Справа № 760/5312/19 Головуючий у суді І інстанції Зелінська М.Б.
Провадження № 33/824/2756/2019 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 серпня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М. за участю водія ОСОБА_1 , захисника Сметани В.М., водія ОСОБА_2 , його представників - адвокатів Несін Л.П., Щербініної О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.05.2019 року щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, працюючої в Державній установі «Інститут епідеміології та інфекційних хвороб», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 304380, ОСОБА_1 18.02.2019 року о 10 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем марки «Peugeot307» д/з НОМЕР_1 , в м. Києві на перехресті вул. М. Амосова 2 та вул. Клінічна , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Солом`янська, не надала перевагу в русі автомобілю марки «Renault Sandero» д/з НОМЕР_2 , який рухався по головній смузі та скоїла з ним зіткнення. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.Дії водія автомобіля марки «Peugeot 307» д/з НОМЕР_1 ОСОБА_1 кваліфікуються за ст. 124 КУпАП, так як на думку правоохоронних органів нею були порушені вимоги п. 2.3 б, 16.11 ПДР.

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.05.2019 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, на підставі не повністю досліджених доказів, при неповному з`ясуванні обставин справи, які мають значення для правильного вирішення страви, не доведеності обставин, на яких ґрунтуються висновки суду. Вказує, що твердження суду першої інстанції щодо того, що матеріали справи містять дві протилежні версії водіїв, не відповідає дійсності, оскільки зазначено перелік саме трьох водіїв, тому справа про адміністративне правопорушення повинна містити пояснення кожного з них. Потерпілий зазначає, що долучений до матеріалів справи висновок експертного дослідження від 10.05.2019 року №1-05/19 не повинен розглядатися в якості допустимого, належного, достовірного доказу, оскільки виникають сумніви в неупередженості експерта, що здійснював дослідження. Зазначає, що, на його переконання, текст висновку експертного дослідження вказує на те, що при здійсненні дослідження в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності, діяв упереджено, з метою її виправдання. Зокрема, експертом припущено міркування стосовно думок учасників ДТП, що не стосується питань, які входять до його компетенції; ним було допущено перекручування фактичних обставин справи, зокрема, встановлених в протоколі про адміністративне правопорушення. Потерпілий звертає увагу на те, що судом першої інстанції фактично не досліджено як доказ протокол про адміністративне правопорушення серії БД №304380 від 18.02.2019 року та крім висновку експерта жодні інші докази не досліджувалися. ОСОБА_2 зазначає, що він як потерпілий жодного разу не був повідомлений про розгляд справи, що порушило гарантовані йому права. Також апелянт вказує, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закінчились строки притягнення її до адміністративної відповідальності, тому, у випадку визнання її винною, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі ст. 38 КУпАП.

Одночасно з апеляційною скаргою потерпілим заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано тим що справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 розглядалася без його участі, про її розгляд йому не було відомо, а копію оскаржуваної постанови він отримав наручно 12.06.2019 року, у зв`язку з чим, враховуючи вказані ним обставини, кінцевим строком подачі апеляційної скарги для нього було 24.06.2019 року.

Заслухавши думку водія ОСОБА_2 та його представників - адвокатів Несін Л.П. та Щербініну О.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; водія ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Сметану В.М., які заперечували проти поданої апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін; допитавши експерта, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Так, відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи щодо ОСОБА_1 відбувався без повідомлення та участі ОСОБА_4 , копію оскаржуваної постанови він отримав наручно лише 12.06.2019 року, апеляційна скарга була подана 24.06.2019 року, тобто, протягом десятиденного строку, коли йому стало відомо про наявність оскаржуваного рішення.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що зазначене клопотання підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи судом першої інстанції зазначених вимог чинного законодавства було дотримано.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №304380, 18.02.2019 року о 10 годині 00 хвилин, на перехресті вул. М.Амосова , 2 та вул. Клінічна, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Соломянська, не надалаперевагу в русі т/з «Renault Sandero» н. з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП т/з отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками /а. с. 1/.

Зазначений протокол щодо ОСОБА_1 було складено за порушення вимог п. 2.3 б), п. 16.11 ПДР.

Пунктом 2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР) визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 16.11 ПДР, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що в день ДТП вона рухалася з вул. Амосова в сторону вул. Клінічна, зупинилася, щоб подивитися на право, чи є перешкода. Вона переїхала «лежачого поліцейського» та зупинилася, і уже в її стоячий автомобіль в`їхав автомобіль ОСОБА_2 ЇЇ автомобіль перебував в нерухомому стані, зіткнення відбулося на її смузі руху.

Водій ОСОБА_2 суду пояснив, що 18.02.2019 року ДТП сталася з вини водія ОСОБА_1 , оскільки вона виїхала на середину перехрестя та не надала йому переваги в русі, а він рухався по головній дорозі. Після удару автомобіль ОСОБА_5 не рухався, його лише розвернуло, ліве колесо знаходилося на місці зупинки. Уже після ДТП в автомобіль Peugeot вїхав автомобіль Toyota.

Зважаючи на ту обставину, що апелянтом ставиться під сумнів висновок №1-05/19 експертного транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження від 10.05.2019 року, судом апеляційної інстанції було допитано експерта ОСОБА_6 , який повністю підтримав вказаний висновок та додатково звернув увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що ОСОБА_2 переїжджав після ДТП, бо його автомобіль на фото 1 (аркуш експертизи 10) стоїть віддалено від інших, що при швидкості руху та ожеледиці неможливо. Додатково експерт вказав, що порушення п. п. 2.3 б) та п. 16.11 ПДР до дій ОСОБА_1 не мають ніякого відношення. Крім того експерт зазначив, що водій ОСОБА_2 замість того, щоб об`їхати автомобіль Peugeot з лівого боку, намагався проїхати з правого боку, тому виникли такі пошкодження, які відображені в схемі ДТП.

Відповідно до висновку експертного транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження по факту ДТП за участю автомобілів Renauit-Sandero НОМЕР_6 , Peugeot-307 НОМЕР_1 та Toyota-Corolla НОМЕР_4 №1-05/19 від 10.05.2019 року, водій ОСОБА_1 , яка не повертала самостійно автомобіль Peugeot-307 вліво на дорогу у двори будинків (фото місця ДТП), а їй потрібно було їхати прямо відносно вул. М. Амосова в напрямку вул. Клінічної, а тому кінцеве положення автомобіля Peugeot-307, є наслідком двох ДТП (наїздів автомобілів Renauit-Sandero та Toyota-Corolla) і ні в якому разі не може вказувати на місце наїзду автомобіля Renauit-Sandero та автомобіль Peugeot-307. Водій ОСОБА_1 вказує, що водій автомобіля Renauit-Sandero після ДТП, до приїзду працівників поліції, маневрував автомобілем Renauit-Sandero під приводом звільнення проїзду на перехресті, що суперечить вимогам ПДР. Однак поліція уваги на це не звернула. У висновку звернуто увагу на те, що у взаємному контакті перебувають лише задня частина автомобіля Peugeot-307 та передня частина автомобіля Toyota-Corolla. Автомобіль Renauit-Sandero взагалі розташовано дещо поодаль від ТЗ, а його передні колеса повернуті не вліво (в напрямку його слідування головою дорогою) і не прямо, а взагалі вправо. З відомих і несуперечливих обставин справи в подальшому відбувся наїзд передньої лівої кутової частини автомобіля Toyota-Corolla на ліву бічну задню частину попутного нерухомого після першого ДТП автомобіля Peugeot-307, внаслідок чого останній, знаходячись на дорожньому покритті вкритого ожеледицею, проштовхнувся вперед з доворотом проти ходу годинникової стрілки від траєкторії руху автомобіля Toyota-Corolla, який, в свою чергу, знаходив на правий поворот в напрямку слідування головної дороги. Відповідно до фото №6,7, які містяться у висновку експерта, пошкодження передньої правої кутової частини автомобіля Peugeot-307 не має поздовжньої складової в напрямку спереду назад, що відповідала б рухомому стану автомобіля Peugeot-307; більш того, наявна поперечна складова зусилля орієнтована тільки в напрямку справа наліво та на додачу наявний округлий (незмазаний) в поперечному напрямку відбиток від датчику парктроніку автомобіля Renauit-Sandero /а с. 39-61/.

Так, з відомих і несуперечливих обставин по справі водій автомобіля Peugeot-307 ОСОБА_1 рухалася по головній дорозі (вул. М. Амосова) і мала намір з`їзду на другорядну дорогу (вул. Клінічну), тому, з технічної точки зору, кваліфікація дій водія ОСОБА_1 у протоколі про адмінправопорушення (серії БД №304380) по п. 16.11 ПДР до даної дорожньо-транспортної ситуації ніякого відношення не має взагалі, так як п. 16.11 ПДР стосується ТЗ, що виїжджає з другорядної дороги на головну /а. с. 60/.

Експерт прийшов до висновку, що при ДТП / при контакті автомобіля Renauit-Sandero з нерухомим зустрічним автомобілем Peugeot-307/ і небезпечна, і аварійна дорожні ситуації були створені одноособовими діями водія автомобіля Renauit-Sandero ОСОБА_2 , які суперечили вимогам п.п.1.2, 1.5, 2.3 «б», 11.3, 12.1 та 13.3 ПДР / а.с.61/.

Вказані обставини підтверджуються і схемою місця ДТП та локалізацією видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП, відповідно до яких у автомобіля Peugeot-307 НОМЕР_5 ІС пошкоджено передній бампер, передня права фара, капот, радіаторна решітка, задній бампер, фара з правої сторони; у автомобіля Renauit передній бампер, переднє ліве крило, ЛФП / а.с.3/.

Посилання апелянта на неналежність висновку експерта не може бути взято судом до уваги, оскільки експерт несе відповідальність за наданий ним висновок, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не ставить його під сумнів.

При незгоді із вказаним висновком, ОСОБА_2 не був позбавлений можливості надати суду інший висновок експерта, однак даною можливістю не скористався.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для її задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 23.05.2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.05.2019 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон