ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» серпня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

захисника ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суд м. Миколаєва від 23 липня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно постанови судді, 03 травня 2019 року о 11 год. 20 хв. на автомобільній дорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 64 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEWOO LANOS TF 55 Y, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які слабо реагують на зміну світла, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та винести нову постанову, якою повернути протокол про адміністративне правопорушення відповідному правоохоронному органу для належного оформлення та провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що суддею була проігнорована його заява про відкладення розгляду справи та надання часу для ознайомлення з відеозаписом з метою підготовки до захисту своїх прав. Вважає, що суддя незаконно розглянув справу у його відсутність, тим самим порушив його право на захист.

Також вказує, що він подав клопотання про повернення адміністративних матеріалів для належного оформлення, оскільки вважав, що в протоколі про адміністративне правопорушення дописали статтю, за якою він притягується до адміністративної відповідальності, що на його думку, є неприпустимим. Проте, суддя також не звернув уваги на це клопотання та не вказав у постанові, з яких підстав воно не було вирішено.

Стверджує, що він був тверезий та доклав всіх зусиль, щоб це довести. Пояснює, що здав аналізи в незалежній лабораторії, оскільки у державного нарколога йому відмовили у проведенні огляду та зазначили, що такий огляд проводиться за направленням поліцейських. Проте, поліцейські не надали йому таке направлення, що ускладнило йому пройти огляд на стан сп`яніння самостійно.

Апелянт вважає письмові пояснення свідків такими, що не можуть бути прийняті до уваги, як доказ його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки зазначені пояснення викладені на спеціально підготовлених бланках, є ідентичними за своїм змістом та заповнені поліцейськими, а не самими свідками.

Також додає, що його не відсторонили від керування транспортним засобом, що, на думку апелянта, доводить його тверезість.

ОСОБА_1 до апеляційного суду не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтвердила його захисник ОСОБА_4. Неявка ОСОБА_1 не перешкоджає апеляційному розгляду.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_4 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, апеляційний суд вважає правильними висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ці висновки судді ґрунтуються на належних та допустимих доказах, що позбавляє підстав доводи апелянта в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суддя, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, обґрунтовано послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №282198 від 03.05.2019 р., згідно якому ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку в медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджується з даними, які містяться на відеозапису, здійсненому за допомогою нагрудної камери поліцейського при його складанні.

Під час складання протоколу ОСОБА_1 були роз`яснені його процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП, а також права передбачені ст. 63 Конституції України та наслідки відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, що також підтверджується даними відеозапису.

Під час дослідження відеозапису встановлено, що у працівників поліції виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, оскільки у нього були звужені зіниці очей, які слабо реагують на зміну світла, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Проте, ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився їхати до лікарні, пояснивши це тим, що має інші справи.

Як слідує з власноруч написаних пояснень у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 зазначив, що керував транспортним засобом та пройти медичний огляд на стан сп`яніння відмовився за відсутності часу.

Також вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно яким, в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі.

Хоча свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були допитані судом, але письмові пояснення свідків, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. Як вбачається з відеозапису, ці свідки дійсно були присутні під час відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Твердження апелянта про те, що письмові пояснення зазначених свідків не слід брати до уваги, оскільки вони є ідентичними за своїм змістом та заповнені співробітником патрульної поліції, а не свідками, не є слушними, оскільки свідки були присутні під час відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, і пояснення цих свідків повністю відповідають даним, які зафіксовані на відеозапису.

Як видно з відеозапису, після відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, поліцейський пояснив свідкам, що зараз у них будуть відібрані пояснення про те, що вони бачили і чули, про що обидва свідка поставили свої підписи, тим самим підтвердили обставини, що зазначені в їх письмових поясненнях.

Апеляційний суд також вважає безпідставними посилання апелянта на те, що він не був відсторонений від керування транспортним засобом, оскільки, як слідує з відеозапису, поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що вони почекають поки приїде тверезий водій, оскільки не дозволяють йому сідати за кермо у стані сп`яніння.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції не склали спеціально затверджену форму про направлення водіїв для проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки така форма складається у разі згоди водія на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, від якого ОСОБА_1 відмовився.

Доводи апелянта про те, що він пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння у незалежній лабораторії є неспроможними, оскільки в матеріалах справи відсутні дані, що ОСОБА_1 пройшов такий огляд.

Крім того, проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі водієм самостійно без присутності поліцейського, не передбачено Інструкцією.

Суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив докази, які надані до протоколу про адміністративне правопорушення, та надав їм належну оцінку.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення, полягає у відмові водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд встановив, що водій ОСОБА_1 зазначені вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України порушив, відмовившись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Отже, своїми неправомірними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Хоча у копії протоколу про адміністративне правопорушення не зазначена стаття КУпАП, за якою складено протокол, але у даному протоколі, копія якого видана ОСОБА_1 , зазначено обставини вчиненого правопорушення, які повністю є ідентичними тим, що зазначені у протоколі, який долучений до справи. Отже, це не є безумовною підставою для скасування постанови судді.

Стягнення ОСОБА_1 накладено судом в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висловлені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1 про повернення протоколу про адміністративне правопорушення до правоохоронних органів для належного оформлення, позбавлені процесуальних підстав.

Так, статтею 294 КУпАП, передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

Отже, вимоги про скасування постанови та повернення протоколу про адміністративне правопорушення до правоохоронних органів для належного оформлення під час апеляційного розгляду, не передбачені законом.

З огляду на наведене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 липня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова