ЄУН № 336/4954/19
пр. № 3/336/1537/2019
ПОСТАНОВА
Іменем України
05 серпня 2019 року м. Запоріжжя
Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 ч. 3 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Іванків Іванківського району Київської області, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали адміністративної справи з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним щодо ОСОБА_1 за ст. 172-20 ч. 3 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 31 серпня 2019 року перебував на території військової частини з ознаками сп`яніння та від проходження медичного огляду на стан сп?яніння відмовився.

Дії ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративні правопорушення кваліфіковані за ст. 172-20 ч. 3 КУпАП як перебування в розташуванні військової частини з ознаками наркотичного сп?яніння та відмова від проходження медичного огляду, вчинені в умовах особливого періоду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення не визнав, вказавши, що 31 липня 2019 року десь о 18.00 годині він вечеряв, після чого відчув різке погіршення самопочуття та зрозумів, що отруївся продуктами харчування. Але ТВО командира вказав, що у нього ознаки наркотичного сп?яніння, після чого його повезли до медичного закладу, де він дійсно відмовився від проходження обстеження, адже продовжував почуватись погано та симптоми були викликані саме харчовим отруєнням.

При вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення суд виходить з наступного.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху(позбавлення права управління Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ, вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Отже у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів). Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Ст. 172-20 ч. 3 КУпАП передбачено відповідальність за відмову військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинене в умовах особливого періоду.
Відповідно до пояснень ОСОБА_1 в матеріалах справи, які відповідають його поясненням під час розгляду справи судом, він не вживав наркотичних засобів, погшано почувався внаслідок харчового отруєння.
Натомість командиром військові частини, незважаючи на скарги військовослужбовця на незадовільне самопочуття та харчове отруєння, не було забезпечено медичного огляду лікарем загальної спеціалізації з метою підтвердження чи спростування стану отруєння у ОСОБА_1 .
При цьому суд звертає увагу на те, що симптоми, описані в акті від 31.08.2019 року, а саме почервоніння очей, хитка хода та конвульсивні рухи не є специфічними ознаками перебування особи у стані наркотичного сп?яніння, а в рівній мірі можуть бути викликані і харчовим отруєнням, на яке і скаржився ОСОБА_1 .
Також суд зауважує, що у відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення, акту фіксації відмови від добровільного проходження медичного огляду порушення ОСОБА_1 вчинив 31 серпня 2019 року, яке очевидно не настало навіть на час розгляджу справи судом, що викликає у суду сумніви в належності таких документів та можливості їх використання в якості доказів.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що належних та допустимих доказів того, що відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду не була вимушеною та викликаною саме поганим самопочуттям внаслідок харчового отруєння, немає, тож у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення в межах тієї кваліфікації, яка міститься у протоколі, що відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 172-20 ч. 3 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя О.І. Дацюк