Номер провадження: 33/813/962/19
Номер справи місцевого суду: 523/8616/19
Головуючий у першій інстанції Аліна С.С.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати у цивільних справах Драгомерецького М.М.,

при секретарі Півневі Д.С.,

за участю: адвоката ОСОБА_2 - Кирієнко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Кирієнко Надії Михайлівни в інтересах ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року про закриття провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №138553 від 22.05.2019р., вбачається, що ОСОБА_2 30.11.2018р. керуючи транспортним засобом «Ниссан» д/н НОМЕР_1 , рухаючись в м. Одесі по вул. Балківська 14/1, не вибрав безпечну швидкість для руху при проїзді перехрестя з вул. Краснослобідська внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Хонда» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Такими діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП (а. с. 1).

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст. 38 КУпАП (а. с. 63-64).

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, 27 червня 2019 року адвокат Кирієнко Н.М. в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова Суворовського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року є незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування всіх обставин справи, тому просить її скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції при розгляді адміністративної справи не надав належної оцінки доказам, що містяться в матеріалах справи, не врахував, що скаржник при проїзді перехрестя керувався пунктом 16.8 ПДР.

Заслухавши пояснення адвоката Кирієнко Н.М. в інтересах ОСОБА_2 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з&apos;ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриваючи провадження по справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування всіх фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду,та не звернув уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення у справі.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №138553 від 22.05.2019р., висновком експерта №19-461 про автотехнічному дослідженню обставин зіткнення автомобілів Ниссан та Хонда; схемою місця ДТП від 30.11.2018р.. Однак апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази не можна вважати достатніми, належними та такими, які доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, виходячи з наступного.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 12.1 ПДР. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 12.1 ПДР, який зазначений в протоколі працівником поліції.

Відповідно до п. 12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №138553 від 22.05.2019р„ ОСОБА_2 30.11.2018р. керуючи транспортним засобом «Ниссан» д/н НОМЕР_1 , рухаючись в м. Одесі по вул. Балківська 14/1, не вибрав безпечну швидкістьдля руху при проїзді перехрестя з вул. Краснослобідська внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Хонда» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Такими діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП.

Статтею 256 КУпАП визначено зміст протоколу: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно вимог ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, в порушення вищезазначених вимог, протокол про адміністративне правопорушення серії БД №138553 складено 22 травня 2019 року на підставі події, що мала місце 30 листопада 2018 року, не згідно ст. 254 КУпАП, протягом двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, що для апеляційного суду є незрозумілим.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення, однак може визнаватись джерелом доказів у справі лише за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 КУпАП.

Оскільки, вказаний протокол складений з порушення вимог чинного законодавства, апеляційний суд вважає його недопустимим доказом у справі, який не може бути прийнятий судом та бути належним підтвердженням вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення серед інших питань вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції не мав підстав для розгляду справи на підставі даних зазначених у вищезазначеному протоколі, однак в порушення вимог ст. 278 КУпАП на зазначені недоліки протоколу про адміністративне правопорушення уваги не звернув.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 30.11.2018р., він керуючи автомобілем «Ниссан» д/н НОМЕР_1 , 30.11.2018р. рухався прямо з вул. Ольгіївський узвіз в напрямкe вул. Червонослобідська на зелений сигнал світлофору, але знаходячись на перехресті йому завадив інший автомобіль продовжити проїзд перехрестя в заданому напрямку на встановленій швидкості. Вищевказана подія стала причинною затримання автомобіля під його керуванням на перехресті. Продовжуючи проїзд перехрестя сталося зіткнення з транспортним засобом «Хонда» д/н НОМЕР_2 (а. с. 23).

Згідно п. п. 16.8. Правил дорожнього руху України, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Надаючи оцінку обставинам що призвели до зіткнення транспортних засобів, суд апеляційної інстанції виходить з того, що автомобіль «Ниссан» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 виїхав на зелений сигнал світлофора та, з урахуванням дорожньої обстановки, ОСОБА_2 не зміг зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 ПДР України, тому він закінчував виконання розпочатого ним маневру на зелений сигнал світлофору, щоб не створювати аварійну ситуацію на перехресті, виконуючи прямі норми ПДР України, в тому числі п. 16.8 ПДР.

Однак, суд першої інстанції письмові пояснення ОСОБА_2 до уваги не прийняв, крім того, не зазначив мотивів їх відхилення, як доказу по справі.

Також, слід зазначити, що наявний в матеріалах справи висновок експерта №19- 461 від 04.04.2019р. по автотехнічному дослідженню обставин зіткнення автомобілів «Ниссан» д/н НОМЕР_1 та «Хонда» д/н НОМЕР_2 , складено на підставі листа Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної служби МВС від 18.01.2019р. №Д-4689/41/13/05/03 -19, з проханням авто технічного експертного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Проте, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, висновок експертного дослідження не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, згідно наведеної норми, належним доказом є висновок експерта.

Згідно ст. 273 КУпАП, експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба у спеціальних знаннях.

При цьому, в матеріалах справи відсутня постанова про призначення експерта та про проведення експертизи з питань, визначених уповноваженим на те органом.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно- правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 в порушення вимог п. 12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами.

Оскільки вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кирієнко Надії Михайлівни в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року скасувати.

Провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М.Драгомерецький