Справа №: 148/1483/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2019 року суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Ковганич С.В. розглянув матеріали, що надійшли з Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , порушення ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

25.07.2019 о 19:45 год. по вул. Польова, 1 у с. Нестерварка на території АТП 10507, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем DAF-XF 105, державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахувавши дорожньої обстановки, не вибравши безпечної швидкості, не впоравшись з керуванням, допустив зіткнення з цегляним складським приміщенням, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

25.07.2019 о по вул. Польова, 1 у с. Нестерварка на території АТП 10507, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем DAF-XF 105, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою алкотестера «Драгер» 6810.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду клопотання, у якому просив розглянути справу без його участі та закрити справу у зв`язку з відсутністю складу аміністративного правопорушення, мотивуючи наступним.

25.07.2019 року він знаходився за адресою с. Нестервака, вул. Польова, 1. Там де працює електромеханіком вантажних автомобілів. В той день до нього приїхав чоловік на вантажному автомобілі DAF, для того щоб він відремонтував даний автомобіль. Після чого він сів в цей автомобіль, щоб проїхати і встановити причину поломки, адже як пояснив йому власник даної вантажівки, проблема була в некоректній роботі автоматичної коробки передач.

Сівши за кермо, та проїхавши декілька метрів по приватній території складу, в цей час на повороті в автомобілі автоматична коробка передач самовільно включила вищу передачу, а оскільки вантажівка була легкою по навантаженню, бо була без причепа, у зв`язку з цим, він не зміг зреагувати, чи якимось іншим чином діяти, щоб уникнути зіткнення з будівлею складу. У зв`язку з даною подією, що трапилась, він зазнав сильного стресу. Адже розумів, що потрібно відновити пошкодження, і віддати всі свої заощадження. Також, під час ДТП він сильно ударився головою. Про даний факт працівники поліції були повідомлені ним на місці, але жодних дій щодо виклику швидкої допомоги вони не здійснили. Щодо перевірки на стан сп`яніння він не відмовлявся та пройшов перевірку. Йому надавали на підпис різні документи, з якими він не мав змоги ознайомитись, чи уважно їх прочитати, так як його боліла голова та він перебував у стресовому стані. Просить суд не брати до уваги в якості доказу його пояснення від 25.07.2019 року, та визнати таким, що є неналежним доказом по справі, оскільки написане було іншою особою. При складенні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 номер 203518 від 25.07.2019 року стосовно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначених вимог поліцейським дотримано не було. Зокрема, з даного протоколу слідує, що він 25.07. 2019 року о 19 год. 45 хв. керував ТЗ з ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9.а ПДР. Однак, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування ТЗ в стані алкогольного сп`яніння (а не з ознаками), передача керування ТЗ особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння або відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, при складенні іншого протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 номер 203517 від 25.07.2019 року його притягнуто до відповідальності за ст.124 КУпАП. Суб`єктом правопорушення є відповідно до ст.14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху - особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Звідки слідує, що за даних обставин я не можу вважатись учасником дорожнього руху.Також в даному протоколі його притягнуто до відповідальності за п.12.1 ПДР - «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку»

Однак, об`єктивною стороною за дане правопорушення відповідно до п. 1.10 Розділу 1 ПДР дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом. Отже, перебуваючи 25.07.2019 року на приватній території складу, яка не є дорогою, ОСОБА_1 вважає, що він не мав статусу учасника дорожнього руху, та не повинен був ураховувати дорожню обстановку. Також, ваажає, що його було протестовано на стан алкогольного сп`яніння газоаналізатором, який не відповідає встановленим законодавством стандартам, для проведення такої процедури, в результаті чого висновок за проведенням тесту є незаконним, не відповідає дійсності, оскільки даний тип засобів вимірювальної техніки (далі ЗВТ), був занесений до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно свідоцтва про державну реєстрацію №7261/2007 від 23 листопада 2007 та №7261/2007 від 10 січня 2010 року, з назвою прилади електродіагностичні Alkotest 7410 Plus com, Alkotest 6510, Alkotest 6810, виробник Dreger Safety AG& Co. KGaA Germany, механізм проведення реєстрації яких було визначено Порядком державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 09 листопада 2004 року №1497, який втратив чинність 01 липня 2015 року, яким передбачена видача свідоцтва про державну реєстрацію медичних виробів, на останньому з яких, виданих у 2010 році було зазначено, що воно дійсне до 10 лютого 2015 року.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст. 130 КУпАП притягненню до адміністративної відповідальності підлягають особи, що здійснюють керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження.

Ст. 124 КУпАП притягненню до адміністративної відповідальності підлягають особи, за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Незважаючи на невизнання своєї вини особою правопорушником, його вина у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 203517 від 25.07.2019 (а. с. 2), який за змістом відповідає вимогам 256 КУпАП, у якому викладені обставини і суть правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 203518 від 25.07.2019 (а. с. 3), який за змістом відповідає вимогам 256 КУпАП, у якому викладені обставини і суть правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП;

- схемою місця ДТП від 25.07.2019 (а.с.4);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 25.07.2019 (а.с.5);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 25.07.2019 (а.с.6-7);

- відомостями, що містяться в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зокрема Драгер 6810, який було проведено в присутності свідків, та відповідно до якого проба на стан сп`яніння була позитивною, (а.с. 8);

- інформацією, що міститься у роздруківці тестування на алкоголь газоаналізатора Драгер, відповідно до якого стан сп`яніння ОСОБА_1 становить 1, 81 проміле, який було власноручно підписано протестованою особою (а.с. 8);

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву в їх належності та допустимості.

Доводи ОСОБА_1 про недопустимість протоколів як доказу є необґрунтованими, оскільки зміст цих документів відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» №1395 від 07 листопада 2015 року.

У протоколах наявний підпис ОСОБА_1 про ознайомлення його з цими документами та роз`яснення останньому прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 про те, що він не є учасником дорожнього руху та не повинен був ураховувати дорожню обстановку, оскільки перебував на приватній території складу, яка не є дорогою спростовуються наступним.

Згідно постанови КМУ «Про правила дорожнього руху» від 10.10.2001 №1306 учасник дорожнього руху - це особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Ст. 5 Закону України «Про автомобільні дороги» встановлені види автомобільних доріг, які поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях.

До автомобільних доріг на приватних територіях належать автомобільні дороги, що знаходяться на територіях, власниками яких є юридичні (недержавні) або фізичні особи.

Відповідно до загальних положень ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

У відповідності до положень п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Щодо твердження правопорушника про те, що його було протестовано на стан алкогольного сп`яніння газоаналізатором, який не відповідає встановленим законодавством стандартам, для проведення такої процедури, в результаті чого висновок за проведенням тесту є незаконним, не відповідає дійсності, оскільки даний тип засобів вимірювальної техніки (далі ЗВТ), був занесений до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно свідоцтва про державну реєстрацію №7261/2007 від 23 листопада 2007 та №7261/2007 від 10 січня 2010 року, з назвою прилади електродіагностичні Alkotest 7410 Plus com, Alkotest 6510, Alkotest 6810, виробник Dreger Safety AG& Co. KGaA Germany, механізм проведення реєстрації яких було визначено Порядком державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 09 листопада 2004 року №1497, який втратив чинність 01 липня 2015 року, яким передбачена видача свідоцтва про державну реєстрацію медичних виробів, на останньому з яких, виданих у 2010 році було зазначено, що воно дійсне до 10 лютого 2015 року. Однак, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України № 533 від 16 липня 2012 року «Про затвердження Порядку зберігання Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення», Держлікслужба здійснювала зберігання Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і п. 11 цього Порядку було визначено, що медичні вироби, які внесені до Державного реєстру в установленому порядку станом на 30 червня 2015 року, перебувають у Державному реєстрі до 30 червня 2020 року, що підтверджується листом Міністерства охорони здоров`я № 992 від 11 грудня 2014 року та листом Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» №28-10/60 від 04 квітня 2017 року, згідно з якими газоаналізатори для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drаger Alkotest 6810, що вже перебувають в експлуатації, відповідають вимогам чинного законодавства та можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення процедур «Сервісне технічне обслуговування», «Градуювання» (калібрування) та «Повірка», яке має проводитись не менше ніж один раз на 12 місяців.

Так, з роздруківки газоаналізатора Драгер, за допомого якого було здійснено тестування ОСОБА_1 , вбачається, що даний прилад є приладом Alkotest 6810, калібрування якого було здійснено 12.03.2019 року, тобто в межах дванадцятимісячного строку, передбаченого для проведення відповідної процедури, в зв`язку з чим, суд вважає що висновок тестування, проведений за допомогою даного приладу є належним і законним доказом та обґрунтованим підтвердженням вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення було складено на законних підставах.

Крім того, а ні в протоколі про адміністративне правопорушення, а ні в інших документах наявних у матеріалах справи жодним чином не зазначив про свою незгоду з результатом проведеного тесту на стан алкогольного сп`яніння.

Правопорушник просить не брати до уваги його пояснення, наявні в матеріалах справи (а.с.5), у яких він визнає свою вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, а саме «сівши за кермо та поїхавши, я не впорався з керуванням, не вибрав безпечної швидкості руху, а також вживав алкогольне пиво» посилаючись на те, що пояснення написані не ним. Суд, дослідивши доводи ОСОБА_1 щодо наданих ним пояснень встановив, що вони написані поліцейським СРП Тульчинського ВП Бойком А.І., однак зі слів ОСОБА_1 , про що останній власноруч розписався, що й підтвердив сам правопорушник у наданому суду клопотання, а саме «пояснення написані не мною, так там стоїть мій підпис» також правопорушник зробив відмітку у кінці пояснень, навпроти свого підпису «записано вірно». Крім того, доводи правопорушника про те, що документи, які давали йому на підпис працівники поліції він не міг уважно прочитати, оскільки під час ДТП сильно вдарився головою та перебував у стресовому стані, не знаходять свого підтвердження, оскільки ОСОБА_1 не звертався до працівників медичної допомоги, як під час складання протоколів, так і після того, для надання йому належної медичної допомоги, та будь-які скарги щодо цього у матеріалах справи відсутні.

Твердження ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, є таким, що не знайшло свого підтвердження під час перевірки доказів, які були предметом дослідження.

Така позиція правопорушника розцінюється судом як захисна позиція, направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Аналізуючи вищенаведені факти, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, у їх сукупності та взаємозв`язку, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, 130 ч.1 КУпАП повністю доведена і сумніву не викликає.

При визначенні виду стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника згідно зі ст. ст. 34,35 КУпАП, суд не вбачає.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства", Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, дослідивши усі матеріали справи, суд дійшов до висновку, що правопорушник вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП і повинен нести передбачену законом відповідальність.

Приймаючи дане рішення, суд керується принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративні правопорушення.

При розгляді справи суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 62 Конституції України та ст.. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Відповідно до ст. 36 ч.2 КУпАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Так як в судовому засіданні доведена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.124, ст.130ч. 1КУпАП, тому, з врахуванням вимогст. 33 цього ж Кодексу, а саме, характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступіня його вини, майнового стану, на підставіст. 36 ч. 2 КУпАП, приходжу до висновку про необхідність призначення стягнення в межах санкції ст.130 ч.1 КУпАП - у виді сплати штрафу в дохід держави та позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів, строком на один рік. Даний вид адміністративних стягнень згідност. 23 КУпАПбуде достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання законів, а також запобіганню вчинення нових правопорушень правопорушником.

Відповідно до ст. 4 ч. 5 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки з 01.01.2019 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1921 грн., тому вважаю за необхідне, що з правопорушника підлягає стягненню 384,20 грн. судового збору в прибуток держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 33,36, 124, 130, 283, 287, 289 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , визнати винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачениих ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір в сумі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок) (Отримувач коштів: ГУК у м.Київ/м.Київ/22030106; Код отримувача: (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача: (МФО): 899998; Рахунок отримувача: 6001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області на протязі десяти днів з дня її винесення.

Суддя Тульчинського

районного суду С.В. Ковганич