Справа № 359/7210/19
Провадження № 3/359/2589/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2019 м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Кабанячий Ю.В., за участі особи, яка притягується до відповідальності, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Державної прикордонної служби України відділ прикордонної служби «Бориспіль-1», ОКПП «Київ», про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП,

по відношенню до гр. України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт гр.України серія НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,

в с т а н о в и в:

З даних протоколу про адміністративне правопорушення серія ЧЦП № 041134 слідує, що 27.07.2019 о 20 год. 00 хв. гр. України ОСОБА_1 під час оформлення пасажирів рейсу № 172 «Стокгольм - Київ», здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України в пункті пропуску «Бориспіль» в напрямку «Приліт» без відповідних документів, а саме всупереч вимогам ст.3 ЗУ «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну громадян України» пред`явив на паспортний контроль закордонний паспорт громадянина США № НОМЕР_3 , що виданий на його ім`я, чим порушив вимоги п.2 «Правил перетинання державного кордону України», що затверджені Постановою КМУ №97 від 27.08.1995, тобто вчинила адміністративне правопорушення відповідальність за яке, передбачено ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він є громадянином України, але має також паспорт громадянина США, який був ним отриманий у встановленому законом порядку. Просив суворо його не карати, врахувати дані обставини.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП України, зважаючи на наступне.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 204-1 КУпАП встановлює відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктивна сторона даного правопорушення, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади. Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України. Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Морські та річкові невійськові судна і військові кораблі перетинають державний кордон України відповідно до цього Закону, інших актів законодавства, а також правил, що видаються уповноваженими на те державними органами України і публікуються в установленому порядку. Іноземні невійськові судна і військові кораблі, які зайшли в територіальне море або внутрішні води України з порушенням встановлених правил заходження в ці води, є порушниками режиму державного кордону (порушниками державного кордону України). Іноземні підводні човни та інші підводні транспортні засоби є порушниками державного кордону України і в тих випадках, коли вони перетинають державний кордон України в підводному положенні або перебувають у цьому положенні під час плавання та перебування в територіальному морі та внутрішніх водах України. Повітряні судна перетинають державний кордон України у спеціально виділених повітряних коридорах відповідно до зазначеного Закону, інших актів законодавства, а також правил, що видаються уповноваженими на те державними органами України і публікуються в установленому порядку. Переліт державного кордону України поза повітряними коридорами допускається тільки з дозволу уповноважених на те державних органів України. Порушниками порядку перетинання державного кордону України у повітряному просторі (порушниками державного кордону України) є повітряні судна та інші літальні апарати, що перетнули державний кордон України без відповідного дозволу компетентних органів України або вчинили інші порушення правил перельоту через державний кордон України. Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку. Не є порушеннями правил перетинання державного кордону України вимушене перетинання державного кордону особами, транспортними засобами на суші, заходження іноземних невійськових суден і військових кораблів у територіальне море та внутрішні води України, вимушений вліт повітряних суден та інших літальних апаратів, вчинені в стані крайньої необхідності, а також за інших вимушених обставин. Під час надзвичайних ситуацій, зумовлених великими аваріями, катастрофами і стихійним лихом, аварійно-рятувальні формування перетинають державний кордон України для локалізації та ліквідації таких ситуацій у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до міжнародних договорів України.

Так під час проходження прикордонного (паспортного) контролю уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби проводиться комплекс дій спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону України (ст. 2 Закону України «Про прикордонний контроль»).

Встановивши правовий зв`язок фізичної особи з державою Україна, тобто належність особи, яка перетинає державний кордон в пункті пропуску за документом громадянина іноземної держави, до громадянства України, службові особи ДПСУ зобов`язанні керуватись правовою нормою п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Відповідна правова норма міститься в ч.1 ст.3 Європейської конвенції «Про громадянство» - кожна держава визначає у своєму законодавстві, хто є її громадянами. На сьогодні наявність за громадянином України подвійного громадянства не визнається.

Регулювання порядку здійснення права громадянами України на перетинання державного кордону здійснює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відповідно до цього Закону КМУ встановлюються правила перетинання державного кордону гр. України. Згідно ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» перетинання державного кордону громадянами України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у ст. 2 цього закону, а саме паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Пункт 2 правил перетинання державного кордону громадянами України, що затвердженні постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57, визначає, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється за переліком документів що підтверджують громадянство України та надають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Оскільки початком здійснення прикордонного контролю є момент подання особою паспортного документу для перевірки, факт надання громадянином України паспортного документу громадянина іноземної держави кваліфікується як спроба незаконного перетинання державного кордону України, так як даний документ не може вважитися відповідним, тобто адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення ЧЦП №041134 від 27.07.2019 (а.с.1), письмовими поясненнями самого правопорушника (а.с.2), даними рапортів інспекторів ОКПП (а.с.3,4) та копією паспортів правопорушника (а.с.5).

Таким чином у справі про адміністративне правопорушення є достатньо достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини гр. України ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Терміни притягання до адміністративної відповідальності не закінчилися.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

На підставі статті ст. 33 КУпАП України при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 . суддя виходить з наступного.

Відомості про те, що ОСОБА_1 раніше притягався до адміністративної відповідальності в протоколі та матеріалах справи відсутні. Розкаявся у скоєному.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, внаслідок дій ОСОБА_1 суттєва шкода суспільним або державним інтересам, правам та свободам громадян завдана не була.

Обтяжуючих відповідальність особи обставин судом не встановлено.

Відповідно до ст. 22 КУпАП України при малозначності вчиненого правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Разом з тим, у Кодексі України про адміністративні правопорушення не закріплено визначення малозначного правопорушення та немає вказівок на його ознаки, однак у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визначення діяння малозначним керуючись тим, що категорія (поняття) малозначність означає, що вчинене правопорушення не становить великої суспільної шкідливості й не завдало значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.

На підставі викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, особу правопорушниці, яка притягується до адміністративної відповідальності вперше, її відношення до вчиненого, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, те, що шкода суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам заподіяна не була та жодних тяжких наслідків від вчиненого не настало, що в сукупності на переконання суду, свідчить про малозначність вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, тому суддя дійшов висновку, що можливо, відповідно до ст. 22 КУпАП, звільнити його від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.204-1 КУпАП, оголосивши йому усне зауваження.

Саме усне зауваження суддя вважає достатнім для виправлення та належної поведінки ОСОБА_1 в подальшому, а також співмірним скоєному нею правопорушенню.

З урахуванням викладеного провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 23, 33, 34, 204-1 ч.1, ст. ст. 245, 280, 283-285 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності, оголосивши усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по притягненню останньої до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя: Ю.В. Кабанячий

Постанова суду набрала законної сили « ______ » _________________20_____