Номер провадження 33/816/207/19 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 472 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Суми справу про порушення митних правил № 592/17039/18 за апеляційною скаргою представника Сумської митниці ДФС БИКОВА Д. О. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 01.04.2019, якою провадження у справі про порушення митних правил відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

закрите за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі представник Сумської митниці ДФС БИКОВ Д. О. просить скасувати постанову судді, визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК, та накласти на нього стягнення в межах санкції статті, оскільки декларантом ТОВ «Тексім Груп» ОСОБА_2 не задекларовано товар (тканину) вагою брутто 190 кг, що переміщується через митний кордон України, тобто не заявлено за встановленою формою точні та достовірні відомості про кількість вказаного товару, що підлягає обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 01.04.2019 справу про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК, оскільки дані протоколу про адміністративне правопорушення ґрунтуються на припущеннях, а в діях ОСОБА_2 не вбачається умислу, направленого на недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Згідно протоколу про порушення митних правил 09.10.2018 о 14:52 декларантом ТОВ «Тексім Груп», а саме ОСОБА_2 була подана до митного оформлення ВМД ІМ40ДЕ 805180/2018/0197581, в якій заявлені відомості про товар: товар № 1 «Тканини із синтетичних волокон...» вага брутто 11996,22 кг, товар № 2 «Тканини із синтетичних волокон...» вага брутто 4070 кг та товаросупровідні документи: рахунок-фактура № Н21018 1 2 від 02.10.2018, СMR б/н від 02.10.2018 та контракт № НТ5-16 від 05.09.2016. В ході проведеного митного контролю, під час митного огляду товарів та зважування товару № 2 було встановлено невідповідність відомостей щодо ваги брутто, яка становила 4260 кг, що на 190 кг більше, ніж заявлено в ВМД ІМ40ДЕ 805180/2018/0197581.

Будучи у відповідності до вимог ст.ст.268, 277-2 і 294 КУпАП, 526 МК своєчасно сповіщеними у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 в судове засідання 06.06.2019 не з`явився.

Від представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Страшка Є. В. надійшло клопотання про відкладення судового розгляду через його зайнятість в судовому засіданні в Київському апеляційному суді.

Відповідно ч. 4 ст. 526 МК, справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Зважаючи, що ОСОБА_2 повідомлений про час та місце розгляду справи і від нього не надійшло клопотання про відкладення судового засідання, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності цих осіб, оскільки захисник в судове засідання, призначене на 10.05.2019 також не з`явився, а ОСОБА_2 є вільним у виборі захисника і не позбавлений можливості запросити іншого захисника. При цьому систематична нез`явлення захисника в судове засідання через участь в інших судових засіданнях не може бути поважною причиною для розгляду справи поза розумним строком.

Відповідно ч. 1 ст. 1 МК, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у ст. 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів, а згідно вимог ст. 487 МК, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (Далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно ч. 1 ст. 486 МК, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, а згідно ч. 2 цієї статті, провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у ст. 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Розглядаючи протокол про порушення митних правил № 12060/80500/18 від 09.10.2018, суддя суду першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, оскільки додані до протоколу про порушення митних правил письмові докази не можуть бути визнані належними і допустимими, бо вони ґрунтуються на припущеннях, а в діях ОСОБА_2 не вбачається умислу направленого на недекларування товарів, тобто незаявлене точних та достовірних відомостей про товари, що переміщуються через митний кордон України.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.

Так, диспозицією ст. 472 МК передбачена відповідальність недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлене за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто, що правопорушник усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів через митний кордон України.

Відповідно ч. 1 ст. 495 МК, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України, а згідно вимог ч. 1 ст. 488 цього Кодексу провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Відповідно ст.252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зокрема, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому, слід враховувати, що протокол про правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Сумської митниці ДФС справи про порушення митних правил (ч. 1 ст. 484 МК), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

До протоколу про порушення митних правил Сумською митницею ДФС були подані наступні докази:

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної клажі та багажу від 04.10.2018, відповідно до якого порушення митних правил не виявлено, повний митний огляд не проводився у зв`язку з відсутністю умов;

- МД ІМ 40 ДЕ UA 805180/2018/019751, відповідно до якої ТОВ «Ексім Гуп» було задекларовано 2 товари (тканини з синтетичних волокон підданих кардочесанню та волокнами віскози (виробник Туреччина); тканина виготовлена з волокон кардочесаної вовни та поліефіру (виробник Китай), кількістю місць 514 та вагою брутто відповідно 11996,22 кг та 4070 кг;

- контракт від 05.09.2016 № НТ5-16 між HAYROK SALES L.P. та ТОВ «Тексім груп» на поставку товару на умовах CPT Суми, Україна;

- міжнародна накладна на поставку товару HAYROK SALES L.P. для ТОВ «Тексім груп» 514 місць товару загальною вагою 16066,22 кг та вартістю 17310,72 EUR;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної клажі та багажу від 09.10.2018, відповідно до якого проведено повний митний огляд з повним розкриттям та зважуванням пакувальних місць і виявлено надлишок товару 190 кг;

- інвойс № Н2018-1-2 від 01.10.2018 про продаж двох видів тканини ОСОБА_3 .P. для ТОВ «Тексім груп» загальною кількістю 514 місць та вагою брутто 11996,22 кг і 4070 кг;

- опис предметів до протоколу про порушення митних правил № 1260/80500/18 від 09.10.2018, відповідно до якого 190 кг тканини 10.10.2018 прийняв головний державний інспектор ОСОБА_4 .;

- висновком експерта податкових та митних експертиз Сумської митниці ДФС від 12.11.2018 № 192, згідно якого загальна вартість вилученого товару станом на 09.10.2018 становить 131535 грн.

Тобто, з матеріалів провадження вбачається, що ТОВ «Тексім груп» до МД ІМ 40 ДЕ UA 805180/2018/019751 внесені відомості, які повністю відповідають товарно супровідній документації.

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651 у графі 35 «Вага брутто (кг)» зазначається вага брутто (у кілограмах) товару, описаного в графі 31 МД, згідно з товаросупровідними документами. Якщо у відомостях про вагу брутто, що містяться в товаросупровідних документах, є розбіжності, то відомості зазначаються згідно з одним з таких документів на вибір Декларанта або визначені за результатами зважування.

Тобто, зважаючи на відсутність розбіжностей у товаросупровідній документації, не вбачається підстав для зазначення декларантом іншої ваги, ніж зазначено в товаросупровідний документації. Доводів про необхідність чинення таких дій декларантом апеляційна скарга також не містить.

Після виявлення невідповідності на 1% ваги товару відомостям, зазначеним у товарно-супровідній документації ОСОБА_5 відповідно ст. 260 МК з метою усунення розбіжностей була подана тимчасова НОМЕР_1 UA 805180/2018/019778, в якій зазначено ті самі товари, кількістю місць 509, тобто без врахування вилученого митницею надлишку. Доводів щодо неправомірності таких дій декларанта апеляційна скарга представника митного органу не містить.

Крім того, митним органом до матеріалів провадження додана тільки додаткова декларація до попередньої митної декларації (ІМ 40 ДЕ) всупереч положенням ч. 14 ст. 259 МК про те, що попередня митна декларація разом з додатковою декларацією, становлять митну декларацію, заповнену в звичайному порядку.

З огляду на викладене, при складанні протоколу про порушення митних правил та в поданій апеляційній скарзі не наведено даних про подання ОСОБА_5 остаточної митної декларації та даних, які б свідчити про наявність в нього умислу на недекларування товару, зокрема можливе отримання вигоди у виді зменшення сум митних платежів.

Натомість службова особа, яка склала протокол про порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК, обмежилася лише посиланням на виявлену розбіжність у вазі брутто на 190 кг, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення у справі «Ракевич проти Росії» та п. 109 рішення у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Зазначене також узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, що сформульована у п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

З огляду на викладене, ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК, за обставин, викладених у протоколі, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було. При цьому, всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_2 неправомірних дій, направлених недекларування товару.

Відповідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що суддею суду першої інстанції в повному обсязі були дотримані положення ст. 486, 489 і 495 МК, ст. 268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга представника митниці без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 01.04.2019 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Сумської митниці ДФС БИКОВА Д. О. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.