КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника ОСОБА_6

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_6 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого на посаді керівника технічного відділу «Ашан-Україна», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 320 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 27 жовтня 2017 року о 00 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Закревського керував автомобілем марки «Toyota RAV4» державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просять постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянти зазначають про те, що місцевим судом допущено неповноту та однобічність розгляду справи, доказам не надана належна оцінка щодо їх законності та допустимості.

Апелянти наголошують на тому, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам КУпАП, зокрема, в постанові суду не назначено місце вчинення адміністративного правопорушення, так як вказано тільки АДРЕСА_4 без зазначення номеру будинку, так як у протоколі зазначено - АДРЕСА_3 .

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що місцевим судом не усунуті порушення, які допустили працівники поліції при оформленні адміністративного матеріалу.

Так, апелянти наголошують на тому, що ОСОБА_1 взагалі не керував транспортним засобом, а тільки вийшов до своєї машини, щоб взяти пляшку вина, так як перебував у гостях. В подальшому між ним та невідомими ОСОБА_1 особами виник конфлікт, наче б то його автомобіль був припаркований на зеленій зоні, хоча зелена зона була засипана гравієм і її там не було видно.

Апелянти наголошують на тому, що після приїзду працівників патрульної поліції, останні не пропонували пройти тест ні за допомогою приладу «Драгер», ні в медичному закладі, як того вимагає процедура, і, тільки працівник поліції вимагав, щоб ОСОБА_1 підписав певний документ, на що ОСОБА_1 відмовився.

Також, ОСОБА_1 вказує в апеляційній скарзі, що вживав спиртні напої, але автомобілем не керував, і на вимогу невідомої йому особи перепаркувати автомобіль, який, начебто, перебував на зеленій зоні, теж відмовився таке робити, саме з посиланням на те, що випив вина.

Щодо письмових пояснень свідків, то апелянти вказують, що за своїм змістом вони є формальними, надруковані на спеціальному бланку, та з їх змісту вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від тесту на стан алкогольного сп`яніння, дані щодо пропозиції проведення огляду в закладі охорони здоров`я - відсутні, але ОСОБА_1 стверджує про те, що будь-якої пропозиції щодо проходження огляду від поліцейських не надходило.

Окрім того, апелянти наголошують, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували затримання автомобіля, а також відсутні будь-які документи про те, що автомобіль був доставлений на штраф-майданчик.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_6 , переглянувши відеозапис, який міститься в матеріалах справи, опитавши працівників патрульної поліції, свідків за клопотанням захисту, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що постанова місцевого суду є законною, вмотивованою, обґрунтованою, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на наявні у справі та досліджені докази, а саме: відомості, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до якого встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснення свідків, даними рапорту інспектора патрульної поліції, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п. 2.5 ПДР України, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 12-13).

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 428991 від 21 жовтня 2017 року складеного щодо ОСОБА_1 про те, що останній 21 жовтня 2017 року о 00 год. 40 хв. в м. Києві по АДРЕСА_3 керував автомобілем «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 2).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та пояснив, що транспортним засобом не керував, перебував біля дому. У зв`язку з тим, що він припаркував автомобіль, як йому сказали, на зеленій зоні, у нього зав`язався конфлікт з невідомими особами. Подія відбувалась близько 00 год. 30 хв. До нього ( ОСОБА_1 ) підійшло близько 4 осіб, які були агресивно налаштовані, заламали йому руки. Його (ОСОБА_1) знайома - ОСОБА_2 вийшла на вулицю, побачила, що відбувається, і викликала поліцію. Ті невідомі особи також агресивно реагували на ОСОБА_2 , внаслідок чого у останньої була істерика. ОСОБА_2 не розуміла, що тоді говорила, намагалась залагодити ситуацію, щоб його ( ОСОБА_1 ) відпустили. Автомобіль він не перепаковував, автомобіль залишився біля будинку. Коли приїхали працівники патрульної поліції, то вони перевіряли температуру двигуна автомобіля, також дивились, чи є сліди від руху автомобіля. Свідків на місці події він не бачив, якісь особи перебували за його спиною. Працівник поліції відходив разом із свідками та говорив, що сам все зробить. Особи , які нападали на нього, йому були невідомі.

Захисник ОСОБА_6 підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі, та пояснив, що немає належних доказів, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свідки не підтвердили обставин вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення. Більш того, свідками були особи, з яким виник конфлікт у ОСОБА_7 , а тому вказані особи є необ`єктивними. Працівники поліції не бачили, щоб ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу. За таких обставин в діях ОСОБА_1 немає складу адміністративного правопорушення, оскільки він не є суб`єктом, так як автомобілем не керував.

Допитана в суді апеляційної інстанції інспектор патрульної поліції ОСОБА_8 повідомила, що в жовтні 2017 року прибула екіпажем патрульної поліції на виклик по АДРЕСА_3. Зі слів громадян їй стало відомо, що водій керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння. На місці події заявник вказав, хто був водієм. При спілкуванні з водієм був відчутний запах алкоголю з порожнини рота. Безпосередньо вона не бачила, щоб водій керував автомобілем. Чи перевіряла вона температуру двигуна не пам`ятає. На місці події було багато людей, зі слів яких було відомо про конфлікт. Заявник повідомив, що був обурений поведінкою водія, але детально з приводу конфлікту вона вже події не пам`ятає. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або у лікаря нарколога. Водія відмовився від проходження будь-якого огляду в присутності свідків. Протокол про адміністративне правопорушення щодо водієм було складено зі слів свідків та знайомої чи дружини водія, яка пояснила, що він вжив алкогольні напої та переставив автомобіль. Також були відібрані пояснення у свідків. Екіпаж патрульної поліції прибув на виклик за вказівкою чергового. Хто саме перший викликав патрульну поліції, їй невідомо, але коли декілька виклики на одну події, то ці виклики об`єднаються, а потім виїжджає екіпаж. Де саме взяли свідків, вона не пам`ятає.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_9 повідомив, що дату події не пам`ятає, але ОСОБА_1 припаркував автомобіль біля двору. Його попросили мешканці будинку переставити автомобіль, оскільки авто перебувало на зеленій зоні. ОСОБА_1 почав сваритися, відмовлятися переставляти автомобіль. При спілкуванні з ОСОБА_10 було встановлено, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Із-за цього викликали поліцію. Коли прибули працівники патрульної поліції, в подальшому обставини з`ясовували з поліцейськими. ОСОБА_1 похитувався, мова була незрозуміла. ОСОБА_1 був з жінкою, яка повідомила, що ОСОБА_1 вживав алкоголь, випив вина, і де хоче там і паркується. Від проходження будь-якого огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, він був свідком цього, що і підтвердив потім в поясненнях. Він (Меделян) був свідком того, як ОСОБА_1 здавав на автомобілі заднім ходом і далі поїхав паркуватись. ОСОБА_1 чітко відповів на запитання працівників патрульної поліції, що відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння. Послідовність складання протоколу і відбору пояснень він ( ОСОБА_9 ) не пам`ятає. Працівники поліції підходили до ОСОБА_12 , а останній повідомив, що нічого підписувати не буде, відмовляється. ОСОБА_1 дивно себе поводив, він то був поруч, то відходив, факт керування транспортним засобом заперечував. Стан транспортного засобу працівники патрульної поліції не перевіряли. Працівники поліції не бачили факту керування ОСОБА_10 транспортним засобом, їм про це повідомили всі, хто був очевидцем цього. ОСОБА_1 спочатку в`їхав у двір на автомобілі, припаркувався на зеленій зоні з посиланням на те, що його місце у дворі хтось зайняв, а пізніше почав говорити, що не керував транспортним засобом, і відмовився будь-що підписувати. Після виклику патрульної поліції ОСОБА_1 хотів піти з місця події, але всі, хто там був, перешкодили ОСОБА_1 в цьому та затримали останнього.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , написаних власноручно одразу після вказаних подій, які наявні в матеріалах справи, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, заїхав на зелену зону, де припаркував автомобіль, внаслідок чого відбулася сварка. В процесі сварки було встановлено, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Вони викликали поліцію (ас. 5-7).

Свідок ОСОБА_13 у своїх поясненнях додатково вказав про те, що ОСОБА_1 відмовився на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння як за допомогою алкотестера, так і у медичному закладі.

Допитана в суді апеляційної інстанції за клопотанням захисника свідок ОСОБА_2 пояснила, що з ОСОБА_1 перебуває у дружніх стосунках, неприязних стосунків до ОСОБА_1 немає. Що стосується обставин події, то точної дати вона не пам`ятає, але близько осені ОСОБА_1 приїхав до неї в гості, припаркував автомобіль та пішов до неї. Вони дома вжили алкогольні напої, після чого ОСОБА_1 пішов до автомобіля взяти ще пляшку вина. ОСОБА_1 довго не було, і вона вирішила піти на вулицю, де побачила, що на ОСОБА_1 напали невідомі особи, били його, а потім сказали, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані сп`яніння. Вона ( ОСОБА_2 ) викликала поліцію і сподівалась, що поліція захистить ОСОБА_1 , але поліція вислухала тільки тих осіб, які нападали на ОСОБА_1 . ОСОБА_1 били 5-6 осіб. Вона намагалась захищати ОСОБА_1 , але також отримала удар від сторонніх осіб, кликала на допомогу, викликала поліцію, але противники розповіли свою версію пригоди, що відбувалась. Як їй стало відомо, ці особи говорили ОСОБА_1 , щоб він забрав автомобіль з клумби. Вона працівникам поліції повідомляла, що особи нападали на ОСОБА_1 та на неї. Дівчина-поліцейська була дуже активна і активно спілкувалась з іншими особами, її ( ОСОБА_2 ) та ОСОБА_1 вони не чули. Вона ( ОСОБА_2 ) з ОСОБА_1 нікуди не їздила, ОСОБА_1 сам приїхав до неї. В момент розвитку події вона ( ОСОБА_2 ) була перелякана, думала, що буде краще сказати, що вони тільки приїхали. Потім, коли вона зрозуміла, до чого йде мова, вона почала говорити правду, що вони нікуди не їздили. Чи підписувала вона ( ОСОБА_2 ) будь-які документи, не пам`ятає. В автомобілі ОСОБА_1 двигун не працював, сам автомобіль був зачинений. Чи були сторонні особи на місці події, коли приїхали працівники поліції, вона не пам`ятає. Пам`ятає, що були тільки ті особи, які били ОСОБА_1 Вона ( ОСОБА_2 ) була незадоволена діями працівників поліції, оскільки поліція не захистила їх від агресивних осіб. Що стосується факту того, що на відеозапису вона ( ОСОБА_2 ) говорила про те, що ОСОБА_1 випив два бокали вина, повечеряв, переставив автомобіль, то ці обставини не відповідає дійсності, оскільки вона ( ОСОБА_2 ) намагалась у будь-який спосіб врятувати ОСОБА_1 від агресивних осіб.

З переглянутого в суді апеляційної інстанції відеозапису вбачається наступне.

Прибули працівники поліції, запитують хто водій, ОСОБА_1 називається, жінка повідомляє, що ОСОБА_1 вжив два бокали сухого вина, разом переставили авто, підтвердила, що ОСОБА_1 випив, повечеряв, переставив автомобіль від магазину «Фора», оскільки не було місць для паркування. ОСОБА_1 називає свої анкетні дані працівникам поліції, пояснює, що місцеві особи спровокували скандал через паркування ним авто на зеленій зоні.

Працівник поліції повідомляє свідкам про те, що працює камера, і також поліцейський зазначає про те, що жінка повідомила, що ОСОБА_1 випив два бокали вина, після чого переставляв автомобіль. Поліцейський намагається з`ясувати, де документи у водія, водій повідомляє про те, що він не керував транспортним засобом.

Працівник поліції запитує у водія ОСОБА_1 , чи він пройде тест на алкогольне сп`яніння. ОСОБА_1 відмовляється, працівник поліції намагається з`ясувати, чому ОСОБА_1 відмовляється в присутності двох свідків, ОСОБА_1 все одно відмовляється, працівник поліції запитує у водія, чи проїде водій до лікаря нарколога, на що ОСОБА_1 також відмовляється. Продовжується конфлікт між особами. Далі працівник поліції повідомляє, що буде оформлювати адміністративний матеріал за ст. 130 КУпАП у зв`язку з чим ОСОБА_1 поводить себе некоректно. Працівник поліції запитує у ОСОБА_1 щодо наявності водійського посвідчення, оскільки буде складено адміністративний матеріал за ст. 130 КУпАП, і він (поліцейський) повинен вилучити водійське посвідчення. ОСОБА_1 продовжує поводити себе некоректно та продовжує конфліктувати з працівниками поліції.

В подальшому, працівник поліції знайомить ОСОБА_1 з протоколом, роз`яснює ст. 268 КУпАП. Вказано норма Закону ОСОБА_1 відома. ОСОБА_1 запитує у поліцейського чи дійсно він був за кермом, на що поліцейський відповідає, що свідки бачили як ОСОБА_1 втікав зі свого автомобіля, та вказує, що в суді все будете доводити. ОСОБА_1 хоче піти, на що поліцейський просить почекати (ас. 103).

Переглянуті з нагрудного відеореєстратора інспектора поліції відеозаписи є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, на якому зафіксовано обставини, які спростовують пояснення як ОСОБА_1 , так і його захисника ОСОБА_6 та свідка сторони захисту.

Доводи апелянта про те, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам КУпАП, зокрема, в постанові суду не назначено місце вчинення адміністративного правопорушення, так як вказано тільки АДРЕСА_4 без вказівкою номеру будинку, так як у протоколі зазначено - АДРЕСА_3 , заслуговують уваги, однак не спростовують порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, і не є підставою для скасування постанови суду.

З наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, відмовилась на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що місцевим судом не усунуті порушення, які допустили працівники поліції при оформленні адміністративного матеріалу, що ОСОБА_1 взагалі не керував транспортним засобом, а тільки вийшов до своєї машини, щоб взяти пляшку вина, так як перебував у гостях, спростовуються сукупністю наявних у справі доказів, в т.ч. поясненнями свідка ОСОБА_19 на відеозапису про те, що після вживання вина ОСОБА_1 перепаркував автомобіль від магазина ближче до її будинку.

Доводи апеляційної скарги про те, що після приїзду працівників патрульної поліції, останні не пропонували пройти тест ні за допомогою приладу «Драгер», ні в медичному закладі, як того вимагає процедура, і, тільки працівник поліції вимагав, щоб ОСОБА_1 підписав певний документ, на що ОСОБА_1 відмовився, спростовуються відеозаписом події.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що письмові пояснення свідків за своїм змістом є формальними, надруковані на спеціальному бланку, та з їх змісту вбачається, що ОСОБА_1 відмовився тільки від тесту на стан алкогольного сп`яніння, що пропозиції проведення огляду в закладі охорони здоров`я були відсутні, спростовуються не тільки поясненнями свідка ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції, а й власноручно викладеними письмовими поясненнями свідка ОСОБА_13 , переглянутими відеозаписами.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, апеляційним судом не встановлено як з боку працівників патрульної поліції, так і під час розгляду справи в суді першої інстанції, порушень вимог закону, а також невідповідність висновку суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим постанова судді є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 320 грн. - залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва