Справа № 369/1377/19 Головуючий в суді І інстанції - Бурбела Ю.С.
Провадження № 33/824/1536/2019 Доповідач - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.02.2019,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2019 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384 грн.20 коп.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що вона, 14 січня 2019 року о 05 годині 50 хвилин по вул. Васильківська в с. Новосілки Києво-Святошинського району Київської області керувала транспортним засобом марки «Kia Sportage», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування.В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що від проходження огляду на стан сп`яніння вона не відмовлялась, а самостійно після складання проколу, звернулась до КМНКЛ «Соціотерапія», де пройшла огляд, за результатами якого у неї не було виявлено ознак сп`яніння. Звернула увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, який саме огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння вона мала пройти на вимогу поліцейського. Також апелянт зазначила, що письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не співпадають між собою та суперечать один одному, оскільки містять розбіжності. Указала, що в матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано факт того, що вона не відмовлялась від проходження огляду у лікаря - нарколога, а також, що у неї були відсутні ознаки сп`яніння. Зокрема, зазначила, щоу матеріалах справи також відсутнє направлення на проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря - нарколога, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я. Просила постанову скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , яка подану апеляційну скаргу підтримала, підтвердила її доводи та просила її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до оскаржуваної постанови, у вину ОСОБА_1 поставлено вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме, що вона керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовилась в присутності двох свідків.

Однак висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП базуються на неповно досліджених доказах, що призвело до їх неналежної оцінки і погодитись із ними не можливо.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 Правил дорожнього руху України, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (в подальшому Порядок).

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Цей огляд може проводитися за допомогою технічних засобів, чи у закладі охорони здоров`я. Право вибору способу проведення огляду належить особі, щодо якої є підозра про її перебування у стані алкогольного сп`яніння. У випадку проведення огляду у закладі охорони здоров`я поліцейські зобов`язані доставити особу до відповідного закладу охорони здоров`я. У випадку проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відповідно до положень п. 6 розділу ІІ вище вказаної Інструкції, даний огляд проводиться в присутності двох свідків. Аналогічна вимога сформульована також і в ч.2 ст. 266 КУпАП.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , наданих в суді апеляційної інстанції, після того як її автомобіль був зупинений працівниками поліції, останні повідомили їй, що, на їх думку, вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння. При цьому працівники поліції відразу запропонували їй пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», на що вона дійсно відмовилась. Будь - яких пропозицій пройти огляд у медичному закладі від працівників поліції не надходило і вона, відповідно не відмовлялась.

Таким чином працівники поліції, в порушення вимог ст. 266 КУпАП, п.9 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та п. 6, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння, не направили та не доставили ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я, уповноваженого на проведення огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння для проведення відповідного огляду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, з об`єктивної сторони ч.1 ст. 130 КУпАП, з огляду на положення ч.3 ст. 266 КУпАП, а також Розділу ІІ Інструкції, обов`язково повинна супроводжуватися відмовою від такого огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я. Наведені порушення вимог Інструкції, апеляційним судом визнаються істотними, у зв`язку із цим здобуті докази слід визнати недопустимими.

Крім того, відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції також вбачається, що будь - яких свідків, в присутності яких вона начеб-то відмовилась пройти огляд на місці зупинки не було.

З метою перевірки вказаних ОСОБА_1 обставин, до суду апеляційної інстанції були викликані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак вказані свідки до суду не з`явились. При цьому, як вбачається з поштових відправлень, свідок ОСОБА_2 за вказаною в матеріалах справи адресою не проживає та такої адреси взагалі не існує. Також відсутній будь - який зв`язок за тим телефонним номером, який зазначений як номер телефону вказаного свідка.

Також на неодноразові запити на адресу суду не було надано відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, на яких могли бути зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до вимог ст. 251 ч. 2 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Не врахування вказаних вище обставин призвело до ухвалення суддею не обґрунтованого рішення про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на неї стягнення, передбаченого санкцією цієї статті.

За цих обставин постанова судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 25.02.2019 щодо ОСОБА_1 не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 25.02.2019 щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька