Єдиний унікальний номер 236/1228/19 Номер провадження 33/804/402/19

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Савкова С.В., за участі секретаря судового засідання Ільяшенка С.Л., особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Башкова С.В., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 02 травня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який не працює пенсіонер, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Судом першої інстанції встановлено, що 28.02.2019 року о 07 годині 50 хвилин ОСОБА_1 на 3 км а/ш Лиман Дробишеве, керував автомобілем ЗАЗ 110377, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (відчувався запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від продуття алкотестеру "Драгер" та вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КупАП.

В апеляційній скарзі особа, притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить постанову судді першої інстанції скасувати, справу закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що суд неповно з`ясував обставини по справі, що мають значення, не дав належної оцінки матеріалам справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Стверджує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його провини.

Звертає увагу, що в протоколі не зазначено, що ОСОБА_1 вживав спиртні напої, а твердження, що він відмовився проходити медичне огляд на стан сп`яніння, є неправдиве. Зазначає, що протокол складено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки ОСОБА_1 не роз`яснені його права та обов`язки. Будь - якого алкотестеру у працівників поліції взагалі не було, крім того, водію не надавалося й направлення на медичний огляд на стан сп`яніння, що не відповідає вимогам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння...» № 1452/735 від 09.11.2015р.,

Також зазначає, що посвідчення водія вилучили, але всупереч вимогам ст. 130 КУпАП. його не було усунуто від керування транспортним засобом.

Наполягає, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з`явились під час складання протоколу, тому вони не могли бути свідками факту керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу, що суд посилається у своїй постанові на письмові пояснення свідків, які були складені працівником поліції, при цьому в судовому засіданні вказані свідки допитані не були, відповідно їм не роз`яснені їх права. У самих поясненнях відсутні дата, час та місце, де саме свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 бачили ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, апелянт вважає вказані пояснення такими, що не мають доказового значення по справі.

Крім того, зазначає, що всупереч вимогам ст.251 КУпАП та «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» відео фіксації правопорушення не здійснювалось, що також є порушенням.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 був в стані алкогольного сп`яніння або відмовився від проходження медичного огляду, наголошує, що події та факти, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 клопоче про допит свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на виконання вимог ст. 280 КУпАП. Також, ОСОБА_1 подане клопотання про витребування письмових доказів, а саме: карти патрулювання, дислокацію маршрутів та патрулювання і постів, інформацію з книги постових відомостей, отримання 28.02.2019р. поліцейським ст. с-т ОСОБА_4 спецзасобів для перевірки на стан вживання алкогольних напоїв, доказів, що підтверджують видачу письмового направлення до закладу охорони здоров`я для медичного освідування Наумова Д.Д.

Крім вищевказаного, ОСОБА_1 клопоче про поновлення строку на апеляційне оскарження постанову суду першої інстанції, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що під час розгляду справи 02.05.019р. не був присутній з підстав незадовільного стану здоров`я через похилий вік. Копію постанови отримав поштою лише 14.05.2019р.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Башков С.В. просили строк на апеляційне оскарження поновити, а апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі. Крім того, в судових засіданнях ОСОБА_1 неодноразово зазначав, що усвідомив свою неправомірну поведінку та просив його пробачити за вчинення адміністративного правопорушення, зазначив, що такого більше не повториться, фактично не оспорював того факту, що він дійсно відмовився від проходження огляду для визначення факту сп`яніння.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в судовому засіданні при розгляді справи був відсутній. Сам апелянт зазначає, що копію оскаржуваного рішення ним отримано лише 14 травня 2019 року. В матеріалах справи відсутні відомості, які спростовують твердження апелянта щодо дати отримання останнім оскаржуваної постанови, термін пропуску строку на апеляційне оскарження є невеликим, тому апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційна інстанція приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Ця норма правового акту є імперативною, не допускає жодних виключень.

Апеляційна інстанція звертає увагу, що вищенаведені Правила дорожнього руху неухильно повинні дотримуватися всі учасники дорожнього руху, в тому числі водії похилого віку та ті, що мають вади за станом здоров`я. Тільки дотримання Правила дорожнього руху може забезпечити безпеку для водія, що керує транспортним засобом та суспільству в цілому, життю громадян, і в даному випадку будь-яких виключень або пільг бути не може.

Як вірно встановив суд першої інстанції, порушення ОСОБА_1 вищевказаних Правил дорожнього руху і, як наслідок, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №017908 від 28.02.2019 року, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Так, протокол про адміністративне правопорушення особисто підписаний ОСОБА_1 , в ньому власноручно зазначено про те, що він відмовляється від продуття спеціального приладу та проходження медичного огляду. Цей факт апелянт не спростовує.

Апеляційний суд не бере до уваги твердження апелянта, що суд першої інстанції необґрунтовано взяв до уваги письмові пояснення вищевказаних свідків.

Так, в судовому засіданні апеляційного суду було допитано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Кожен з них пояснив , що дійсно, 28.02.2019 року їх зупинили працівники поліції, просили засвідчити факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення сп`яніння. ОСОБА_1 направлявся за ліками та був зупинений працівниками поліції. Вони засвідчили факт відмови, поставивши підпис в протоколі про адміністративне правопорушення та в поясненнях, але в їх присутності ОСОБА_5 не відмовлявся від проходження огляду. Крім того, свідок ОСОБА_3 додав, що за кермом автомобілю ЗАЗ 110377 дійсно сидів ОСОБА_1 та зазначив, що поліцейські пояснили, що останній відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння.

Даючи оцінку показанням зазначених свідків, слід зазначити, що вони підтвердили саму подію, особисте підписання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та письмових пояснень, які взяв до уваги суд першої інстанції.

Разом з тим, суд критично ставиться до пояснень свідків в частині того, що вони підписали документи, не читаючи їх, не чули відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, оскільки і сам ОСОБА_1 не заперечує цей факт, про будь який фізичний чи психічний примус зі сторони працівників поліції, направлений на примусове підписання свідками протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не заявили, в справах про адміністративні правопорушення свідки не попереджаються про кримінальну відповідальність за давання суду неправдивих показань, з очевидністю вбачається намагання свідків дати найбільш сприятливі для ОСОБА_1 показання.

Таким чином, показання свідків в зазначеній частині слід визнати неправдивими через їх нелогічність та невідповідність іншим доказам.

Слід також зазначити, що нормативні акти не передбачають обов`язкової участі понятих (свідків) під час відмови водія від проходження огляду для встановлення стану сп`яніння, на відміну від вимог ст. 266 КУпАП щодо безпосереднього огляду водія з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським в присутності двох свідків.

Крім того, на вимогу ОСОБА_1 в апеляційному суді допитано в якості свідка працівника поліції ОСОБА_4 , що склав протокол про адміністративне правопорушення, який надав пояснення, що узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Свідок ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_1 був відсторонений від управління транспортним засобом, а керування було передано його знайомому, що під`їхав.

Також суд апеляційної інстанції задовольнив низку клопотань ОСОБА_1 , в тому числі у справі оголошувалась перерва та надавався час апелянту для звернення до професійного адвоката, з яким ОСОБА_1 заключив договір про надання правової допомоги, тобто суд зробив все необхідне для забезпечення права ОСОБА_1 на захист, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП. Крім того, на вимогу апелянта, судом витребувано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №998 від 17.03.2018р. (а.с. 38), свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/2267 від 11.05.2019 р. (а.с.39), розстановку нарядів від 28.02.2019 р. (а.с.40-41), карту-схему патрулювання наряду ГРПП №2 Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУПП в Донецькій області(а.с.42).

Перевіривши вищенаведені документи, апеляційний суд однозначно встановив, що поліцейський ОСОБА_4 . на законних підставах виконував свої обов`язки та був оснащений вимірювальної технікою для здійснення огляду водіїв на стан сп`яніння, яка відповідає вимогам законодавства.

Відсутність відео фіксації не є порушенням вимог ст. 251 КУпАП , так як показання технічних засобів, що мають функції відеозапису, є одним із видів доказів, їх застосування поліцейськими не є обов`язковим.

Що стосується доводів апелянта, що працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 права та обов`язки останнього, то слід звернути увагу, що протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписано особисто, будь-які вказівки щодо не роз`яснення прав та обов`язків відсутні. Більш того, ОСОБА_1 власноруч зробив запис у протоколі про адміністративне правопорушення, що «28.02.2019 р. керував автомобілем, продувати алкотестер «Драгер» та їхати у лікарню на огляд відмовляюсь».

Все вищевказане свідчить про необґрунтованість та неспроможність наведеного вище доводу щодо не роз`яснення ОСОБА_1 працівниками поліції його прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 10 квітня 2019 року ОСОБА_1 отримав повідомлення про дату, місце та час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, але в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладання розгляду справи не надав, у зв`язку з чим суд першої інстанції мав всі підстави розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому суд апеляційної інстанції не вбачає процесуальних порушень під час розгляду справи щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції.

Щодо твердження ОСОБА_6 , що працівники поліції допустили порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно п.12 розділу 2 вищенаведеної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Ця Інструкція покроково встановлює дії працівника поліції в разі підозри про перебування водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів. Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчить про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення.

Відтак, дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, оскільки вона передбачає порядок проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я.

Таким чином, доводи апелянта щодо незаконних дій з боку працівника поліції не знайшли свого підтвердження.

Крім того, слід звернути увагу, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено не за керування транспортом в стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду, що відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому твердження апелянта, що свідки не могли знати та бачити, що водій ОСОБА_1 саме керує автомобілем у стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованими.

Доводи ОСОБА_1 в судовому засіданні щодо пом`якшення йому виду стягнення також не можуть бути задоволені з огляду на наступне.

Зі змісту ч.2 ст. 30 КУпАП вбачається, що стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами застосовується лише за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом. При цьому таке стягнення не може бути застосоване до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків… ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП- безальтернативна, а саме передбачає і позбавлення права керування транспортним засобом, і штраф.

В даному випадку судом не можуть бути застосовані положення ст.22 КУпАП щодо можливості звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення, так як правопорушення за ст.130 КУпАП є грубим, оскільки об`єктом правопорушення є безпека дорожнього руху та здоров`я чи життя громадян. Крім того, слід зазначити, що законодавець посилив відповідальність, криміналізувавши дії, передбачені ст. 130 КУпАП Законом України від 22.11.2018 року № 2617-У111, який набирає чинності з 01.01.2020, враховуючи підвищену суспільну небезпеку таких дій.

За таких обставин слід визнати апеляційну скаргу ОСОБА_1 такою, що не підлягає задоволенню, а постанову судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 02 травня 2019 року законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду , -

П О С ТА Н О В И Л А:

Задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 02 травня 2019 року.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 02 травня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 02 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя