ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/739/19 Справа № 203/722/19 Суддя у 1-й інстанції - Васіна Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2019 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді суспільно-корисних робіт на строк 120 годин.

Згідно з оскаржуваною постановою, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2282/2006 від 01.11.2006, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини. ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує 6 місяців, а саме з 24 жовтня 2010 року по 01 листопада 2018 року. Датою виявлення правопорушення слід вважати дату складання протоколу про адміністративне правопорушення державним виконавцем 26.12.2018.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити строк апеляційного оскарження постанови, скасувати її та провадження у справі закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопрушення.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови апелянт вказує на те, що судове рішення було ухвалено без його участі, про судовий розгляд його суд не повідомляв, копія постанови йому не направлялась, а про існування рішення він дізнався лише 16 травня 2016 року від дільничного інспектора.

Свої вимоги про скасування постанови ОСОБА_1 обґрунтовує порушенням права на захист та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. ОСОБА_1 зазначає, що суд, не повідомивши його про дату та час судового розгляду, розглянув справу без його участі. Поряд із цим, ОСОБА_1 вказує й на те, що суд не врахував, що чинний КУпАП доповнено статтею 183-1 07 грудня 2017 року та ці зміни набули чинності лише 06 лютого 2018 року. ОСОБА_1 зауважує, що ДВС та судом йому ставиться у провину період, який не охоплююється цим часом, а саме з 24 жовтня 2010 року по 01 листопада 2018 року, в той час як фактично заборгованість слід було рахувати з 06 лютого 2018 року по 01 листопада 2018 року. Отже, ОСОБА_1 вважає, що судом не було фактично встановлено заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців.

Вислухавши ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови, суд приходить до таких висновків.

Вирішуючи питання про дотримання ОСОБА_1 строку апеляційного оскарження постанови, суд виходить з того, що рішення було ухвалено без його участі та відомості про отримання ним його копії матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд не вважає строк апеляційного сокарження поставнови пропущеним та приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає апеляційному розгляду.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що цих вимог при розгляді справи судом дотримано не було.

Так, ч. 1 ст. 183-1 КУпАП встановлено відповідальність, за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Разом із цим, Закон України № 2234-VIII від 07.12.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким главу 14 КУпАП доповнено цією статтею, набрав чинності 06 лютого 2018 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

З огляду на наведене, за загальним положенням, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом. Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність і саме тому, мають зворотну силу.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє відображення і в ст.7 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Враховуючи викладене, оскільки ч.1 ст.183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, то дана норма не має зворотної дії в часі.

Отже, з урахуванням наведених вимог, ОСОБА_1 можливо було притягнути до відповідальності лише у разі несплати аліментів починаючи з 06 лютого 2018 року, за умови, що це призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Між тим, всупереч наведеним вимогам, суд встановив несплату аліментів за більший період часу, а саме з 24 жовтня 2010 року по 01 листопада 2018 року, чим допустив істотне порушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови.

Поряд із цим, вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, суд виходить з того, що згідно з протоколом ДВС ставить йому у провину несплату аліментів в конкретний період часу - з 24 жовтня 2010 року по 01 листопада 2018 року.

Хоча й цей період часу охоплює дату набрання чинності відповідним положення КУпАП, однак у зв`язку з тим, що суд пов`язаний межами складеного протоколу, визнати вину ОСОБА_1 доведеною не може, тому провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови та закриття провадження у справі, через відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП, з підстав, визначених п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, скасувати та провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко