Справа № 3/593/328/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" липня 2019 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

В складі:

Головуючого судді Німко Н.П.

При секретарі судового засідання: Олексів О.Б., Саламон Ю.О.

З участю:

потерпілої ОСОБА_1

особи яка притягується до адміністративної

відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рогачин Бережанського району Тернопільської області, гр. України, українця, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, утриманців немає, проживаючого по АДРЕСА_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 березня ІНФОРМАЦІЯ_2 року, близько 19 годин 45 хв., прибув до місця проживання своєї дружини потерпілої ОСОБА_1 , що по АДРЕСА_2 , з якою перебуває у неприязних відносинах з приводу поділу їх спільного майна подружжя, гримав у вхідні двері будинку та вікна, вигукував в адресу потерпілої образливі слова. При цьому ОСОБА_2 , вимагав відчинити двері і впустити його, щоб з`ясувати в потерпілої де їх спільний автомобіль, який та заховала від нього. Оскільки дії ОСОБА_2 щодо потерпілої ОСОБА_1 мали для неї явно агресивний характер і та сприйняла їх як себе, загрозу фізичного насильства, потерпіла не впустила свого чоловіка і задля припинення його дій викликала працівників поліції.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП не визнав. Суду пояснив, що дійсно, потерпіла ОСОБА_1 є його дружиною і вони перебувають у процесі розлучення, відносини між ними неприязні, а тому на даний час вони проживають окремо. Також, між ним виник спір щодо спільно нажитого майна подружжя. Дружина заховала його автомобіль Опель Астра, н.з. НОМЕР_1 . Задля повернення автомобіля, 19 березня 2019 року, близько 20 години він приїхав на вулицю Бездільного в м.Бережани, де проживає його дружина та її мати. У будинку горіло світло. Він стукав у двері і вікна, вимагав, щоб відчинили двері, бо він хоче поговорити на рахунок того автомобіля й з`ясувати, чому вона його забрала. Але двері йому не відчиняли, хоча через відсунені штори він бачив, що у будинку є дружина та її мати. Десь за 10 хв. до будинку прибігла подруга дружини ОСОБА_3 і на її запитання, що він тут робить, пояснив ціль свого візиту. ОСОБА_4 повідомила, що зараз тут буде поліція. Коли приїхала поліція, дружина вийшла з будинку і сказала, що автомобіль будуть ділити через суд. На цьому все припинилося. Також категорично заперечив, що під час вчинення згаданих дій він кричав, погрожував розправою і ображав дружину, запевнив, що поводив себе спокійно.

Допитана у судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_1 суду пояснила, що ОСОБА_2 є її чоловіком, на даний час вони в процесі розлучення і між ними вкрай неприязні стосунки з приводу поділу спільно нажитого майна подружжя. Дійсно, у них є автомобіль і щоб чоловік не продав його до поділу, вона його забрала. На даний час вони проживають окремо, - вона по АДРЕСА_2 . В грудні 2018 року чоловік ввірвався у її робоче приміщення ( «Нової пошти») і фактично напав, намагаючись вдарити, шарпав і викрикував погрози через те, що вона сховала їх автомобіль. Але колеги по роботі заступилися за неї. З цього приводу вона зверталася в поліцію, але її звернення було проігнороване, хоча вона надала відеозаписи цієї події. Однак, фактично відчуваючи безкарність, її чоловік на цьому не зупинився і 19 березня 2019 року, близько 20 години приїхав до них додому. Двері будинку були зачинені, чоловік почав із значною силою гримати у вхідні двері та вікна будинку, викрикував погрози «вирву щелепу», кричав «де машина?», лаявся, поводив себе вкрай агресивно. Злякавшись такої поведінки чоловіка і боючись фізичного насильства, оскільки він вже на неї нападав, вона не відкрила двері і викликала поліцію. Також зателефонувала до своєї подруги ОСОБА_5 і повідомила про все що відбувалося. Та пришла десь за 10 хвилин після дзвінка і через короткий проміжок часу ( близько п`яти хвилин) приїхала поліція. Лише тоді вона відчинила двері і вийшла з будинку. В присутності поліції чоловік припинив погрози і розповів їм про причини своїх відвідин (з приводу їх автомобіля). Просить визнати ОСОБА_2 винним у скоєному проти неї насильстві психологічного характеру і покарати якнайсуворіше.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що є матір`ю потерпілої ОСОБА_1 і відповідно тещею ОСОБА_2 . З донькою у неї відносини добрі, а із зятем - неприязні, донька перебуває із ним в процесі розлучення і поділу майна, який відбувається вкрай конфліктно із погрозами фізичної розправи з боку зятя. Щодо подій, які мали місце 19 березня 2019 року за обставин описаних у протоколі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, свідок дала пояснення, які за своїм змістом є аналогічними тим, що дала потерпіла ОСОБА_1 .

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_2 знає, як чоловіка своєї подруги ОСОБА_1 , з якою має добрі стосунки, а із ним - відносини відсутні, із зазначеними особами в родинних стосунках не перебуває. З приводу подій 19 березня 2019 року пояснила, що дійсно цього дня, близько 21 години до неї зателефонувала схвильована ОСОБА_8 , по телефону також було чути крики, шум, гуркіт. Зі слів ОСОБА_9 , це її чоловік ОСОБА_10 приїхав до її будинку і гримав у двері, кричав, погрожував і вимагав віддати їх спільний автомобіль, а тому, боячись чоловіка, вона викликала поліцію. Оскільки вона (свідок) проживає по сусідству, то побігла до будинку ОСОБА_9 . Біля її подвір`я вона побачила мікроавтобус ОСОБА_11 , за кермом якого сиділа якась незнайома жінка, а сам ОСОБА_12 ходив біля вікон будинку ОСОБА_9 , гримав у них і вигукував нецензурні слова. На це вона зробила йому зауваження, щоб він припинив такі дії і покинув територію господарства ОСОБА_9 . На що ОСОБА_13 запитав хто вона, і почувши, що вона є подругою ОСОБА_14 , сказав, що він є чоловіком ОСОБА_14 і буде робити те, що хоче. Але тут ( десь через п`ять хвилин після її приходу) приїхали працівники поліції і конфлікт фактично припинився.

Допитані у судовому засіданні працівники поліції ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 пояснили, що фактично очевидцями вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення вони не були, на місце ( вул. Бездільного в м.Бережани Тернопільської області) прибули за викликом, який їм передав черговий по райвідділу, у подальшому була проведена перевірка, відібрані пояснення і складено протокол, який є предметом цього судового процесу.

У судовому засіданні також переглянуто та прослухано аудіо та відеозаписи на оптичних дисках, наданих потерпілою ОСОБА_1 в підтвердження протиправних дій ОСОБА_2 стосовно неї, які мали місце 14 грудня 2018 року ( відеозапис камер спостереження приміщення «Нової пошти» про напад ОСОБА_2 на неї на робочому місці з приводу спірного автомобіля), а також подій 19 березня 2019 року, які вказані у протоколі аудіо запис на мобільний телефон потерпілої, з якого чути крики, шум у виді гримання у двері, шарпання за клямку дверей, вигуки чоловічим голосом нецензурних та образливих слів.

Також, судом досліджено й інші матеріали адміністративної справи: рапорт, заяви, характеристики, відповіді на звернення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , як особи, що притягується до адміністративної відповідальності, враховуючи пояснення потерпілої ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого.

Членами сім`ї є особи, які проживають разом і (або) об`єднані законними правами та обов`язками щодо утримання згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям від 01 червня 2000 року №1768-111).

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, адміністративна відповідальність за даною нормою закону настає у випадку вчинення особою домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Як вважає суд, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП за обставин, які мали місце 19 березня 2019 року згідно протоколу серії ГР №-056497 від 23 березня 2019 року, складеного старшим дільничним офіцером поліції Бережанського ВП ГУНП майором поліції Кобрином В.О., повністю доведена вищезгаданими поясненнями потерпілої, свідків, а також іншими, дослідженими у судовому засіданні доказами, у їх сукупності та логічному взаємозв`язку, а також, частково показами й самого ОСОБА_2 .

Отже, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства.

Згідно ч.2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні три місяці з дня його виявлення.

Згідно вимог ч.7 ст. 247 КУпАП закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження у такій справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Зазначений протокол про адміністративне правопорушення серії ГР №056497 від 23 березня 2019 року надійшов на розгляд суду після дооформлення 04 червня 2019 року.

Оскільки на час розгляду справи в суді з дня вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП ( 19 березня 2019 року), пройшло більше ніж три місяці, провадження підлягає закриттю за закінченням строків накладення на винну особу адміністративного стягнення.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст. 38, ч.1 ст.173-1, 247, 284 КУпАП, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП на підставі ч.2 ст.38 КУпАП та ч.7 ст.247 КУпАП, за закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П. Німко