Справа № 336/2941/19
Провадження 3/336/992/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дмитрюк Оксана Вікторівна, за участю прокурора Манька С.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН невідомий, уродженця м. Оріхів Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

08.05.2019 року старшим оперуповноваженим в ОВС Управляння захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції капітаном поліції Богун М.П. було виявлено, що ОСОБА_1 обіймаючи посаду помічника слідчого відділу організації досудового розслідування слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Запорізькій області у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом декларування, який повинен на час припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування подати декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, тобто ОСОБА_1 не пізніше 31.07.2018 року був зобов`язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яку подав лише 05.08.2018 року.

Справа неодноразово призначалася до судового розгляду.

В судове засідання 27.05.2019 року ОСОБА_1 не з`явився. З матеріалів справи було встановлено, що він перебуває за межами України, орієнтовно до липня 2019 року.

Постановою суду від 27.05.2019 року провадження по справі зупинено.

Судове засідання, призначене на 27.06.2019 року не відбулось, головуючий суддя зайнята в іншому процесі.

В судове засідання 23.07.2019 року ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі.

Прокурор Манько С.В. підтримав доводи викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, просила визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти адміністративне стягнення.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.05.2008 року ОСОБА_1 склав присягу співробітника податкової міліції України.

Наказом Головного управління ДФС у Запорізькій області № 121-о від 12.04.2016 року ОСОБА_1 з 13.04.2016 року призначено на посаду помічника слідчого відділу організації досудового розслідування слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Запорізькій області.

У відповідності до Положення про прядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 629, особам рядового і начальницького складу присвоюється спеціальні звання прапорщик служби цивільного захисту, старший прапорщик служби цивільного захисту.

Відповідно до п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкти, на яких поширюється дія цього Закону є особи рядового і начальницького складу податкової міліції.

Таким чином, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду помічника слідчого відділу організації досудового розслідування слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Запорізькій області є особою молодшого начальницького складу податкової міліції, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

11.10.2017 року ОСОБА_1 був ознайомлений з вимогами та обмеженнями встановленими ЗУ «Про запобігання корупції» про що свідчить наявна в матеріалах справи копія довідки (а.с.38).

Згідно з наказом ГУ ДФС у Запорізькій області № 275-о від 31.07.2018 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади за власним бажанням.

З моменту звільнення ОСОБА_1 був зобов`язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, не пізніше наступного дня після звільнення, тобто до 23:59:59 год. 01.08.2018 року.

Проте встановлено, що суб`єкт декларування ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, лише 05.08.2018 року.

Згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Приписами частини 2 статті 45 Закону №1700-VІІ «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Підпунктом 2 пункту 5 розділу II рішення Національного агентство з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №959/29089) декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення.

06.09.2016 року Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 19 було затверджено Порядок перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій. В п.2 даного порядку зазначено, що припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування є день видачі трудової книжки суб`єкту декларування, із зазначення підстав такого припинення.

31.07.2018 року ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом про звільнення та отримав трудову книжку.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи, згідно статті 3 Закону №1700-VІІ «Про запобігання корупції», суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, та, згідно з статтею 1 цього ж Закону, суб`єктом декларування, 31.07.2018 року звільнившись з займаної посади, безвідповідально поставився до виконання своїх обов`язків, як суб`єкта декларування, щодо своєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування подав зазначену декларацію лише 08.05.2018 року о 23:49 год.

Санкція частини 1 статті 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З наведеного вище, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст.252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати поряд із іншими обставинами, що мають значення для правильного вирішення справи також чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Однак, в матеріалах справи містяться беззаперечні відомості щодо моменту виявлення правопорушення.

06.08.2018 року начальником управління по роботі з персоналом Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_2 повідомлено Національне агентство з запобігання корупції про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відносно ОСОБА_1 , яке 10.08.2018 року за вх.№ 06/38362/18 отримано Національним агентством з запобігання корупції (а.с.25).

Статтею 48 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: щодо своєчасності подання; щодо правильності та повноти заповнення; логічний та арифметичний контроль.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що фактичним днем виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, яке було вчинено ОСОБА_1 є 06.08.2018 року, а не 08.05.2019 року, як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення № 218 від 08.05.2019 року.

При цьому суд зауважує, що діючим законодавством чітко не визначено, що слід вважати днем виявлення правопорушення.

Разом з тим, при вирішенні справи вважаю за необхідне, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати практику Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства і джерелом права.

У справі «Щокін проти України`від 14.10.2010 р.(заяви № 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини встановив порушення ст. 6 Конвенції і зазначив, що національними органами не було дотримано вимогу законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника-платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

У згаданому рішенні Суд зазначив, що відповідні правові акти явно суперечили один одному. У результаті цього національні органи на свій власний розсуд застосували протилежні підходи щодо співвідношення цих правових актів. На думку Суду, відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (п. 56).

Отже, у разі коли національне законодавство припускає неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язанні застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Тому, у даному випадку за встановлених вище обставин, днем закінчення передбаченого ч. 3ст.38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення слід вважати 06.11.2018 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що на момент розгляду справи сплили строки накладення адміністративного стягнення, які передбачені ч. 3 ст. 38 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 38, 176-2 ч. 1, 247 п.7, 283-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 176-2 КУпАП закрити в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: О.В. Дмитрюк

Постанова набрала законної сили ________________ 20___рік

Дата видачі постанови ________________ 20___рік