П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 13 червня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю захисника Кибала А.Я.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 13 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 19 березня 2019 року в 00 год. 31 хв. по вул. Кіото в м. Києві керував автомобілем «Шевроле», номерний знак НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння та після зупинки інспектором у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції станом на 19 березня 2019 року на 00 год. 50 хв. ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він не був присутнім оскільки подав клопотання про відкладення судового засідання, проте суд проігнорував його і розглянув справу за його відсутності.

В доводах апеляційної скарги він зазначає, що судом неповно досліджені необхідні для вирішення справи обставини та порушено норми матеріального і процесуального законодавства. На його думку, суд не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що він не керував автомобілем, а сидів в салоні свого автомобіля з своєю дівчиною ОСОБА_2 , коли до них під'їхав автомобіль патрульної поліції та почали звинувачувати його в перебуванні в стані наркотичного сп`яніння. Апелянт зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що він керував автомобілем.

Крім того, апелянт зазначає, що він не був відсторонений від керування автомобілем, що викликають сумнів у законності дій поліцейських.

Апелянт вважає, що працівниками поліції порушена Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), оскільки в матеріалах провадження відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Апелянт зазначає, що відеозапис не містить даних про те, що він керував автомобілем, проте суд першої інстанції не взяв це до уваги.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо нього закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Переглянувши справу та заслухавши пояснення захисника Кибала А.Я., який підтримав клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 13 червня 2019 року судом за відсутності ОСОБА_1 ухвалене рішення про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Матеріали справи не містять дані про отриманням ОСОБА_1 копії постанови.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши пояснення захисника Кибала А.Я., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону в повній мірі не виконав та ухвалив рішення, яке є невмотивованим, а викладені в ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення БД № 305871 від 19 березня 2019 року, яким ОСОБА_1 висунуте обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, він керував автомобілем «Шевроле», номерний знак НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку проводився у лікаря нарколога. Водій порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Проте судом за результатами розгляду справи прийнято рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим в тому, що він, керуючи автомобілем «Шевроле», номерний знак НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння і після зупинки інспектором у присутності двох свідків відмовився від походження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Отже, судом фактично встановлено порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, який в протоколі про адміністративне правопорушення не вказаний.

Хоча судом і визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою, відповідно до протоколу він притягається до адміністративної відповідальності, проте диспозиція даної норми закону передбачає відповідальність як за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, що є порушенням п. 2.9 (а) ПДР України, так і за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що є порушенням п. 2.5 ПДР України, відтак судом встановлені інші фактичні обставини, аніж ті, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, та які не підтверджуються жодними доказами. Таким чином суд вийшов за межі висунутого обвинувачення.

На думку апеляційного суду, допущена судом помилка могла бути виправлена шляхом прийняття нової постанови судом апеляційної інстанції, як то передбачено ст. 294 КУпАП, навіть за відсутності доводів апеляційної скарги про таке порушення, при цьому суд не погіршив би становище особи, яка вже притягнута до адміністративної відповідальності, але за умови, що матеріали справи містять достатньо доказів для визнання особи винуватою в інкримінованому правопорушенні.

Як видно з матеріалів справи, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 суду надано протокол про адміністративне правопорушення, який відповідно до ст.251 КУпАП є доказом та висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21 березня 2019 року, відповідно до якого встановлено перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння.

Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 надано письмові пояснення, в яких він повідомляє, що автомобілем «Шевроле» не керував, а лише перебував у ньому разом зі його знайомою дівчиною. За доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 також стверджує, що його автомобіль був припаркований на узбіччі, освітлювальні прилади були вимкнені, він перебував всередині автомобіля зі знайомою дівчиною.

За такої позиції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка була відома суду з вищенаведених пояснень, ухвалюючи рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, суд в постанові повинен був вказати, чому він їх не приймає та чим вони спростовуються.

Проте оскаржувана постанова не містить аналізу жодного доказу, та належних і достатніх мотивів прийняття відповідного рішення. Отже, постанова суду є необґрунтованою та невмотивованою.

Виходячи з загальних засад судочинства, відповідно до яких не є функцією суду збирання доказів, апеляційний суд приймає рішення на підставі тих доказів, які наявні в матеріалах справи.

Як було зазначено, матеріали справи містять три докази: протокол про адміністративне правопорушення БД № 305871 від 19 березня 2019 року, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21 березня 2019 року та письмові пояснення ОСОБА_1 .

Доказами, які могли спростувати, чи підтвердити пояснення ОСОБА_1 про те що він не керував транспортним засобом могли бути, зокрема відеозапис з нагрудної камери поліцейського та показання свідків.

Проте, відповідно до довідки, складеної т.в.о. інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у м. Києві ДПП ст. лейтенантом поліції Волошином О.В., (а.с.5) відеозйомка не проводилася, а протокол про адміністративне правопорушення даних про свідків не містить.

Отже, під час апеляційного розгляду справи не отримані нові докази, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та те, що на час інкримінованого йому адміністративного правопорушення автомобілем він не керував.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 13 червня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун