Провадження № 33/801/643/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Михайленко А. В.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 серпня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08 липня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду від 08 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно нього з порушенням норм КпАП України, в матеріалах справи відсутнє направлення його на медичний огляд та не долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, в поясненнях свідків на зазначено які ознаки сп`яніння мав водій. Крім того зазначив, що суд першої інстанції розглянув справу у його відсутність, що є порушенням статті 268 КпАП України.

Одночасно в апеляційній скарзі порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Підставами для такого поновлення на думку заявника є те, що він не повідомлявся про день слухання справи, а з текстом оскаржуваної постанови ознайомився через інтернет ресурс ЄДРСР 18 липня 2019 року, коли і відбулося її оприлюднення.

Згідно статтею 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи містять відомості щодо направлення судом першої інстанції копії ухваленої ним постанови апелянту лише 17 липня 2019 року, а відомості про її вручення апелянту раніше за 18 липня 2019 року по справі відсутні, вважаю за необхідне визнати причини пропуску строку поважними та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду від 08 липня 2019 року.

ОСОБА_1 , повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, направив суду клопотання про участь у справі його захисників в режимі відеоконференції.

Зазначене клопотання не підлягає до задоволення, оскільки його подано в день розгляду справи судом, що унеможливлює належну організацію відеоконференція зв`язку з іншим судом. КпАП України проведення судових засідань в режимі відеоконференції не передбачено. Крім того, участь у справі захисників не звільняє від обов`язку явки в судове засідання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , який про відкладення судового засідання з поважних причин не просив.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши надані управлінням патрульної поліції відеозаписи із нагрудних камер патрульних поліцейських так само як матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін з таких підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №301689 від 20 травня 2019 року, складеного поліцейським роти №2 БУПП у Вінницькій області молодшим лейтенантом поліції Бондаренком В.І. о 09 год 52 хв 20 травня 2019 року в місті Вінниці по вул. Нагірна, 54 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda Today» без номерного знаку з явними ознаками наркотичного сп`яніння, які виражались у тремтінні пальців рук, неприродній блідості обличчя, поганій реакції зіниць очей на світло. Від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння водій відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КпАП України передбачена відповідальність у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Так, відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з пунктом 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), а саме: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8).

З наведеного слідує, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгоди на проведення огляду у відповідному закладі охорони здоров`я, особа вважається такою, що відмовилася на вимогу працівника міліції пройти в установленому законом порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, а тому поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення.

Відтак посилання апелянта на відсутність у матеріалах адміністративної справи направлення на проходження медичного огляду у відповідній установі є безпідставними.

Не можуть прийматись до уваги і доводи апеляційної скарги про недотримання працівником поліції вимог ст. 256 КУпАП при складенні протоколу.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 301689 від 20 травня 2019 року зазначено: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , особу якого встановлено на підставі паспорту гр-на України; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; дані про свідків; а також зазначено, що правопорушнику роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП. У протоколі містяться підписи поліцейського, який його склав, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та двох свідків.

Таким чином протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності до вимог, встановлених статтею 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що суд першої інстанції проігнорував його письмове клопотання про направлення справи до Гайсинського районного суду за фактичним його проживанням також не заслуговує на увагу, оскільки за загальним правилом статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. У даній нормі визначено певний перелік справ, які можуть також розглядатись за місцем проживання порушника, проте справа, що переглядається, до цього переліку не входить.

Необґрунтованими є й доводи ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції процесуальних норм, що полягали в розгляді справи у його відсутності.

Відповідно до частини 1 статті 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з частиною 1 статті 2772 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Матеріалами справи підтверджено, що 04 червня 2019 року суд першої інстанції направив ОСОБА_1 повістку про виклик до суду на 26 червня 2019 року на 09 год 30 хв за адресою місця проживання, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначений рекомендований лист із повідомленням про вручення поштового відправлення повернувся до суду неврученим, із зазначенням причини повернення: «за закінченням встановленого строку зберігання» (а. с. 8-9).

Проте, 25 червня 2019 року, тобто до дня призначення справи до розгляду, на адресу суду ОСОБА_1 направив електронний лист про ознайомлення із матеріалами справи, що свідчить про його обізнаність щодо розгляду справи у суді першої інстанції.

Крім того, ОСОБА_1 ще двічі повідомлявся судом про день, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме на 03.07.2019 та 08.07.2019, що підтверджується відповідними розписками (а.с. 13, 23), проте на зазначені дати не з`являвся, направляючи при цьому клопотання про повернення справи для належного оформлення, направлення її для розгляду до іншого суду тощо, що були відхилені судом.

Отже під час апеляційного розгляду встановлено, що вимоги статті 268 КпАП України судом першої інстанції не були порушені, оскільки ОСОБА_1 належним чином було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Будь-яких належних і допустимих доказів на спростування обставин вчинення адміністративного правопорушення, що зазначені в протоколі й встановлені судом першої інстанції, ОСОБА_1 не надав.

Натомість з наданих Управлінням патрульної поліції відеозаписів з нагрудних камер патрульних поліцейських встановлено, що в зв`язку з обґрунтованими підставами вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, йому неодноразово пропонували проїхати до спеціалізованого медичного закладу на обстеження, від чого він відмовився, уникав дачі пояснень і складення протоколу, висував непередбачені законом вимоги до працівників патрульної поліції, ігнорував їх вимоги і намагався покинути місце, де був зупинений.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник (зацікавлена особа) зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Вінницького міського суду вінницької області від 08 липня 2019 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 08 липня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду І.М. Стадник