ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/461/19 Головуючий в 1-й інстанції Мануйлова Н.Ю.
Єдиний унікальний № 322/464/19 Доповідач в 2-й інстанції Фомін В.А.
Категорія ч.1 ст.41 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 червня 2019 року стосовно неї та з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и в:

постановою судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 червня 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Борислав Херсонської області, громадянку України, працюючу головою ФГ «Саламандра», яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

Як зазначено в постанові, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № ЗП1531/574/АВ/ П/ПТ від 15.04.2019, складеного інспектором праці Єременком М. К., голова Фермерського господарства «Саламаднра» ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення під час виконання посадових, обов`язків, маючи організаційно-розпорядчі функції, за юридичною адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, село Софіївка, вул. Леніна, 1, допустила порушення законодавства про працю за період з 03.04.2018 і по час перевірки, які оформлені актом перевірки № ЗП 1531/574/АВ від 15.04.2019, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.41 КУпАП, а саме в ході інспекційного відвідування встановлено, що відповідно до наказу № 10 від 05.12.2014 по Фермерському господарству «Саламандра» встановлено строки виплати заробітної плати за першу половину місяця - 23 числа кожного місяця, за другу - 07 числа кожного наступного місяця після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Разом з тим, за березень 2018 року заробітна плата працівниці ОСОБА_3 виплачена один раз на місяць 03.04.2018 року. За квітень 2018 заробітна плата працівникам виплачена один раз 27.04.2018. Заробітна плата за січень 2019 року працівникам виплачена один раз на місяць 31.01.2019, що не відповідає вимогам ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці».

Крім того, працівнику ОСОБА_4 надана щорічна відпустка за відпрацьований час з 19.11.2018 року, а заробітна плата за листопад і вказану відпустку виплачена 19.11.2018 року. Працівниці ОСОБА_3 надана /частина щорічної відпустки тривалістю 14 календарних днів з 18.07.2018 року, заробітна плата за першу половину липня і вказану відпустку виплачена 18.07.2018 року. З 01.12.2018 року ОСОБА_3 надана частина щорічної відпустки тривалістю 11 календарних днів, а заробітна плата за відпустку виплачена 30.11.2018 року. Таким чином, заробітна плата за вказані відпустки була виплачена пізніше, ніж за три дні до початку відпусток, що не відповідає вимогам ч.4 ст.155 КЗпП України та ст.21 Закону України «Про відпустки».

На зазначену постанову ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення, в якому вона посилалась на те, що 21.06.2019 року не була присутня у судовому засіданні, копію постанови суду вона отримала 22.07.2019 року, апеляційну скаргу подала 29.07.2019 року, а тому вважає, що строк на оскарження постанови пропущено з поважних причин і він підлягає поновленню.

По суті скарги просить постанову районного суду скасувати, а провадження по справі закрити.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді від 21.06.2019 року, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема зі змісту постанови районного суду від 21 червня 2019 року, ОСОБА_1 не була присутня в судовому засіданні, проте про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення (а.с.26). До початку розгляду справи надала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.27). Зі слів ОСОБА_1 копію постанови суду вона отримала 22 липня 2019 року. Апеляційна скарга ОСОБА_1 була подана 29 липня 2019 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Крім того, рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. ОСОБА_1 мала об`єктивну можливість бути присутньою в судовому засіданні, оскільки вона була обізнана про день та час розгляду справи, однак остання надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та не скористалась своїм правом надати пояснення в суді. Після розгляду справи ОСОБА_1 не вжила заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, не звернулась до суду з клопотанням про видачу копії судового рішення, а тому вона мала можливість протягом строку на апеляційне оскарження оскаржити постанову суду в апеляційному порядку.

Апеляційний суд вважає, що твердження ОСОБА_1 про те, що відсутність копії постанови суду перешкодила своєчасно звернутися з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції, є безпідставними, оскільки вона була про день та час розгляду справи, але своїм правом бути присутньою в судовому засіданні не скористалась.

Отже, обставин, які б об`єктивно унеможливлювали звернення до суду з апеляційною скаргою у передбачений законом строк, в клопотанні не наведено та судом апеляційної інстанції таких обставин теж не встановлено.

Інші докази, які б могли бути підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку, в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням викладеного, а також того, що ОСОБА_1 не була позбавлена права оскаржити судове рішення у строки передбачені діючим КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити їй у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 червня 2019 року.

Оскільки у поновлені строку відмовлено, апеляційна скарга разом з доданими до неї документами, у відповідності до вимог ст.294 КУпАП, повертається особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст.289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 червня 2019 року стосовно неї, у зв`язку з чим повернути їй апеляційну скаргу.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 322/464/19