Провадження № 33/4820/311/19
Справа № 682/883/19 Головуюча в 1-й інстанції Зеленська В. І.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника Бойка В.Ф. , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому, в тому числі в режимі відеоконференцзв`язку, справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Бойка В.Ф., на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2019 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця с АДРЕСА_1 , громадянина України, не працює, не одруженого, з середньою освітою,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 14 березня 2019 року о 20 год. 30 хв. в с. Крупець Славутського району Хмельницької області по вул.Б.Хмельницького керував транспортним засобом "ЗАЗ 110308", номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння - 1,87%о, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Стан сп`яніння зафіксовано в медичному закладі - Славутській ЦРЛ.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, захисник просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушеннями конституційних принципів прав людини, норм матеріального та процесуального права України. Вказує, що обвинувачення ґрунтується на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях. Розгляд справи відбувся у відсутність ОСОБА_1 та всупереч вимогам ст. 268 КУпАП повісток про виклик до суду ОСОБА_1 не отримував. Суд першої інстанції не в повній мірі дослідив всіх обставин справи та всебічно їх не перевірив. В матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння, проведений поліцейськими на місці зупинки; відсутнє направлення на огляд з метою встановлення стану сп`яніння та відомості про те, що ОСОБА_1 в зазначений день у протоколі керував транспортним засобом та мав ознаки алкогольного чи іншого сп`яніння і в зв`язку з чим йому пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також те, що він відмовився від такого огляду. Вважає, що проведений огляд в закладі охорони здоров`я без попереднього встановлення і фіксації ознак сп`яніння та без направлення на такий огляд, є недопустимим доказом. Висновок лікаря не відповідає вимогам чинного законодавства. Спеціальний технічний засіб, за допомогою якого проводилось визначення стану алкогольного сп`яніння, не зареєстрований установленому законом порядку, а тому отримані результати є неналежними та недопустимими, свідки під час огляду не залучались. Працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені Конституцією України та КУпАП.

В судове засідання 1 липня 2019 року ОСОБА_1 та його захисник Бойко В.Ф. не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися, письмові заяви про відкладення розгляду справи не надходили, доказів поважності причин нез`явлення суду не надавалось, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає можливим закінчувати розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника (в попередніх судових засіданнях) в підтримання доводів апеляційної скарги, допитавши свідків, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Положеннями ст. 268 КУпАП передбачено можливість розгляду справ (в яких участь особи, що притягується до відповідальності не є обов`язковою) у відсутність цієї особи в разі, якщо в суду є відомості про повідомлення особи про судовий розгляд справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги, що суд розглянув справу у відсутність апелянта, без виклику в судове засідання, як підстави для скасування судового рішення, не можуть бути враховані апеляційним судом.

З матеріалів справи видно, що судом застосовувалися всі необхідні заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_1 , однак повістки повертались в зв`язку з їх неврученням через відсутність особи чи за закінченням терміну зберігання. На виконання доручення суду щодо вручення судової повістки (а.с.21), наданого працівникам поліції, судом встановлено, що судова повістка не вручена ОСОБА_1 , оскільки останній відмовився відчиняти ворота свого домоволодіння (а.с. 24). Вказані обставини свідчать про його ухилення від отримання судових повісток з метою затягування розгляду справи. Враховуючи вищевказане, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 був обізнаний про слухання його справи в Славутському міськрайонному суді, проте не скористався своїм правом взяти участь у розгляді справи.

Відтак, за таких обставин, в випадку нез`явлення особи, що притягується до відповідальності, що була повідомлена про слухання справи, однак не побажала взяти участь в цьому судовому засіданні, в суду першої інстанції відповідно до ст.268 КУпАП були всі підстави для розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин підстави для скасування постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 відсутні.

Суд критично оцінює доводи захисника, що судом було позбавлено ОСОБА_1 права взяти участь в судовому засіданні, позаяк такі твердження суперечать вищевказаним обставинам, матеріалам справи.

Твердження апелянта про те, що працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 його прав, на увагу не заслуговують. ОСОБА_1 відповідно до вимог чинного законодавства отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, своїм підписом у протоколі підтвердив факт роз`яснення йому поліцейським прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення (а.с. 1).

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, допущено не було.

Відповідно до положень п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 14 березня 2019 року був складений інспектором СРПП Славутського ВП капітаном поліції Лєбєдєвим Д.І., того ж дня, о 20 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 Хмельницької області по вул. Б.Хмельницького, ОСОБА_1 керував транспортним засобом "ЗАЗ 110308", номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився лікарем Славутської центральної районної лікарні. Вказані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, будь-яких зауважень з приводу змісту складеного протоколу не надходило; даними висновку лікаря Славутської ЦРЛ №39 від 14 березня 2019 року. За результатами огляду в медичному закладі було встановлено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, за наслідками огляду був складений відповідний висновок, який підписаний ОСОБА_1 , що свідчить про ознайомлення з його змістом (а.с.2).

За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння.

Обґрунтованих підстав вважати складений щодо ОСОБА_1 протокол та висновок лікаря недопустимими доказами, апелянт не навів ні в апеляційній скарзі, ні в апеляційному суді. Твердження апелянта не вказують про те, що протокол та висновок лікаря був складений з істотними порушеннями вимог законодавства та не дають апеляційному суду підстав вважати такий доказ недопустимим, відтак такі доводи апелянта на увагу не заслуговують.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських та медичних працівників вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015року за № 1413/27858. Також вищевказаною інструкцією не передбачено обов`язкової присутності двох свідків при проходженні огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Доводи апелянта, що підстав для проведення огляду в медичному закладі у працівників поліції не було, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, не є підставою для скасування постанови та на увагу не заслуговують (зважаючи на добровільність проходження ним огляду в медичному закладі). Також, чинним законодавством не передбачено обов`язковості долучення до матеріалів справи при її надісланні до суду направлення поліцейського на огляд водія, зважаючи, що вказані документи є підставою для лікаря для проведення огляду та в подальшому залишаються в медичному закладі.

ОСОБА_1 виявив бажання добровільно без примусу пройти огляд в медичному закладі, куди з`явився, тому доводи апеляційної скарги, що непроведення його огляду на місці зупинки вказує на наявність підстав для закриття провадження, не можуть бути враховані та не дають підстав для висновку, що огляд в медичному закладі був проведений з недотриманням вимог ст. 266 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо неможливості врахування результатів огляду на стан сп`яніння, проведеного працівниками медичного закладу охорони здоров`я, з допомогою спеціального технічного засобу «Алкотест 203», то апеляційний суд звертає увагу, що вищевказаною Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015, визначено процедуру проведення огляду, в тому числі на стан алкогольного сп`яніння. П. 9 розділу ІІІ цієї Інструкції передбачено, що використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Як видно з долученого захисником свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки огляд ОСОБА_1 . на стан сп`яніння проводився з допомогою аналізатора парів алкоголю «Алкотест 203» з визначенням наступної дати повірки - до 6 грудня 2019 року.

Посилання апелянта про відсутність такого засобу в Переліку, затвердженому Наказом МВС України від 01.03.2010 року №33, як на підстави для висновку, що проведений огляд є недійсним, не можуть бути враховані, зважаючи, що вказаним Наказом регламентувалось використання технічних засобів в підрозділах Державтоінспекції МВС. В даному ж провадженні огляд здійснювався з використанням технічних засобів, якими в передбаченому порядку забезпечувались заклади охорони здоров`я.

Чинним законодавством не передбачено обов`язкового відібрання біологічних зразків під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, відтак такі доводи апеляційної скарги, як підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття адміністративного провадження, не можуть бути врахованими. Також свідок ОСОБА_3 підтверджував під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 під час огляду в медичному закладі не заявляв про необхідність відібрання біологічних зразків.

Відсутність в провадженні даних про відсторонення водія від керування транспортним засобом свідчить, на переконання апеляційного суду, лише про незазначення таких даних у протоколі та не вказує на наявність підстав для закриття провадження з підстав, про які вказує апелянт. Також апеляційний суд враховує, що автомобіль було доставлено працівниками поліції до місця проживання ОСОБА_1

Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, відтак доводи апеляційної скарги, що висновок суду ґрунтується виключно на припущеннях суду, не можуть бути врахованими.

Апеляційний суд критично оцінює твердження ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 (приятеля ОСОБА_1 ), що автомобілем ОСОБА_1 в стані сп`яніння не керував, а керував свідок ОСОБА_4 .

Як видно з даних складеного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 жодним чином в своїх поясненнях не оспорював факту керування транспортним засобом ним особисто, лише висловлював заперечення, що не вживав спиртне.

Як встановлено під час апеляційного розгляду з показань самого ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_3 (працівника поліції), коли працівники поліції під`їхали до автомобіля ОСОБА_1 , двигун автомобіля ще був гарячий (що вказує на рух останнього до цього), на місці біля автомобіля свідка ОСОБА_4 не було. Про іншу особу, яка начебто керувала його автомобілем до цього, ОСОБА_1 не повідомляв поліцейським, що підтверджував працівник поліції ОСОБА_3 . Також ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду не зміг пояснити, чому про наявність свідка, в разі його наявності, ОСОБА_1 не повідомляв ні працівникам поліції, ні медичним працівникам.

Апеляційний суд критично оцінює твердження ОСОБА_1 , що він вжив спиртне (пляшку пива) після зупинки транспортного засобу до приїзду поліцейських. Як встановлено в апеляційному суді з показань ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , працівники поліції під`їхали до автомобіля ОСОБА_1 фактично зразу ж через незначний час після зупинки, а виявлена кількість алкоголю (1,87%о у видихуваному повітрі) дає підстави сумніватись, що така значна кількість алкоголю була наслідком вжитої пляшки пива ОСОБА_1, та він не вказував поліцейським про вживання спиртного після зупинки, а лише взагалі заперечував факт свого сп`яніння.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає в разі керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, вказані обставини були відображені в складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення. Ті обставини, що в протоколі не відображено ознак, які б вказували про вживання особою спиртних напоїв, не вказують на невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, в чому намагається переконати апелянт апеляційний суд, позаяк необхідність відображення працівником поліції ознак, на підставі яких працівники поліції вважають, що особа перебуває в стані алкогольного сп`яніння, є тоді, коли щодо особи складається протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, - про відмову від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння. Незначні неточності при зазначенні місця зупинки транспортного засобу (відстань до початку населеного пункту) не свідчать про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП.

З врахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння був проведений поліцейськими та медичними працівниками з порушеннями вимог законодавства, тому відповідно до вимог ст.266 КУпАП, такий огляд є недійсним, що тягне за собою скасування постанови суду першої інстанції, з закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Бойка В.Ф. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя