Справа № 149/1193/19
Провадження № 33/801/683/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Робак М. В.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року м. Вінниця

Постановою Хмільницького міськрайонного суду від 22 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що суд першої інстанції розглянув справу у його відсутність, що є порушенням статті 268 КпАП України. Крім того вважає, що судом також порушено ст.33 КУпАП, оскільки не враховано його майнового стану, пом`якшуючих обставин, тощо.

ОСОБА_1 повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції шляхом направлення судової повістки за адресою, вказаною ним же в апеляційній скарзі, до суду не з`явився, що відповідно до статті 294 КпАП України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши надані управлінням патрульної поліції відеозаписи із нагрудних камер патрульних поліцейських так само як матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №068731 від 28 квітня 2019 року, складеного поліцейським СРПП №2 Хмільницького ПП старшим сержантом поліції Цюрпіта О.А. о 22 год 40 хв 28 квітня 2019 року в місті Хмільнику по вул. 1-го Травня водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «OPEL COMBO» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, які виражались запахом з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння на місці, а також в медичному закладі водій відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КпАП України передбачена відповідальність у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Так, відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з пунктом 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8).

З наведеного слідує, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгоди на проведення огляду у відповідному закладі охорони здоров`я, особа вважається такою, що відмовилася на вимогу працівника міліції пройти в установленому законом порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, а тому поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, а також від проведення такого огляду відповідним закладом охорони здоров`я, про що поліцейським в присутності двох свідків складено протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначено ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Крім того з наданих Управлінням патрульної поліції відеозаписів з нагрудних камер патрульних поліцейських встановлено, що в зв`язку з обґрунтованими підставами вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, йому неодноразово пропонували пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, а також проїхати до спеціалізованого медичного закладу на обстеження, від чого він відмовився.

Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Посилання апелянта ОСОБА_1 на про порушення судом першої інстанції процесуальних норм, що полягали в розгляді справи у його відсутності є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з частиною 1 статті 2772 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Матеріалами справи підтверджено, що 24 червня 2019 року ОСОБА_1 отримав повістку про виклик до суду на 10 липня 2019 року (а. с. 17) і цього ж дня подав заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, мотивуючи її тим, що має намір укласти угоду із адвокатом.

Така заява врахована судом і розгляд адміністративної справи відкладено на 22 липня 2019 року про що ОСОБА_1 був повідомлений у суді, що підтверджується розпискою (а.с.19)

Проте, 22 липня 2019 року, тобто в день призначення справи до розгляду, на адресу суду ОСОБА_1 подав заяву про відвід, проте сам не з`явився в судове засідання, що свідчить про його обізнаність щодо розгляду справи у суді першої інстанції.

Що стосується доводів апелянта про неврахування судом особи правопорушника при призначенні стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, апеляційний суд вважає їх помилковими із наступних підстав.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає один безальтернативний вид стягнення - накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 10 200 грн.) із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Таким чином, при притягненні особи до адміністративної відповідальності за вказаною нормою КУпАП суд позбавлений можливості застосувати до ОСОБА_1 непередбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП альтернативний менш суворий вид стягнення.

Отже під час апеляційного розгляду встановлено, що вимоги статей 33, 268 КУпАП судом першої інстанції не були порушені, оскільки ОСОБА_1 належним чином було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Будь-яких належних і допустимих доказів на спростування обставин вчинення адміністративного правопорушення, що зазначені в протоколі й встановлені судом першої інстанції, ОСОБА_1 не надав.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник (зацікавлена особа) зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 липня 2019 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду І.М. Стадник