Справа № 352/1275/19
Провадження № 33/4808/344/19
Категорія ст. 172-6 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Гургула В. Б.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 12 липня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , неодруженого, секретаря Загвіздянської сільської ради ОТГ, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушенні, передбаченого ст. 172-6 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., а також стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією у відповідності до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб» від 23.03.2017 №1976-VIII, не своєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, оскільки граничний термін подачі був 31.03.2019, а декларація ним фактично подана 19.06.2019 о 10.18 год., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є 19 червня 2019 року.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є Загвіздянська сільська рада ОТГ, яка знаходиться за адресою: вул. Липова-Осада, 22, с. Загвіздя, Тисменицький район, Івано-Франківська область, оскільки обов`язок подавати декларації виник у ОСОБА_1 , у зв`язку із перебуванням його на посаді секретаря Загвіздянської сільської ради ОТГ.

Датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу 26.06.2019 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції вину у вчиненні адмінправопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП визнав та просив суворо не карати.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 01 серпня 2019 року, за межами строку, передбаченого законом на оскарження постанови суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст172-6 ч.1 КУпАП, провадження у справі за цією статтею закрити.

Разом з тим в апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх доводів щодо поважності причин, з яких було пропущено строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилається на те, що він не міг своєчасно отримати копію постанови суду від 12.07.2019 року, що унеможливило скористатись конституційним правом на своєчасне оскарження постанови суду.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду слід відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції, давав пояснення з приводу вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч.1 КУпАП, визнавав себе винним у вчиненні правопорушення та просив суворо на карати.

Вказані обставини визнаються ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, в якій він зазначає, що в судовому засіданні суду першої інстанції він був присутнім, однак коли 24.07.2019 року звернувся в канцелярію суду, щоб наручно отримати копію постанови суду, оскільки не отримував її поштою, йому запропонували написати відповідну заяву. В цей же день він написав відповідну заяву, однак отримати копію постанови суду не зміг, оскільки були відсутні судді суду, які перебували у відпустці та на лікарняному. 25.07.2019 року він ознайомився зі змістом судового рішення за допомогою сайту Єдиного державного реєстру судових рішень.

Вважає, що вказані обставини свідчать про те, що він пропустив строк на оскарження постанови суду з поважних причин.

Перевіряючи вищевказані доводи ОСОБА_1 , апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Вищевказана норма ч.2 ст.294 КУпАП забезпечує за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

З клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді вбачається, що він був в судовому засіданні суду першої інстанції під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч.1 КУпАП і знав про результати розгляду матеріалів та прийняте щодо нього рішення.

Зі змісту матеріалів адміністративної справи (а.с.43) вбачається, що апелянт та прокурор, які приймав участь в розгляді справи, отримали копію постанови суду в день розгляду справи, а саме - 12.07.2019 року, про що свідчать їх власні підписи.

В матеріалах справи дійсно є заява ОСОБА_1 про видачу копії судового рішення, яку він подав 24.07.2019 року, за межами строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 , протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження постанови суду, приймав заходи щодо намагання оскаржити постанову суду першої інстанції.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

В своєму клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 не вказує які саме причини завадили йому своєчасно у встановлені законом строки оскаржити постанову судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 12 липня 2019 року.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження і на даний час рішення суду набуло законної сили, приймаючи до уваги характер процесуальної поведінки особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності протягом розгляду справи у суді першої інстанції та після постановлення судом остаточного рішення, враховуючи причини, якими обґрунтовуються поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду, вважаю, що відсутні підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому конкретизувати причини, які не дозволили своєчасно оскаржити постанову суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 12 липня 2019 року.

Повернути апеляційну скаргу з додатками ОСОБА_1 .

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв