П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Тхір О.А.,

при секретарі Віраг Е.М.,

за участі:

прокурора Малицького С.І.,

особи яка притягується ОСОБА_1

захисника Кемінь М.М.

розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с.Угля АДРЕСА_1 Тячівський район, Закарпатська область, громадянство: України, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , місце роботи (проходження служби): Ужгородське районне відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, посада: оперуповноважений сектору кримінальної поліції Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 11.09.2000 р., виданий Тячівським РВ УМВС України в Закарпатській області,

за ч.1 ст.172-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією №7 від 03 травня 2019 року ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як посадова особа уповноважена на виконання функцій держави та яка є суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту "з" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до статті 172-5 КУпАП, в порушення вимог ч. 1 ,2 ст. 23 вказаного Закону порушив обмеження щодо одержання подарунків, а саме одержав подарунок у вигляді грошових коштів, у сумі 97 300 грн., що перевищує один прожитковий мінімум, встановлений на день прийняття подарунка (1921 грн.), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав обвинувачення викладене в протоколі у повному обсязі, та просив суд визнати ОСОБА_1 винним.

ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вищезазначеного правопорушення не визнав, та дав пояснення про те, що вказані гроші отримав від ОСОБА_2 у якості подарунку, проте вказаний громадянин являється його двоюрідним братом, що виключає склад правопорушення, яке йому інкримінується.

Захисник заперечував щодо притягнення його довірителя до адміністративної відповідальності, просив провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, тому як в діях його довірителя не має складу правопорушення.

Заслухавши пояснення прокурора, ОСОБА_1 та його захисника Кемінь М.М. дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-5 КУпАП слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Вимогами ч. 1 ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особам, зазначеним у п.п. 1,2 ч. 1 ст. 3 Закону, забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб у зв`язку із здійсненням такими особами діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

За приписами ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, можуть приймати подарунки, які відповідають загальновизнаним уявленням про гостинність, крім випадків, передбачених частиною першою цієї статті, якщо вартість таких подарунків не перевищує один прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на день прийняття подарунка, одноразово, а сукупна вартість таких подарунків, отриманих від однієї особи (групи осіб) протягом року, не перевищує двох прожиткових мінімумів, встановлених для працездатної особи на 1 січня того року, в якому прийнято подарунки.

Згідно з ч. 1 ст. 172-5 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за умови порушення встановлених Законом обмежень щодо одержання подарунків, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особою. Відповідно до примітки до ст. 172-5 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Антикорупційним законодавством також установлено виняток з такого правила можливість приймати дарунки, які відповідають загальновизнаним уявленням про гостинність, крім випадків, передбачених частиною першою цієї статті, якщо вартість таких подарунків не перевищує один прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на день прийняття подарунка, одноразово, а сукупна вартість таких подарунків, отриманих від однієї особи (групи осіб) протягом року, не перевищує двох прожиткових мінімумів, встановлених для працездатної особи на 1 січня того року, в якому прийнято подарунки. Передбачене обмеження щодо вартості подарунків не поширюється на подарунки, які даруються близькими особами або одержуються як загальнодоступні знижки на товари, послуги, загальнодоступні виграші, призи, премії, бонуси.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 згідно наказу начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі ГУНП) № 25 о/с від 07.11.2015 року призначений оперуповноваженим Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області. Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі ГУНП) № 219 о/с від 09.12.2016 року ОСОБА_1 призначено оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах поліції і якому присвоєне відповідне звання поліції.

Відповідно до розписки від 09.02.2019 року ОСОБА_1 отримав 97300 гривень у якості подарунку від ОСОБА_2 , який є його двоюрідним братом.

ОСОБА_2 допитаний у якості свідка підтвердив в судовому засіданні, що він дійсно є двоюрідним братом ОСОБА_1 та надав останньому у якості подарунку 97300 гривень для розмитнення автомобіля.

19.02.2019 згідно інформації з офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції (https://public.nazk.gov.ua/search) ОСОБА_1 відповідно до п. 2 ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції» подав відповідне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону, забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб у зв`язку із здійсненням такими особами діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно роз`яснення МЮУ Департаменту антикорупційного законодавства та законодавства про правосуддя від 28 липня 2011 року щодо одержання подарунків особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування питання неправомірності подарунків має бути доведений причинно - наслідковий зв`язок отримання публічним службовцем у власних інтересах подарунків.

У будь-якому випадку склад корупційного правопорушення передбачає наявність чотирьох взаємозумовлених взаємопов`язаних елементів: об`єкта та об`єктивної сторони, суб`єкта і суб`єктивної сторони і відсутність хоча б однієї із вказаних ознак виключає наявність корупційного діяння.

Обов`язковою ознакою, за якою неправомірні діяння визнаються корупційними, є корисливий або інший особистий інтерес осіб, які є суб`єктами відповідальності за корупційні правопорушення, а тому при з`ясуванні суб`єктивної сторони будь-якого із передбачених законом корупційних правопорушень, належить перевіряти наявність у правопорушника такого інтересу.

В даному випадку суду не надано доказів, що ОСОБА_1 мав будь-який корисливий або інший особистий інтерес та матеріали таких даних також не містять взагалі, а тому суд вважає, що в його діях немає невід`ємних ознак суб`єктивної складової корупційного правопорушення.

Ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції» забороняє отримувати подарунки за наявності однієї з умов: у зв`язку зі здійсненням такими особами діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування; 2) якщо особа, яка дарує, перебуває в підпорядкуванні такої особи.

Тобто, таке порушення матиме місце у разі одержання подарунку у зв`язку з виконанням особою функцій держави або органів місцевого самоврядування, тобто обумовлюється службовим становищем одержувача, посадою, яку він обіймає. Пов`язаними із виконанням службових обов`язків є подарунки, що надаються як подяка за раніше вчинені службовцем дії (бездіяльність) або прийняті ним рішення на користь дарувальника або третіх осіб; або даруються в очікуванні заздалегідь необіцяного вчинення публічним службовцем дій (бездіяльності) або прийняття ним рішень на користь дарувальника чи третіх осіб. Таким чином, для наявності корупційного правопорушення має бути встановлений зв`язок між виконанням особою функцій держави або органів місцевого самоврядування та одержанням подарунку. Якщо такий зв`язок у конкретному випадку не встановлено, відповідальність за ст. 172-5 КУпАП виключається.

У разі порушення вимог щодо отриманого подарунка має бути доведений причинно наслідковий зв`язок отримання посадовою особою у власних інтересах подарунків у зв`язку із виконанням своїх посадових функцій.

Жодних доказів того, що ОСОБА_1 отримав подарунок від ОСОБА_2 у зв`язку зі здійсненням ним діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави, до протоколу не надано. Сам ОСОБА_1 пояснив про отримання подарунку від близької йому особи, з якою він має певні стосунки, а саме від двоюрідного брата. Також жодних доказів, що вказаний подарункодавець є підлеглою особою, не надано.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Отже, судом констатується відсутність допустимих і належних доказів, якими б підтверджувалось існування в діях ОСОБА_1 порушення, пов`язаного з корупцією, зокрема передбаченого ч. 1ст. 172-5 КУпАП, оскільки в судовому засіданні не було доведено, що отримані грошові кошти були саме подарунком, що такий подарунок відноситься до категорії неправомірних через свою корупційну складову, яка обумовлена здійсненням такою особою своєї службової діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави або отримуються від підпорядкованих ним осіб, не встановлений причинний зв`язок та мета отримання вказаних грошових коштів, не доведений умисел на вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, про що вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому вид такого умислу, його направленість сформульовані не були.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справиКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права».

В силу п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом ,який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантіїст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

В своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року,суд неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Адміністративним правопорушенням ( ст.9 КУпАП ) визнається протиправна, винна (умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, відповідно до ст. 62 ч. 3 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення, який є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і є одним із основних джерел доказів у справі, пояснення притягуваного, дослідивши письмові докази по справі, суд, як орган, який згідно вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку, що складаючи даний протокол орган, який його складав, не здобув доказів, що ОСОБА_1 отримав подарунок від ОСОБА_2 у зв`язку із здійсненням своєї діяльності, пов`язаної із виконанням функцій органів держави, тобто відсутній наслідковий зв`язок між виконанням ним даних функцій та одержанням подарунка, а тому провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення встановлених законом обмежень щодо одержання подарунків слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, ч. 1 ст. 172-5, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 252, ст. 283, ст. 284 КУпАП, ст.ст. 61, 62 Конституції України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-5 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області О.А.Тхір