Справа № 443/350/19 Головуючий у 1 інстанції: Коліщук З.М.
Провадження № 33/811/828/19 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г. у місті Львові, за участю представника потерпілого Угриновської Ю.В., розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 20 червня 2019 року відносно ОСОБА_2 ,

встановив:

Постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 20 червня 2019 року провадження у справі відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з постановою суду ОСОБА_2 03 лютого 2018 року о 12 год. 30 хв. на автодорозі Київ-Чоп, 555 км +50 м. керуючи автомобілем "AUDI A4", номерний знак НОМЕР_1 (Cz) при перестроюванні, не надав перевагу в русі автомобілю " Fiat Scudo ", номерний знак НОМЕР_2 , що рухався в попутньому напрямку на тій смузі, на яку мав намір переїхати, та скоїв зіткнення з ним. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.10.3 ПДР.

На дану постанову представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_3 у зв`язку з закінчення строку накладення адміністративного стягнення.

При цьому апелянт зазначає, що судом в постанові не вказано жодних фактичних обставин справи, зокрема наявність в діях ОСОБА_2 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та чи винний останній в скоєному.

Крім цього, апелянт заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки про час і місце розгляд справи апелянта суд не повідомив, копію оскаржуваного рішення ним отримано лише 22.07.2019 року, а тому апелянт вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Розглянувши матеріали справи № 443/350/19, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення представника потерпілого, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Вважаю, доводи апелянта щодо пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу, а тому погоджуюсь з тим, що такий строк пропущений з поважних причин та його слід поновити.

Оскаржуваною постановою суду провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Так, місцевим судом встановлено, що ОСОБА_2 вчинено адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП 03 лютого 2018 року.Таке підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №141143 (а.с.3), схемою місця ДТП (а.с.4), поясненнями ОСОБА_2 (а.с.5) та ОСОБА_1 (а.с.6).

Отже, суддя першої інстанції на момент винесення оскаржуваної постанови, а саме 20 червня 2019 року, дійшов до обгрунтованого висновку про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, визначених ч.2 ст. 38 КУпАП.

Щодо встановлення вини особи при закритті провадження за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, визначених ч.2 ст.38 КУпАП, то слід вказати таке.

Пункт 7 частини 1 статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, формулювання абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст.284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Отже, апеляційні доводи у частині визнання вини ОСОБА_2 не ґрунтуються на вимогах закону, відтак є безпідставними.

При цьому слід зазначити, що закриття справи у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою для ОСОБА_2 обставиною, і ця підстава закриття даної справи ОСОБА_2 не оспорюється.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд приходить до переконання про те, що постанову суду першої інстанції відносно ОСОБА_2 слід залишити без змін, тобто подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 20 червня 2019 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.