Справа № 343/933/19
Провадження № 33/4808/357/19
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Вовка В.В., на постанову судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, приватного підприємця, раніше притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 01.05.2019 року о 16 год. ОСОБА_1 в м. Долина по вул. Обліски керував автомобілем «Фольцваген Шаран», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера газоаналізатора «Драгер 6810» на місці та в Долинській ЦРЛ відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 та його захисник адвокат Вовк В.В. за межами строку, передбаченого законом на оскарження постанови суду, подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову суду, провадження у справі закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, у вказаній апеляційній скарзі просять поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

В обґрунтування своїх доводів щодо поважності причин, з яких було пропущене строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаються на те, що 30.05.2019 року в судовому засіданні судом було оголошено перерву в справі щодо ОСОБА_1 , при цьому про день та час наступного судового засідання мали повідомити додатково. Про призначення справи до розгляду на 26.06.2019 року ОСОБА_1 не було відомо.

18.07.2019 року ОСОБА_1 отримав копію постанови суду та копії двох дисків. В той же день ним було подано апеляційну скаргу на постанову суду, яку йому було повернуто відповідно до ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 15.08.2019 року.

Однак, він вирішив повторно звернутись із апеляційною скаргою, адже судом першої інстанції було порушено його право на захист, оскільки розгляд справи було проведено без його участі.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду слід відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянтам з наступних підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 раніше вже звертався до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою судді Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецького Б.М. від 15 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було повернуто з доданими до неї документами. ( а.с. 53)

Зі змісту мотивувальної частини вищевказаної постанови суду та копії апеляційної скарги ОСОБА_1 (а.с.38-42) вбачається, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності обґрунтовує необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження посиланням на причини, які наводять ОСОБА_1 та його захисник Вовк В.В. у апеляційній скарзі.

З мотивувальної частини вищевказаної постанови суду вбачається, що суд прийшов до висновку , що наведених апелянтом причин пропуску строку на апеляційне оскарження недостатньо для визнання їх поважними і такими, що об`єктивно перешкодили ОСОБА_1 цікавитись ходом розгляду його судової справи і вчасно подати апеляційну скаргу.

Однак, ОСОБА_1 та його захисник Вовк В.В. знову повторно звернулись до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій просять поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи посиланням на те, що ОСОБА_1 не знав про розгляд справи судом першої інстанції і невчасно отримав копію постанови суду, незважаючи на те, що вищевказаним доводам вже була надана відповідна правова оцінку судом апеляційної інстанції.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції свою вину у вчиненні вищевказаного правопорушення не визнав. Пояснив, що його зупинили з приводу порушення ним правил дорожнього руху, а саме через те, що виїжджаючи із заправки, він не пропустив автомобіль.

При цьому в суд першої інстанції ОСОБА_1 не заперечував, що поліцейський запропонував йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу "Драгер" та пропонував пройти такий огляд у медичному закладі.

Зі змісту мотивувальної частини судового рішення суду першої інстанції та аудіозапису судового засідання вбачається, що після перегляду диску з відеозаписом порушення та дослідження письмових доказів за клопотанням ОСОБА_1 було оголошено перерву в судовому засіданні до 30.05.2019р. з метою виклику у судове засідання свідків вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення. (а.с. 12). Однак, ОСОБА_1 в наступні засідання суду не з`являвся, незважаючи на те, що судом приймалися необхідні заходи щодо його повідомлення про розгляд справи. (а.с. 25 - 27).

Отже, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складений відносно нього протокол та розгляд в суді справи про вчинене ним адміністративне правопорушення, до суду не з`являвся, внаслідок чого суд першої інстанції прийшов до висновку, що останній свідомо ухиляється від явки в судове засідання та нехтує своїми обов`язками.

При цьому, суд, виходячи з положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та беручи до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», зазначив, що сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи вищевказану процесуальну поведінку ОСОБА_1 суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість закінчення розгляду справи у відсутності особи, яка притягається до відповідальності.

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Разом з тим, вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 . неодноразово не з`являвся в судове засідання суду першої інстанції, намагаючись затягнути розгляд справи з метою перешкоджання ухваленню несприятливого для себе судового рішення, використовуючи надані йому процесуальні права всупереч інтересам забезпечення справедливого та неупередженого правосуддя у розумний строк.

За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті вони направлені на деструктивність судового розгляду чи обмеження (утруднення) сторони в реалізації прав. та виконанні обов`язків

Копію постанови судом ОСОБА_1 надіслано в день розгляду справи 26.06.2019 року, про що свідчить супровідний лист суду (а.с.30).

Зі змісту заяви ОСОБА_1 ( а.с.35) вбачається, що він 08.07.2019 року ознайомився з матеріалами справи та знав про наявність судового рішення, яким його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вказані обставини повністю визнаються ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, в якій він зазначає, що в судовому засіданні суду першої інстанції 30.05.2019 року він був присутнім, однак в справі було оголошено перерву, а про день та час наступного судового засідання його мали повідомити додатково.

Вищевказане свідчить про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність адміністративної справи щодо нього, був присутній в судовому засіданні і за його ж клопотанням у справі було оголошено перерву.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що апеляційна скарга на постанову суду була зареєстрована Долинським районним судом Івано-Франківської області 18 липня 2019 року, що свідчить про те, що апеляційна скарга подана зі значним пропуском строку, встановленого законом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Вищевказана норма ч.2 ст.294 КУпАП забезпечує за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

З клопотання ОСОБА_1 та захисника Вовка В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 був в судовому засіданні суду першої інстанції 30.05.2019 року і знав про те, що розгляд справи перенесено на інший день та час .

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що в апеляційній скарзі не наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та приймаючи до уваги, що з дня винесення постанови суду першої інстанції пройшов доволі тривалий строк і на даний час рішення суду набуло законної сили, приймаючи до уваги характер процесуальної поведінки особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності протягом розгляду справи у суді першої інстанції та після постановлення судом остаточного рішення, враховуючи причини, якими обґрунтовуються поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду, приймаючи до уваги наявність судового рішення, яким визнано відсутність достатніх підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження , апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянтам.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому конкретизувати причини, які не дозволили своєчасно оскаржити постанову суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 та його захиснику адвокату Вовку В.В. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2019 року.

Повернути апеляційну скаргу з додатками апелянтам.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв

Згідно з оригіналом.

Суддя: О.П. Васильєв