Провадження №: 3/752/4683/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2019 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , громадянки України, яка обіймає посаду начальника відділу претензійної роботи АТ «Укрсоцбанк», м. Київ, вул. Ковпака, 29, за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 інкримінується неправомірна відмова в наданні інформації на адвокатський запит, що полягає тому, що 21.03.2019 р. адвокат Травянко О.І., реалізуючи професійне право адвоката, передбачене п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» звернувся з адвокатським запитом до Голови правління АТ «Укрсоцбанк». Листом від 26.03.2019 р. № 04.3-02/55-58 за підписом начальника відділу претензійної роботи АТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_1 . в наданні інформації на адвокатський запит відмовлено з посиланням на те, що запитувана інформація містить банківську таємницю і має обмежений доступ, а адвокатом Травянко О.І. не надано документів на наявність повноважень від вказаної ним у запиті особи, на розкриття такої інформації відносно нього.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом направлення повістки про виклик до суду за місцем її роботи. Також інформація про дату, час та місце розгляду справи була розміщена у вільному доступні на офіційному сайті суду. Вказані обставини дають суду підстави вважати, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки у судові засідання не є такими, що пов`язані з поважними, а відтак суд вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, відносно якої складено протокол, належним чином повідомленої про дату, час та місце розгляду справи.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Григориця В.О. суду пояснив, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.5 ст. 212-3 КУпАП з огляду на наступне. У своєму адвокатському запиті адвокат Травянко О.І. просив повідомити про можливість погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 3000 дол. США. Інформація про здійснені між Банком та клієнтом угоди, в тому числі і порядок їх виконання, а також фінансові показники взаємовідносин Банка і клієнта, угоди між Банком та клієнтом про порядок погашення боргу або виконання ним зобов`язань за укладеними угодами, зазначена інформація відповідно до положень ст. 60 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею. Закон дозволяє розкриття банківської таємниці у випадках та на підставі положень ст. 62 Закону. Так, інформація щодо фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної фізичної особи. Із зазначеного випливає, що Банк має право розкрити банківську таємницю стосовно клієнта у разі надходження до банку письмового запиту клієнта або його письмової згоди. Згідно з наведеними нормами саме клієнт Банку має звернутися до Банку та подати відповідний документ (запит або дозвіл, оформлені належним чином), за змістом цей документ має бути адресований саме банку з уповноваженням останнього розкрити банківську таємницю певній особі. Жодного з цих документів до Банку не надходило. Довіреність, видана ОСОБА_3 адвокату Травянко О.І. не являється дозволом клієнта на розкриття банківської таємниці у розумінні ЗУ «Про банки і банківську діяльність». Згідно наданої довіреності представнику надається право: «збирати, отримувати, зберігати, використовувати будь-яку інформацію щодо Довірителя , в тому числі таку, що містить персональні дані…з урахуванням ЗУ «Про доступ до публічної інформації, ЗУ «Про інформацію», ЗУ «Про захист персональних даних», ЗУ «Про банківську таємницю» (однак такого Закону не існує). Тобто до повноважень, передбачених Довіреністю - не входить право на отримання банківської таємниці, збереження якої регламентується ЗУ «Про банки і банківську діяльність». Однак, навіть, якщо би у Адвоката було право на отримання інформації, що складає банківську таємницю - сам банк не уповноважений клієнтом на її розкриття у відповідності до ст. 62 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», тобто навіть за наявності у Адвоката права на отримання інформації, що становить банківську таємницю, у банка відсутній обов`язок її розкрити у зв`язку з відсутністю письмового дозволу клієнта, адресованого до Банку про необхідність розкриття такої інформації. Крім того, зазначав, що запиту адвокатом Травянко О.І. долучено лише ксерокопії титульної сторінки ордеру, що не відповідає вимогами Закону. За таких обставин вважав, що провадження відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

21 березня 2019 року адвокат Травянко О.І., діючи в інтересах ОСОБА_3 на підставі ордеру № 443464, договору про надання правової допомоги № 006/19 від 20.03.2019 р., звернувся до Голови правління АТ «Укрсоцбанк» із адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію про можливість погашення заборгованості за договором кредиту № 38-05/1/444 від 28.09.2007 р. на раніше обумовлених з працівником АТ «Укрсоцбанк» умовах, в розмірі еквівалентній 3000 доларів США, а також проханням не укладати будь-яких угод переуступки вимог за кредитним договором № 38-05/1/444 від 28.09.2007 р. без участі ОСОБА_3 та повідомлення останнього про наявність намірів на укладення таких угод відповідно до норм чинного законодавства. До запиту долучено завірено копію договору кредиту № 38-05/1/444 від 28.09.2007 р., завірену копію довіреності на представника, завірену копію договору про надання правової допомоги ОСОБА_3 , завірену копію адвокатського ордеру, завірену копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Травянка О.І.

Листом від 26.03.2019 р. № 04.3-02/55-58 за підписом начальника відділу претензійної роботи АТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_1 в наданні інформації на адвокатський запит відмовлено з посиланням на те, що запитувана інформація містить банківську таємницю і має обмежений доступ, а адвокатом Травянко О.І. не надано письмового дозволу особи, в інтересах якої він звернувся, на розкриття інформації, що містить банківську таємницю.

10 квітня 2019 року адвокат Травянко О.І. звернувся до Ради адвокатів Київської області із заявою про притягнення начальника відділу претензійної роботи АТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 212-3 КУпАП, у зв`язку з неправомірною відмовою в наданні інформації на адвокатський запит, не взявши до уваги обсяг наданих йому повноважень викладених у довіреності від 20.03.2019 р., якою довіритель ОСОБА_3 надав йому право збирати, отримувати, використовувати будь-яку інформацію щодо нього, в тому числі таку, що містить персональні дані, відомості баз персональних даних, з урахуванням вимог ЗУ «Про доступ до публічної інформації», ЗУ «Про інформацію», ЗУ «Про захист персональних даних», ЗУ «Про банківську таємницю», подавати та одержувати необхідні довідки та документи, робити запити у відповідні установи та організації.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність » під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема : звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Відповідно до ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Частиною 5 ст. 212-3 КУпАП передбачена відповідальність за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" .

Відповідно до ч.1, ч.3 Стаття 2 1 ЗУ «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація . Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.

Нормами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що таємною інформацією є інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю.

Відповідно до ст. 1076 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 60 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема є: операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; фінансово-економічний стан клієнтів.

Зазначене свідчить, що запитувана адвокатом Травянком О.І. інформація щодо можливості погашення заборгованості за договором кредиту № 38-05/1/444 від 28.09.2007 р. на раніше обумовлених з працівником АТ «Укрсоцбанк» умовах в розмірі еквівалентній 3000 доларів США, а також повідомлення про наявність намірів на укладення угод про переуступку вимог за договором кредиту № 38-05/1/444 від 28.09.2007 р, є таємною інформацією, що становить банківську таємницю, тобто інформацією з обмеженим доступом.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про доступ до публічної інформації» порядок доступу до таємної інформації регулюється цим Законом та спеціальними законами.

Статтею 62 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» передбачений виключний перелік державних органів та інших осіб, які мають право вимагати від банків розкриття такої інформації, а також визначено обсяг інформації, що розкривається банком, при цьому адвокати, до зазначеного переліку не віднесені.

Частиною 1 ст. 62 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи.

Відповідно до п.3.11 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених Постановою Правління НБУ № 267 від 14.07.2006 р. встановлює, що письмовий запит та/або дозвіл клієнта про розкриття інформації, що містить банківську таємницю і власником якої є такий клієнт, складається за довільною формою. Письмовий запит (дозвіл) фізичної особи - клієнта банку підписується цією особою. Її підпис засвідчується підписом керівника банку чи уповноваженою ним особою або нотаріально. На письмовий запит власника інформації, що становить банківську таємницю або з його письмового дозволу, банк розкриває таку інформацію в повному обсязі, визначеному в письмовому запиті або дозволі.

Аналіз зазначених норм діючого законодавства дають підстави суду вважати, що долучена до адвокатського запиту копія довіреності від 20.03.2019 р., якою довіритель ОСОБА_3 надав серед інших адвокату Травянку О.І . право збирати, отримувати, використовувати будь-яку інформацію щодо нього, в тому числі таку, що містить персональні дані, відомості баз персональних даних, з урахуванням вимог ЗУ «Про доступ до публічної інформації», ЗУ «Про інформацію», ЗУ «Про захист персональних даних», ЗУ «Про банківську таємницю», подавати та одержувати необхідні довідки та документи, робити запити у відповідні установи та організації, не відповідає вимогам щодо письмового дозволу фізичної особи на розкриття інформації, що містить державну таємницю, передбаченим ст. 62 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» та п.3.1 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених Постановою Правління НБУ № 267 від 14.07.2006 р.

Відповідно до ч.2 ст. 61 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» службовці банку при вступі на посаду підписують зобов`язання щодо збереження банківської таємниці. Керівники та службовці банків зобов`язані не розголошувати та не використовувати з вигодою для себе чи для третіх осіб конфіденційну інформацію, яка стала відома їм при виконанні своїх службових обов`язків.

Зазначене свідчить про те, що начальник відділу претензійної роботи АТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_1 , відмовляючи адвокату Травянко О.І. у наданні запитуваної інформації у адвокатському запиті від 21.03.2019 р. без наявності письмового дозволу власника інформації, що містить банківську таємницю посвідченого у відповідності до вимог ст. 62 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» та п.3.1 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених Постановою Правління НБУ № 267 від 14.07.2006 р., діяла правомірно у межах наданих їй повноважень.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових осів діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що у випадках, коли, викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення, не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП, що відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ч.5 ст. 212-3, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 251, 252, 280, 283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за ознаками правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП, закрити.

Постанова набирає чинності після закінчення строку, встановленого на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяті днів з дня її винесення.

Суддя М.В. Єсауленко