Справа № 339/77/19
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 серпня 2019 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С., розглянувши матеріали, які надійшли від Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 а, ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого
за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 406815 від 15 січня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 15 січня 2019 року близько 15 год. 06 хв. по місцю проживання в с. Міжріччя вчинив сімейну сварку стосовно дружини, в ході якої виражався в її адрес нецензурними словами та словесно погрожував фізичною розправою.
Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином (а.с.28).
А, відтак, відповідно до ст. 268 КУпАП, суд розглянув справу за її відсутності.
Постановами від 13 березня 2019 року, 10 червня 2019 року вказаний адміністративний матеріал двічі повертався на доопрацювання та двічі застосовувався привід відносно ОСОБА_1 (а.с.8-9,17).

Відповідно до ст. 268 ч.2 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 173-2 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

До суду усупереч вимогам ст. 268 КУпАП України ОСОБА_1 не доставлено, постанову від 30 липня 2019 року про його привід не виконано.

За таких обставин слід зазначити, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, коли кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У відповідності до ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Приймаючи до уваги поведінку ОСОБА_1 , який ухилившись від суду, не бажав особисто приймати участь в розгляді справи, враховуючи бездіяльність Національної поліції, яка не забезпечила його явку до суду, з метою розгляду справи у розумні строки, справа розглянута в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення та на підставі наявних у ній доказів.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Статтею 1 вказаного Закону також визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Крім того, основою національного законодавства України у сфері попередження та протидії насильству в сім`ї виступають рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), який поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Зокрема, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ст. 173-2 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Санкція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає досить суворе стягнення у вигляді адміністративного арешту, а тому дана справа про адміністративне правопорушення розглядається суддею з дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства Російської Федерації така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

На підтвердження вини ОСОБА_1 надано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ГР № 406815 від 15 січня 2019 року з якого вбачається, що ОСОБА_1 15 січня 2019 року близько 15 год. 06 хв. по місцю проживання в с. Міжріччя вчинив сімейну сварку стосовно дружини, в ході якої виражався в її адрес нецензурними словами та словесно погрожував фізичною розправою (а.с.1).

- заяву ОСОБА_2 від 15 січня 2019 року, в якій вона просить притягнути її чоловіка ОСОБА_1 до відповідальності, оскільки він неодноразово погрожує їй та малолітньому сину фізичною розправою, обзиває нецензурною лайкою (а.с.2).

- довідку від 15 січня 2019 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 доставлений працівниками поліції у приймальне відділення Долинської ЦРЛ, для встановлення факту вживання алкоголю, але пройти тест за допомогою «Драгер» відмовився (а.с.3).

- пояснення потерпілої, з яких вбачається, що її чоловік ОСОБА_1 перебуває на сезонних роботах в м.Київ і коли повернеться їй не відомо (а.с.19).

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч.2 ст.251 КУпАП та вказані рішення ЄСПЛ, які згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейськогосуду з прав людини» обов`язкове і для працівників Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, всупереч вимог ст. 256 КУпАП та диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не містить відомостей стосовно дружини, щодо якої застоствано насильство (зокрема, її прізвище), свідків вчинення насильства в сім"ї, наслідків дій ОСОБА_1 , тобто чи була або могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого

При цьому, слід враховувати і те, що сама справа про адміністративне правопорушення не містить доказів того, що внаслідок дій особи, яка притягається до відповідальності, була або могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілій, приймаючи до уваги і те, що потерпіла на неодноразові виклики до суду не з`явилася, а в її письмових поясненнях такі обставини не зазначені.

Також слід зазначити, що дана справа вперше надійшла на розгляд суду 12 березня 2019 року та повернута постановою суду від 13 березня 2019 для усунення недоліків.

Вдруге справа надійшла 23 травня 2019 року, проте ОСОБА_1 жодного разу не з`явився в судові засідання, постанова судді про його привід від 27 травня 2019 року виконана не була, що 10 червня 2019 року стало підставою для повернення справи для її належного оформлення автору протоколу встановлення та зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про фактичне місце проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Проте, працівники Долинського ВП Калуського ВП в Івано-Франківській області формально віднеслися до постанови судді від 10 червня 2019 року, фактично жодних дій на її виконання не вжили та повторно направили справу в тому ж вигляді до суду для її розгляду по суті, не усунувши недоліки, зазначені в постанові судді.

Таким чином, при повторному надходженні справи до суду 23 липня 2019 року в ній відсутні будь-які офіційні документи, які б підтверджували відомості про фактичне місце проживання або перебування особи, яка притягається до відповідальності, враховуючи те, що така особа до суду не з`являється, а постанова судді про її привід від 30 липня 2019 року не виконана.

Викладені обставини щодо не встановлення відомостей про особу ОСОБА_1 в даній справі в сукупності з недоліками протоколу про адміністративне правопорушення, які не можуть бути усунені в суді, оскільки в такому разі буде констатоване погіршення становища особи, яка притягається до відповідальності і участь її в судовому засіданні є обв"язковою, приймаючи до уваги відсутність як таких доказів наслідків дій ОСОБА_1 , тобто чи була або могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, свідчать про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не вбачається ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ч. 1ст. 173-2, ст. 247, 283, 284 КУпАП суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.