Житомирський апеляційний суд
Справа №289/535/19 Головуючий у 1-й інст. Бруховський Є. Б.
Категорія ч.1 ст. 164 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Бутрика Олега Станіславовича розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 10 травня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 10 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. судового збору.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 31.03.2019 року о 16:50 год.. на 86 км. автодороги М-06 "Київ-Чоп" в с.Кочерів Радомишльського району проводив господарську діяльність з перевезення пасажирів автобусом Мерседес, д.н.з. НОМЕР_1 , без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та ліцензії на провадження певного виду діяльності, чим порушив вимоги ст.ст. 1, 39 ЗУ "Про автомобільний транспорт", чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

На прийняте судом рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, а саму постанову суду скасувати та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП. Посилається на те, що постанова суду є незаконною, прийнятою з порушенням вимог закону. Вказує, що складений відносно нього протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, так як в його діях відсутні ознаки адміністративно правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та судом першої інстанції порушені його процесуальні права як особи, що притягується адміністративної відповідальності. Вважає, що винуватість у вчиненні правопорушення не доведено, і як господарською діяльністю по перевезенню пасажирів він не займається. Стверджує, що в описовій частині протоколу зазначено, що він порушив вимоги ч.1 ст. 164 КУпАП, однак не зазначено точних обставин вчинення адміністративного правопорушення, не викладені дані, яким чином він здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів, якому маршруту та кому надавав послуги перевезення. Крім того в протоколі не зазначені свідки вказаного адміністративного правопорушення, а працівники відділу державного контролю Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області повинні були взятим пояснення пасажирів, що знаходилися в автомобілі, але цього не було зроблено.

В судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисник підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили постанову суду скасувати, а справу закрити.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 , його захисника, пояснення свідка, перевіривши матеріали справи та надані докази в межах доводів апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З огляду на те, що ОСОБА_1 був відсутніми під час розгляду справи в суді першої інстанції, а копію постанови отримав 21.05.2019 року, строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню.

Що стосується суті обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАПзавдання провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи.

Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому за змістом ст.252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи адміністративну справу, в тому числі за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не маючи можливості врахувати його пояснення та заперечення, дослідити наявні в нього докази щодо відсутності складу правопорушення, суд першої інстанції зазначених вимог закону у повному обсязі не дотримався, та прийшов до помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Так положеннями ч.1 ст. 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди)

Згідно зі ст.3 Господарського Кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Насамперед саме слово "діяльність" означає систематичні дії членів суспільства, їхніх об`єднань, спрямовані на досягнення певного результату. Змістом цих дій є виготовлення та реалізація продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, а метою - задоволення суспільних потреб у відповідних благах, які повинні мати цінову визначеність, тобто функціонувати як товар.

Таким чином, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП (в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії та дозвільних документів) може бути лише суб`єкт господарювання.

Провівши аналіз зазначених норм та змісту протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , приходжу до висновку, що дії останнього не містять ознак здійснення господарської діяльності, що в свою чергу є підставою для здійснення висновку про відсутність в його діях складу зазначеного правопорушення.

Так, згідно постанови суду ОСОБА_1 31.03.2019 року о 16:50 год. на 86 км. автодороги М-06 "Київ-Чоп" в с.Кочерів Радомишльського району проводив господарську діяльність з перевезення пасажирів автобусом Мерседес, д.н.з. НОМЕР_1 , без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та ліцензії на провадження певного виду діяльності, чим порушив вимоги ст.ст. 1, 39 ЗУ "Про автомобільний транспорт".

Проте як вбачається з матеріалів справи вина ОСОБА_1 підтверджується лише протоколом про адміністративне правопорушення №0015748 від 31.03.20196 (а.с.2).

Будь-яких інших доказів вчинення даного правопорушення ОСОБА_1 , тобто здійснення ним господарської діяльності, перебування у статусі особи, яка займається підприємницькою діяльністю, отримання від зазначеної діяльності, в тому числі і від конкретно зазначеної в протоколі, винагороди чи отримання доходу, в порушення вимог ч.2 ст. 251 КУпАП працівниками відділу державного контролю Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області як до протоколу, так і під час судового розгляду справи, не надано.

Натомість під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що він являється прихожанином Української православної Свято-Володимирівської церкви м. Новоград-Волинський. 31.03.2019 року на прохання настоятеля ОСОБА_3 , в оренді якого знаходиться даний автомобіль Мерседес, д.н.з. НОМЕР_1 , він погодився на перевезення прихожан в кількості 13 осіб, серед яких були і його рідні, на екскурсію до Голосіївського монастиря в м. Київ, що підтверджується копією дорожнього листа. Близько 16:50 год. на 86 км автодороги М-06 «Київ-Чоп» в с. Кочерів Радомишльського району його зупинили 2 працівники відділу державного контролю Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області. На його запитання, про причину зупинки, вони покликали ще двох працівників патрульної поліції, які знаходилися на стаціонарному посту. Даним особам він пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір оренди даного автомобіля, список пасажирів, яких перевозять завірений підписом та печаткою настоятеля УПЦ Св.-Володимирівськс церкви м. Новоград Волинський. Коли всі документи були переглянуті, один з працівників відділу державного контролю Управління Укртрансбезпеки Житомирській області сфотографував його посвідчення водія та на автомобіль і нам дозволили їхати дальше. Ніяких протоколів про вчинення адміністративного правопорушення при них ніхто не складав та йому на руки не видавався, тому ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП про права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності йому ніхто і роз`яснював. Про час та місце розгляду справу в суді його ніхто не повідомляв, повісток він не отримував. Ніякої господарської діяльності щодо перевезення пасажирів він не здійснював і не здійснює.

Свідок ОСОБА_4 під час апеляційного розгляду справи пояснив, що він знайомий з ОСОБА_1 , оскільки він також є прихожанином церкви, та був учасником поїздки до монастиря у м.Київ. Вказав, що у церкві є свій водій, але він травмувався, і попросили ОСОБА_1 на бусі, арендованому церквою відвезти до Голосіївського монастиря у м.Київ прихожан на екскурсію. На півдорозі зупинили працівники служби укртрансбезпеки. Він не бачив які документи ОСОБА_1 пред`являв, тільки бачив як працівники сфотографували посвідчення водія. Підійшли поліцейські і ОСОБА_1 дав файл в якому були документи щодо поїздки, путівка, список пасажирів, договір на автомобіль, страховка. Зазначив, що також виходив з автомобіля, поліцейський полистав документи, претензій не було, перевірили, сфотографували посвідчення водія ОСОБА_1 і технічний паспорт. Ніяких документів, протоколів постанов не складали, пояснень не відбирали. Ніякої господарської діяльності по перевезенні пасажирів ОСОБА_1 таким чином не вів.

Зазначені ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_4 обставини та заперечення у повному обсязі підтверджуються наданими до апеляційної скарги письмовими доказами, а саме належним чином завіреними копіями списку пасажирів автобуса, договора оренди автомобіля, укладеним між УПЦ СВ.-Володимирською церквою та ОСОБА_5 , акта приймання-передачі автомобіля та дорожнього листа, виданного церквою на ім`я ОСОБА_1 , який містить також печатку лікаря про проходження ОСОБА_1 медичного огляду перед поїздкою.

З огляду на наведені обставини, матеріали, наявні в справі та додані до апеляційної скарги, та пояснення ОСОБА_1 і свідка ОСОБА_4 , враховуючи положення норм закону, апеляційний суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КупАП та вважає за необхідне у відповідності до положень ст. 294 КУпАП закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КупАП .

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Черняхівського районного суду м.Житомира від 10.05.2019 року щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 10 травня 2019 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, оскарженню не підлягає.

Суддя: