Справа №: 398/2616/19
провадження №: 3/398/865/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

"01" серпня 2019 р. суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Орловський В.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого начальником ГУ Держпродспоживслужби у Кіровоградській області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 4 ст. 122 КУпАП,

встановив:

Згідно складеного протоколу про адміністративне правопорушення 22 липня 2019 року о 08 год. 30 хв. на АДМ-12 Стрій-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка, 734 км. + 200 м. водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Skoda Superb, державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним та не слідкував за дорожньою обстановкою та здійснив обгін на ділянці обмеженою оглядовістю на кінці підйому, чим своїми діями створив аварійну обстановку автомобілю Toyota Prius, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , чим змусив даного водія знизити швидкість (загальмувати) прийняти вправо в бік узбіччя та подати звуковий сигнал. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 14.6 Г, 2.3В Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав пояснив, що здійснював обгін автомобіля впевнившись у відсутності автомобілів в зустрічному напрямку, відсутність обмежувальних знаків обгону, відсутність суцільної лінії. Також ОСОБА_1 підтверодив достовірність відеозапису, доданого до протоколу, зокрема файл «video_2019-07-23_08-38-54» з 00:05 сек. по 00:08 сек., який виконано з відеореєстратора автомобіля під керуванням потерпілого, у якому зафіковано як автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснив обгін іншого автомобіля.

Потерпілий та інспектор поліції, який склав протокол, в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.

Дослідивши надані докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №176271, письмові поясненнями ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 , доданий до протоколу диск з відеозаписом, суд дійшов висновку про відсутність у діях водія ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги 14.6 Г, 2.3В Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 14.6 Г Правил дорожнього руху обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Відповідно до п. 2.3 В Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КУпАП відповідальність настає за порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху обмежена оглядовість видимість дороги в напрямку руху, яка обмежена геометричними параметрами дороги, придорожніми інженерними спорудами, насадженнями та іншими об`єктами, а також транспортними засобами.

Отже на наданому інспектором відеозаписі файл «video_2019-07-23_08-38-54» з 00:05 сек. по 00:08 сек., який виконано з відеореєстратора автомобіля під керуванням потерпілого, зафіковано як автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснив обгін іншого автомобіля. З даного відеозапису не вбачається наявність обмеженої оглядовість відповідно до визначення, наведеного у п. 1.10 ПДР, немає жодної ознаки обмеження оглядовості, дорога пряма, з відеозапису неможливо визначити чи наявний підйом, відсутні придорожні споруди, насадження, інші об`єкти, або транспортні засоби, які обмежують оглядовість. Отже твердження поліцейського у протоколі про те, що обгін було здійснено на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю під час судового розгляду не підтвердилось.

Окрім цього, на зазначеному відеозаписі не видно підйому, також не зафіксовано дорожнього знаку підйом, і не зазначено в протоколі про його наявність, відсутня суцільна лінія розмітки дороги, та під час руху патрульного автомобіля видно пунктирну лінію, яка дозволяє здійснення обгону на даній ділянці руху. Отже, відсутні докази того, що обгун був здійснений у кінці підйому.

Окрім цього, не було встановлено порушення вказаного у протоколі п. 2.3 В ПДР. Норми цього пункту ПДР, що викладені вище, не стосуються суті правопорушення, викладеного у протоколі. Відомості про порушення цього пункту Правил дорожнього руху у матеріалах справи відсутні.

Таким чином ознаки правопорушення, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджені належними доказами.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Отже доказів порушення ОСОБА_1 зазначених у протоколі пунктів Правил дорожнього руху немає. Суд також не може з власної ініціативи ставити ОСОБА_1 в провину порушення інших норми Правил дорожнього руху.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність закриття справи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 ст. 247 , п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Орловський