необмежений), зокрема на такий вид діяльності, як внутрішні перевезення пасажирів на таксі.

З вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_1 не є самозайнятою особою, яка надає послуги з перевезення пасажирів на таксі, оскільки судом встановлено, що він надавав послуги товариству, яке має відповідну ліцензію на такий вид діяльності як внутрішні перевезення пасажирів на таксі відповідно до цивільно-правового договору.

Однак, суд першої інстанції вказані твердження належним чином не перевірив.

За таких обставин, оскаржуване судове рішення суду першої інстанції є передчасним та помилковим, з огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено 28 грудня 2018 року, тобто в період часу коли ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення Путрівської філії ТОВ "Надія 2012", яка відповідно до ЄДРПОУ та ліцензії має право на здійснення господарської діяльності щодо надання послуг з перевезення пасажирів на таксі.

Таким чином, постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 березня 2019 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення за санкцією цієї статті, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, то провадження в справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КпАП України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Семенюк Ліни Вадимівни задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 березня 2019 року в даній справі скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук