Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/324/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Льон С. М.
Категорія 172-6 Доповідач в колегії апеляційного суду Драний В. В.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2019 року. Суддя Кропивницького апеляційного суду Драний В.В., за участю секретаря Тюпи Ю.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Іванова О.В. в його інтересах, прокурора Олефіренка В.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому Кіровоградської області, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Іванова О.В. в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 липня 2019 року.

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженець м. Певек, Росія, громадянин України, який працює на посаді заступника військового комісара начальник відділення комплектування в ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 384 грн. 20 коп.

ВСТАНОВИВ:
Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 липня 2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Відповідно до постанови суду ОСОБА_1 , будучи станом на 00 год. 00 хв. 01.01.2018 року суб`єктом декларування в розумінні Закону України «Про запобігання корупції», а саме: особою, зазначеною у підпункті «г» пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону військовою посадовою особою Збройних сил України, у період часу з 00 год. 00 хв. 01.01.2018 року до 01.04.2018 року в порушення вимог частини першої статті 45 Закону (особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, а саме 29.04.2018 року о 09 год. 44 хв., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду адвокат Іванов О.В. в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Ленінського районного м. Кіровограда від 16 липня 2019 року, щодо ОСОБА_1 скасувати а провадження по справі закрити.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що судом не враховано поважні причини через які ОСОБА_1 подав декларацію несвоєчасно. Зокрема, при намаганні подати в строк до 01.04.2018 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, вхід до веб-сайту НАЗК було заблоковано, ймовірно з причини зміни адреси електронної пошти в ключі електронного цифрового підпису.

У зв`язку з чим, ОСОБА_1 звертався до адміністратора веб-сайту НАЗК, шляхом направлення повідомлень на електронну пошту НАЗК - ІНФОРМАЦІЯ_3 , з проханням допомогти у вирішенні цієї проблеми - 29.03.2018 року о 00 год 00 хв., 31.03.2018 року о 17 год 30 хв., 31.03.2018 року о 17 год 39 хв, 02.04.2018 року о 21 год 26 хв., 09.04.2018 року о 06 год 51 хв.

Дії ОСОБА_1 пов`язані з несвоєчасним поданням у строк до 01.04.2018 року декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, не містили прямого чи непрямого умислу на несвоєчасне подання декларації, а отже виключають його вину, що є складовою адміністративного правопорушення.

Доводи вказані у поясненні ОСОБА_1 , а саме, що він не подав своєчасно декларацію у зв`язку з тим, що у нього виникли технічні перешкоди при вході до реєстру НАЗК, належним чином не спростовані.

Також вказує, що судом першої інстанції при розгляді справи порушені вимоги п. 7 ч. 1 ст. 247 КУАП та винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності після закінчення строків, передбачених ч. 3 ст. 38 КУпАП.

Так, частиною 3 статті 38 КУАП визначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язане з корупцією може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

У матеріалах справи міститься повідомлення НАЗК про факт неподання чи несвоєчасного подання ним декларації від 05.04.2019 року №44-05/26434/19, до органу, уповноваженого на складання протоколу - Управління захисту економіки в Кіровоградській області ДЗЕ НП України, дане повідомлення надійшло 10.04.2019 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції Управління захисту економіки в Кіровоградській області ДЗЕ НП України, в якому зазначений вхідний №1438.

Таким чином, моментом виявлення правопорушення, є саме 10.04.2019 року, при цьому фактично, момент виявлення правопорушення відбувся значно раніше. Однак, суд дійшов висновку, що моментом виявлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є дата надання ним пояснень, а саме 07.05.2019 р.

За таких обставин, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУАП, а наявні у справі докази не є допустимими та належними. До того ж, місцевим судом порушені строки накладення адміністративного стягнення передбачені ч. 3 ст. 38 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Іванова О.В., які підтримали апеляційну скаргу, прокурора Олефіренка В.Ю., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП регламентовано, що оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Перевіривши під час апеляційного розгляду матеріали справи, вважаю що висновки судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за наведених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, не підтверджуються зібраними по справі доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 181/19 від 27.05. 2019 р. ОСОБА_1 ставиться у провину, те що він порушив вимоги ч. ч. 1, 5 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно з вимогами ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 станом на 00 год. 00 хв. 01.01.2018 року, будучи суб`єктом декларування в розумінні Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, а саме, особою, зазначеною у підпункті «г» пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону військовою посадовою особою Збройних сил України, у період часу з 00 год. 00 хв. 01.01.2018 року до 01.04.2018 року в порушення вимог частини першої статті 45 Закону з урахуванням пункту 6 розділу ІІ Закону №1975 VIII від 23.03.2017, абзацу 2 частини 5 статті 45 Закону, пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) від 10.06.2016 № 2, несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, а саме 29.04.2018 року о 09 год. 44 хв., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Проте, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, суддя місцевого суду не з`ясував, чи містить вчинене ним діяння склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та чи є особа винною у його вчиненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, або мала непрямий умисел, свідомо допускаючи наслідки у вигляді неподання або несвоєчасного подання декларації, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Допитаний під час судового розгляду у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він неодноразово вживав заходи для своєчасного подання декларації.

Однак, у зв`язку з технічними проблемами функціонування системи він не зміг своєчасно подати декларацію, оскільки вхід до веб-сайту НАЗК було заблоковано. У зв`язку з чим, він неодноразово звертався до адміністратора веб-сайту Національного агенства з питань запобігання корупції, шляхом направлення повідомлень на електронну пошту НАЗК.

Вказані доводи ОСОБА_1 узгоджуються із наявними у матеріалах справи та дослідженими під час апеляційного розгляду доказами.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 намагався подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агенства з питань запобігання корупції в строк до 01.04.2018 року, декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

Однак, вхід до веб-сайту НАЗК йому було заблоковано. У зв`язку з чим, він неодноразово звертався до адміністратора веб-сайту Національного агенства з питань запобігання корупції, шляхом направлення повідомлень на електронну пошту НАЗК - ІНФОРМАЦІЯ_3 , з проханням допомогти у вирішенні вказаної проблеми, а саме: 29.03.2018 року о 00 год 00 хв; 31.03.2018 року о 17 год 30 хв; 31.03.2018 року о 17 год 39 хв; 02.04.2018 року о 21 год 26 хв; 09.04.2018 року о 06 год 51 хв. (а.с.89-91).

Наведені обставини підтверджують доводи ОСОБА_1 , про намір подати в строк до 01.04.2018 року декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агенства з питань запобігання корупції та свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 умислу на несвоєчасне подання декларації, з метою досягнення мети щодо приховування інформації про майновий стан.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не мав можливості заповнити на офіційному веб-сайті Національного агенства з питань запобігання корупції в строк до 01.04.2018 року декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, оскільки вхід до веб-сайту НАЗК йому було заблоковано, тобто з причин, які від нього не залежали, залишилися не спростованими.

Отже, блокування входу до веб-сайту Національного агенства з питань запобігання корупції, унеможливило своєчасне виконання ОСОБА_1 обов`язку щодо подання в строк до 01.04.2018 року декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

Відповідно до частини першої статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Встановивши законом обов`язок щодо подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у визначений строк, держава в особі її уповноважених органів зобов`язана створювати ефективні організаційно-правові механізми для реалізації конституційних прав і свобод, а тому відсутність таких механізмів нівелює сутність конституційних прав і свобод, оскільки призводить до того, що вони стають декларативними.

Виконуючи передбачений законом обов`язок, щодо подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у визначений строк шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агенства з питань запобігання корупції, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 мав право розраховувати на забезпечення державою в особі її уповноважених органів, безперешкодного доступу до веб-сайту НАЗК.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та постанова судді місцевого суду не містить даних про форму його вини, яка, виходячи із визначення зазначеного у ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» поняття корупційного правопорушення, характеризується лише умисною формою.

Також, матеріали справи не містять, та прокурором у судовому засіданні не надано доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 подавши декларацію 29.04.2018 року мав умисел, спрямований на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес.

Отже, у даному випадку відсутність умислу ОСОБА_1 спрямованого на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, свідчать про відсутність однієї із складових його елементів, а саме суб`єктивної сторони, а отже і складу адміністративного правопорушення в цілому.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Враховуючи викладене, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому усі сумніви і припущення стосовно наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення повинні бути визнані на його користь.

При винесенні оскаржуваної постанови суддя місцевого суду оцінки та аналізу наявним у справі доказам не надав, та в порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, як наслідок, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із прийняттям нової постанови, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Іванова О.В. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 липня 2019 року, щодо ОСОБА_1 - скасувати, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького
апеляційного суду В.В. Драний