Номер провадження: 33/813/638/19
Номер справи місцевого суду: 495/1124/19
Головуючий у першій інстанції Савицький С. І.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справах Драгомерецького М.М.,

при секретарі: Півнєві Д.С.,

за участю: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 лютого 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

06 лютого 2019 року старшим ДОП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області Тюпа В.М. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГР №324877, згідно якого 15.01.2019р. приблизно о 12.30 год. ОСОБА_4 порушила правила тримання собаки, внаслідок чого її собака породи «німецька вівчарка» покусала ОСОБА_3, по пров. Лісному в м. Білгород-Дністровський. Такими діями ОСОБА_4 вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП (а. с. 4).

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 лютого 2019 року ОСОБА_4 звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням (а. с. 12).

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду, 05 квітня 2019 року ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова є незаконною, несправедливою та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить її скасувати, з прийняттям нової постанови, якою притягти до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 154 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі пяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварини собаки породи німецька вівчарка.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що справи стосовно завдання шкоди життю і здоровю людей не можуть визнаватись малозначними згідно норм Конституції України, законів України та міжнародних актів. Крім того, собака ОСОБА_4 німецька вівчарка досі не прищеплена, не зареєстрована та гуляє без намордника, повідця і супроводу господині, що становить суспільну небезпеку, однак суд першої інстанції не звернув на це уваги та не навів жодного обґрунтування за якими ознаками та на підставі чого дане правопорушення визнав малозначним (а. с. 15-16).

Крім того, ОСОБА_3 просить поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 лютого 2019 року, мотивуючи тим, що справи була розглянута за її відсутності, про місце та час розгляду справи вона не сповіщалася, участі в розгляді справи не приймала. Копію оскаржуваної постанови суду отримала особисто за письмовим зверненням в канцелярії суду 29 березня 2019 року, про що розписалася в матеріалах справи, тому не мала можливості оскаржити вказану постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення (а. с. 15).

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення. Потерпілого може бути опитано як свідка відповідно до статті 272 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Як вбачається з матеріалів справи, даних про сповіщення ОСОБА_3 про місце і час розгляду справи матеріали справи не міститься. Копію постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 лютого 2019 року апелянт отримала 29 березня 2019 року, про що розписалася (а. с. 14).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, вважаю за необхідне визнати причини пропуску строку поважними та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 лютого 2019 року.

Будучи належним чином повідомленою про місце і час розгляду справи, в судове засіданні ОСОБА_4 не зявилася, із клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталась. Про наслідки неявки за викликом суду проінформована (а. с. 25, 26).

Відповідно до ст. 294 КУпАП неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

У звязку з цим, апеляційний суд вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності ОСОБА_4.

Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_3., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 154 КУпАП тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях , що спричинило заподіяння шкоди здоров'ю людей або їх майну, тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьох до п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від чотирьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2019р. приблизно о 12.30 год. ОСОБА_4 порушила правила тримання собаки, внаслідок чого її собака породи «німецька вівчарка» покусала ОСОБА_3, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, а саме багаточисленні укуси тильних поверхностей обох кистей, що підтверджується епікризом КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» (а. с. 5-6).

В письмових поясненнях ОСОБА_4 зазначила, що її домашня собака породи «німецька вівчарка» по кличці Грант, прогризла двері у вольєр і вибігла на вулицю, після чого вкусила ОСОБА_4., так як вона ходила біля її двору. Також зазначила, що не розуміє як вийшла така ситуація та не бажала її (а. с. 7).

Статтею 4 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» встановлені основні принципи захисту тварин від жорстокого поводження, а саме поводження з тваринами ґрунтується на таких принципах, як утримання і поводження з домашніми тваринами без мети заподіяння шкоди як оточуючим, так і самій тварині.

ОСОБА_4 як власниця собаки породи «німецька вівчарка», що є джерелом підвищеної небезпеки, зобовязана була стежити за тим, щоб її собака не спричинила шкоду здоровю інших осіб.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги щодо необґрунтованого звільнення судом першої інстанції ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності у звязку із малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення.

Приймаючи рішення по справі, визнаючи дану справу малозначною та звільнивши ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, суд першої інстанції виходив з характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, яка є пенсіонером за віком, ступеня її вини, яку ОСОБА_4 визнала, майнового стану, обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами (а. с. 12). Однак апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно ст. 22 КпАП України при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою), виходячи з того, що малозначні правопорушення це такі діяння, які:

1) не являють собою великої суспільної небезпеки,

2) у вчиненні яких порушник щиро розкаявся,

3) не заподіяли або не здатні були заподіяти значної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим, охоронюваним законом, цінностям.

Висновки суду першої інстанції про малозначність вчиненого правопорушення не підтвердженні жодними доказами, що свідчить про порушення судом вимог ст. ст. 280, 251 КУпАП.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

На підставі вищевикладеного апеляційний суд вважає, що вчинене адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП не можна визнати малозначним, оскільки внаслідок порушення ОСОБА_4 правил тримання собаки, було заподіяно значної шкоди здоровю потерпілій ОСОБА_3, а саме завдано багаточисленні укуси тильних поверхностей обох кистей, що на думку апеляційного суду виключає можливість визнання даного адміністративного правопорушення малозначним.

Слід зазначити, що адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП є одним із найнебезпечнішим правопорушень в галузі житлових прав громадян, житлово-комунального господарства та благоустрою, оскільки заподіюють шкоду здоровю людей або їх майну.

Таким чином, з урахуванням обставин справи та виду даного правопорушення, апеляційний суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП та вважає за необхідне, накласти на ОСОБА_4 стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Санкція ч. 2 ст. 154 КУпАП передбачає накладення штрафу на громадян від трьох до п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від чотирьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, санкція ч. 2 ст. 154 КУпАП України є абсолютно визначеною, тобто чітко визначає вид та міру юридичної відповідальності, а саме штраф та обов'язкове застосування додаткового стягнення у виді конфіскації тварин. Конфіскація тварин носить обов'язковий характер, а тому застосування стягнення у виді конфіскації не залежить від наявності тих чи інших обставин.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

У відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову

Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 лютого 2019 року

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 лютого 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох (3) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 (пятдесят одна) гривня з конфіскацією тварини (собаки німецька вівчарка).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М.Драгомерецький