Справа № 201/4216/19
Провадження № 3/201/2998/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Інспектором патрульної поліції складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , відповідно до якого останній 24 лютого 2019 року о 03 годині 30 хвилин, на пр. Олександра Поля, 143 в м. Дніпрі, передав право керування автомобілем «Опель», д/н НОМЕР_1 , водієві ОСОБА_2 , яка знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, чим ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду адміністративної справи, однак до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Ознайомившись з матеріалами справ, суд приходить до висновку, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки доказів зібраних в дану справу не достатньо для того щоб зробити однозначний висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 158622 від 24 лютого 2019 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 не було долучено жодних доказів, які б давали підстави зробити висновок про знаходження водія ОСОБА_2 в стані сп`яніння, якій згідно фабули даної справи було передано право керування автомобілем «Опель», власником останнього ОСОБА_1 Таким чином, обставини, що підлягають доказуванню не були обґрунтовані належними та допустимими доказами, які б підтверджували знаходження водія ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння. Разом з цим, слід звернути увагу, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, та на підставі доказів, які є необхідними для розгляду такої справи по суті, однак відсутність фактичних даних, які б вказували на перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, якому передається право керування, вказує на той факт, що фактичні обставини порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху України являються недоведеними, оскільки напевно стверджувати протилежне не вважається за можливе в умовах відсутності відповідних доказів.

Крім того, будь-яких належних та допустимих доказів які б достовірно вказували на те, що ОСОБА_1 передав право керування водієві ОСОБА_2 , яка до цього не керувала означеним автомобілем, в матеріалах даної адміністративної справи немає.

При цьому слід враховувати, що водій ОСОБА_2 могла самостійно використати транспортний засіб «Опель» маючи його реєстраційні документи. Так відповідно до положень п. 2.2 Правил дорожнього руху Україну, передбачено випадки коли власник транспортного засобу передає іншому водієві право керування останнім, або той же власник передає цей транспортний засіб для користування. З доказів у даній справі незрозуміло в який саме спосіб було передано право керування автомобілем водієві ОСОБА_2 , чи добровільно та чи на законних підставах відбулась така передача, в разі її наявності, чи мала при собі ОСОБА_2 реєстраційні документи на цей транспортний засіб, що дозволяло безперешкодно керувати ним навіть без попереднього дозволу з боку власника останнього, чи ні.

Також, слід звернути увагу, що рапорт поліцейського, в якому вказано, що під час встановлення обставин даної справи виявилось, що власник автомобіля «Опель» ОСОБА_1 передав право керування іншому водієві ОСОБА_2 , не може розглядатися як доказ на підтвердження вищевказаного, оскільки дані службові особи являються уповноваженими посадовими особами на складання відповідного протоколу та виконують свої професійні обов`язки, безпосередньо пов`язані з цим, а отже дії останніх можуть бути необ`єктивними та мати характер направлений на притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, приходячи до такого висновку, суд вважає за необхідне вказати на той факт, що відомості в рапорті патрульного поліції також не може вважатися допустимим шляхом закріплення доказів в адміністративній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки згідно положень цієї статті фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи, що суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, вважаю, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину ОСОБА_1 патрульною поліцією адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко