Справа № 234/8204/19
Провадження № 3/234/1983/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2019 року м. Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Чернобай А.О., розглянувши у судовому засіданні матеріали, що надійшли із Мангушського ВП Центрального відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 29.04.2019 року серії БД № 011713, 29.04.2019 року о 08 год. 25 хв. в с. Райгородок біля Асфальтного заводу ОСОБА_1 керував транспортним засобом М - 2140, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з рота, почервоніння очей, визнання особи у вживанні алкоголю). Від продуття алкотестеру "Драгер" та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння ухилився шляхом відмови. Таким чином діями водія ОСОБА_1 було порушено п. 2.5 ПДР.

Адвокат Дейнеко О.І. у судовому засіданні пояснив, що з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , вбачається, що останній відмовився виконувати вимогу поліцейського пройти медичний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, як незаконну, оскільки спиртні напої ОСОБА_1 вживав напередодні, відтак не перебував в стані сп`яніння та не мав відповідних ознак сп`яніння. Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях ані підтвердили, ані спростували факт наявності ознак будь - якого з видів сп`яніння у ОСОБА_1 ОСОБА_1 не визнає своєї провини та надасть пояснення у судовому засіданні особисто.

Вислухавши доводи адвоката, проаналізувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є

будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і

кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими

документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що 29.04.2019 року було складено протокол у відношенні ОСОБА_1 по ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Процесуальна форма та зміст протоколу відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, правопорушником надані пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення.

В розясненнях, що містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Адміністративним правопорушенням згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. 2 та 3 ст. 266 КУпАП та розяснень, що містяться в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 3 та 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за 31413/27858 (далі Інструкція №1452/735), ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У протоколі про адміністративне правопорушення у водія ОСОБА_1 виявлені різкий запах алкоголю з рота, почервоніння очей, визнання особи у вживанні алкоголю, що, на думку працівників поліції є ознаками алкогольного сп`яніння.

Однак, почервоніння очей та визнання особи у вживанні алкоголю не відноситься до ознак алкогольного сп`яніння, які передбачені Інструкцією № 1452/735. Інших ознак алкогольного сп`яніння, перелік яких міститься в Інструкції №1452/735, у водія ОСОБА_1 не виявлено.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, не вбачається, що у водія ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння. Свідки у поясненнях лише засвідчили, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного пристрою та у медичному закладі. Факт вживання алкоголю та керування автомобілем не заперечував.

Однак варто зауважити, що при дачі вказаних пояснень свідки не були попереджені про кримінальну відповідальність за відмову від показань та дачу завідомо неправдивих показань. Крім того, будучи викликаними у судове засідання, де останні повинні давати показання та бути судом попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань або за відмову від давання показань, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не з`явилися, про причини неявки не повідомили та свої попередні пояснення не підтримали, що поряд з вищевказаними виявленими суперечностями не дозволяє суду сприймати ці пояснення в якості належних доказів.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 у протоколі вбачається, що "28.04.2019 року в 19.00 випив 300 г вина. 29.04.2019 року в 8.25 керував автомобілем, від проходження медичного огляду та продуття алкотестору відмовляється".

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 зазначав, що вживав алкогольні напої 28.04.2019 року, а зупинений працівниками поліції ОСОБА_1 був 29.04.2019 року.

Інших доказів наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які б давали працівникам поліції право проведення огляду водія на стан сп`яніння, суду не надано.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, в порушення вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП від керування транспортним засобом ОСОБА_1 не був усунений.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що відеофіксація правопорушення за допомогою нагрудного відеореєстратора поліцейського не проводилась, відеофіксування правопорушення працівниками поліції не здійснювалось та відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського до матеріалів справи не надано.

Виходячи з аналізу всіх наявних у справі доказів, суд вважає, що не може сприймати відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, беззаперечно достовірними та достатніми для доведення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи

заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст. 62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до зазначеної правової норми прямої дії судом проведена повна та всебічна оцінка зібраних доказів.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За таких обставин, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності, приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , вважаю, що наявними доказами не доводиться подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, інкримінованого ОСОБА_1 , у зв`язку з чим на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1, ст. 284 КУпАП провадження у справі слід закрити.

Відповідно до ст. 40-1, ст. 283 ч. 7 КУпАП судовий збір у випадку закриття провадження у справі не стягується, відноситься за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 33, 401, ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Краматорського

міського суду: А.О. Чернобай