Справа № 338/390/19
Провадження № 33/4808/264/19
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Рибка Л. Я.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника Борсука Д.Я., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2019 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, українця, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції встановлено, що 23 березня 2019 року о 3 год. 10 хв. по вул. Центральна в с. Дзвиняч Богородчанського району Івано-Франківської області ОСОБА_2 керував автомобілем марки "Mercedes-Benz", н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння проводився в Івано-Франківському ОНД.

На вказану постанову суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується із прийнятим судом рішенням, оскільки вважає, що воно постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що суд грубо порушив його право на захист, розглянувши справу у його відсутності. Зазначає, що 22.05.2019 року на адресу суду ним було направлено клопотання про відкладення розгляду справи та необхідність залучення захисника, що судом було проігноровано, а розгляд справи було проведено без його участі.

Вважає недоведеним факт керування ним транспортним засобом, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази, які підтверджують цей факт. Вказує, що керування ним транспортним засобом підтверджується тільки працівниками поліції.

Вказує на те, що в матеріалах справи відсутній Акт медичного огляду та направлення водія на медичний огляд, в медичному закладі у нього не відбирались зразки біологічного матеріалу, не вказано на підставі яких ознак в нього виявлено стан сп`яніння, не визначено ступінь сп`яніння.

Крім того, у висновку медичного закладу відсутній його підпис та вказано, що він відмовився підписати висновок медичного закладу, однак цей факт можуть підтвердити працівники поліції, які не можуть бути свідками.

Таким чином, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, та вважаються недійними.

Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Борсук Д.Я., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати постанову суду і закрити справу.

Зі змісту пояснень захисника Борсука Д.Я. вбачається, що ОСОБА_2 знає про те, що в провадженні апеляційного суду перебуває на розгляді його апеляційна скарга, яка призначена до розгляду судом. Однак, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 виїхав за кордон і не може з`явитися до суду, просив розглянути справу за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

При вирішанні питання про можливість розгляду справи за апеляційної скаргою ОСОБА_2 за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд приймає до уваги, що 21.06.2019 року останнім подано заяву в який він просив відкласти розгляд справи, який було призначено на 24.06.2019 року, у зв`язку з чим розгляд справи було перенесено на 02.07.2019 року.

Однак, в судове засідання апеляційної інстанції 02.07.2019 року ОСОБА_2 не з`явився, однак з`явився його захисник Борсук Д.Я., який просив розглянути апеляцію за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 , участь якого в суді не є обов`язковою, обізнаний про розгляд його апеляційної скарги в апеляційній інстанції і не подав клопотання про відкладення розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи захисника Борсука Д.Я. , який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Так, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що суд першої інстанції грубо порушив його право на захист, розглянувши справу за його відсутності, незважаючи на те, що 22.05.2019 року ним було направлено клопотання про відкладення розгляду справи та необхідність залучення захисника.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В матеріалах справи наявні достатні дані, які свідчать про те, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку неодноразово повідомлявся про розгляд справи у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що розгляд справи призначався на 12 квітня 2019 року, 8 травня 2019 року і ОСОБА_2 , будучи своєчасно сповіщеним про місце і час розгляду справи, (а.с. 12, 14) в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не проінформував, не подавав ніяких заяв та повідомлень. Однак, 22 травня 2019 року на електронну пошту Богородчанського районного суду ОСОБА_2 надіслав заяву в якій просив про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю ознайомитись з матеріалами справи та залучити до участі адвоката. При цьому, ОСОБА_2 не вказав які саме причини унеможливлюють його явку до суду та не надав суду документів, що свідчать про укладення ним договору про надання правової допомоги (а.с. 16, 17).

За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті направлені на деструктивність судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що такі дії правопорушника свідчать про зловживання ним своїми процесуальними правами та спрямовані на затягування строків розгляду справи про адміністративне правопорушення та уникнення відповідальності у зв`язку із закінченням встановлених законом строків накладення адміністративного стягнення.

Вищевказані обставини свідчать про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності використовувала надані їй права всупереч інтересам забезпечення справедливого та неупередженого правосуддя в розумний строк і намагалась затягувати розгляд справи з метою перешкоджати ухваленню несприятливого для себе судового рішення.

За своїм значенням принцип диспозитивності не є абсолютним, тому він не може служити виправданням безпідставного здійснення процесуальних прав, не пов`язаних з метою реального захисту своїх інтересів у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані обставини та процесуальна поведінка ОСОБА_2 протягом розгляду справи в суді першої інстанції надавали суду правові підстави визнати факт зловживання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, правом на відкладення розгляду справи та розглянути справу без його участі.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу за відсутності ОСОБА_2 , який, будучи неодноразово належним чином у встановленому законом порядку повідомлений про розгляд справи, зловживаючи своїми процесуальним правами, без поважних на то причин, не з`явився до суду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_2 та призначив йому справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться письмовими доказами у справі, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 095411 від 23 березня 2019 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 23 березня 2019 року, (а.с.2); даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3); даними висновку Івано-Франківського ОНД від 23 березня 2019 року щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого на момент проведення огляду - 23 березня 2019 року о 3 год. 50 хв. - останній перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.4); даними рапорту інспектора СРПП №3 Богородчанського ВП Порохницької Н.В. від 23 березня 2019 року; письмовими поясненнями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 23 березня 2019 року та оглянутим під час розгляду справи в суді відеозаписом поліцейського, долученим до матеріалів справи (а.с.8).

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_2 , стосовного того, що він не керував транспортним засобом і не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки вказані доводи спростовуються сукупністю доказів досліджених судом.

При вирішенні цього питання суд приймає до уваги, що вищевказані доводи вперше були наведені ОСОБА_2 тільки під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що свідчить про непослідовність його позиції та викликає недовіру щодо їх правдивості.

Зокрема, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що під час його складання ОСОБА_2 не заперечував факт керування транспортним засобом.

Відповідно до рапорту інспектора СРПП №3 Богородчанського ВП Порохницької Н.В. від 23 березня 2019 року вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 було зупинено у зв`язку з тим, що останній вчиняв різкі невиправдані маневри.

Крім того, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд враховує, що вказаний відеозапис не дозволяє повно та всебічно встановити послідовність подій, які стосуються складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим дані відеозапису оцінюються судом у сукупності з іншими доказами, які були досліджені судом.

Оцінюючи сукупність вищевказаних доказів, приймаючи до уваги обставини, за яких було складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 , враховуючи, що останній саме як водій транспортного засобу погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, апеляційний суд вважає доведеним факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 095411 від 23 березня 2019 року, відповідно до якого 04.03.2019 року о 03 год. в с.Дзвиняч по вул. Центральній ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився в ОНД м. Івано-Франківська, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху. (а.с.1).

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором СРПП №3 Богородчанського ВП ГУНП капітаном поліції Порохницькою Н.В., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

Зокрема, відповідно до вимог ст.256 КУпАП, якою врегульовано зміст протоколу про адміністративне правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Так, ОСОБА_2 були роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Богородчанському районному суді, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_2 у вказаному протоколі.

В графі пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 власноручно надав пояснення, в яких зазначив, що випив 150 грам шампанського, після чого керував автомобілем в с. Дзвиняч о 03 год. 10 хв. При цьому правопорушник зазначив у своїх поясненнях, що немає претензій до поліції та визнає вину. Під поясненнями ОСОБА_2 поставив власноручний підпис.

Посвідчення водія ОСОБА_2 було вилучено та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Зі змістом протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 був ознайомлений, жодних зауважень чи незгоди із його змістом останнім не зазначено, як і не вказано щодо протиправності дій працівників поліції при його складанні.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП і не містить недоліків, які свідчать про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційним судом приймались заходи для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи та перевірки доводів апеляції щодо невідповідності висновків суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

З долучених письмових пояснень ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с.6-7) вбачається, що 23.03.2019 року о 03 год. 30 хв. вони, перебуваючи в смт. Богородчани, були запрошені працівниками поліції та були присутніми в якості свідків при відмові ОСОБА_2 від продуття алкотестера Драгер. Так, ОСОБА_2 в їх присутності відмовився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомого приладу Драгер, а натомість забажав пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Відповідно до вимог ст.266 ч.2 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до вимог п.2.9а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_2 стосовно того, що огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено з істотним порушенням вимог ст.266 КУпАП, оскільки під час перевірки вищевказаних доводів апеляції не було виявлено порушень встановленого законом порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яку затверджено наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції в медичному закладі проводиться без участі свідків, за направленням та у присутності працівника поліції.

Так, в матеріалах справи міститься акт огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 3) в якого вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу алкотестера Драгер 6810 на місці зупинки, на підставі чого останньому було прийнято рішення про направляння останнього до медичного закладу для проходження зазначеного огляду.

Згідно направлення на огляд водія ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів до Івано-Франківського ОНД, відповідно до якого результат огляду проведено уповноваженою особою патрульної служби та ним були виявлені ознаки сп`яніння у ОСОБА_2 , а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова та почервоніння очей.

Встановлення вищевказаних ознак носить суб`єктивний характер, оскільки залежить від особистого сприйняття конкретних обставин особою, яка уповноважена законом на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно висновку Івано-Франківського ОНД від 23.03.2019 року №92, огляд ОСОБА_2 було проведено 23 березня 2019 року о 03 год. 50 хв в результаті якого було встановлено, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Огляд апелянта було проведено лікарем ОСОБА_14 .

Відповідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння видається на підставі акту медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 12,13 Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а дослідження біологічного середовища з використанням крові проводиться у тому випадку, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти інші зразки біологічних середовищ, вказаних вище.

Таким чином, відібрання крові для дослідження біологічного середовища не є обов`язковим під час проведення медичного огляду і проводиться за рішенням лікаря, який здійснює такий медичний огляд в межах повноважень, встановлених вищевказаною інструкцією.

Апеляційний суд вважає, що вищевказаний висновок зроблений лікарем Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився медичний огляд, часу та місця його проведення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що лікар медичного закладу самостійно визначає порядок проведення медичного огляду та обсяг необхідних медичних досліджень, які дозволяють йому прийти до висновку про встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.

Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 не висловлював незгоди із діями працівників поліції та не вказував на порушення проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння лікарем Івано-Франківського ОНД.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення судом першої інстанції було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_2 про необхідність скасування постанови суду, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду залишити без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2019 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв

З оригіналом згідно.

Суддя: О.П. Васильєв