Справа № 305/1384/19
Номер провадження № 3/305/440/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2019. Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Бліщ О.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Державної прикордонної служби України Західного регіонального управління Мукачівського прикордонного загону відділу прикордонної служби "Ділове", відділення інспекторів прикордонної служби «Богдан» про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, неодруженого, тимчасово непрацюючого, військовозобов`язаного,

за ч. 1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 18.07.2019, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 2019 року о 09 годині 30 хвилин доставили в приміщення відділення інспекторів прикордонної служби «Богдан» з метою встановлення особи, з`ясування обставин правопорушення та проведення фільтраційно-перевірочних заходів. Під час проведення заходів у службовому приміщенні відділення інспекторів прикордонної служби «Богдан», ОСОБА_1 знаходився у наручниках (кайданках) та був неодноразово попереджений про заборону залишати приміщення без дозволу. О 09 год. 50 хв., під час проведення фільтраційно-перевірочних заходів затриманий ОСОБА_1 здійснив втечу через вікно службового кабінету. Своїми діями гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185-10 ч. 1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що 17 липня 2019 року, близько 16 години, він пішов до гори ОСОБА_2 , де, на відстані близько 3000 метрів до лінії державного кордону, його затримали військові, які почали стріляти у повітря бити його та наказувати дати пояснення по суті затримання саме такі, як вини йому скажуть. Він сказав їм, що йде дивитись на яфини. У його рюкзаку був гребінь для яфин, але прикордонники рюкзак викинули і принесли йому 6 невідомих пакунків. Одягли на нього наручники, застосвували до нього фізичну силу ( били та гасили у його тіло недопалки стгарет) та утримували його до ранку у лісі. Потім, на ранок його відвезли з лісу до прикордонного відділу і там знову почали бити. Коли з нього зняли наручники, він, побоюючись за своє життя та здоров`я, дійсно через вікно вдався до втечі. Одразу ж звернувася в поліцію з приводу неправомірних дій прикордонників.

На підтвердження своїх слів надав суду витяг з ЄРДР за № 0000606 від 19.07.2019 за ч. 1 ст. 125 КК України та копію висновку експерта № 77 від 24.07.2019 згідно якого у нього виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна лівого передпліччя, синця правого стегна, опіків тильної поверхні правої кисті та правого колінного суглобу.

Запевняє, що жодної непокори ні у лісі, ні у відділі не чинив, оскільки був у наручниках. Також повідомив, що він дійсно втік з відділення прикордонної служби так як боявся за своє життя. Після цього зразу пішов до поліції і написав заяву про побиття. Так як ніякої непокори не вчиняв, то просить суд закрити вказане провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бабича Р.В., дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі внаслідок відсутності складу і події правопорушення з наступних підстав.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

В протоколі про адміністративне правопорушення не вказано в чому полягали законні вимоги працівників Державної прикордонної служби та в чому полягала злісна непокора ОСОБА_1 цим законним вимогам. В протоколі відсутні відомості про те, що працівники Державної прикордонної служби України пред`явили ОСОБА_1 саме законні вимоги або розпорядження.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 під час затримання на місці вчинення адміністративного правопорушення жодного опору не чинив, оскільки йому на руки одягли кайданки, що унеможливлювало вчинення ним будь-якого опору прикордонникам.Також, ОСОБА_1 не мав змоги чинити опору в приміщенні відділення прикордонної служби оскільки у нього на руках були одягнуті кайданки, а після того як їх зняли, побоюючись за своє життя та здоров`я, Ілавський вдався до втечі, проте одразу звернувся до правоохоронних органів з приводу протиправних дій стосовно себе.

Наведене підтверджується самим протоколом про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 405305 від 18.07.2019. Отже, покинення ОСОБА_1 приміщення відділення прикордонної служби, на думку суду, не може вважатися злісною непокорою за яку передбачена відповідальність ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, оскільки, як зазначив останній, він боявся за своє життя і саме тому покинув приміщення відділення прикордонної служби.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідальність за ст. 185-10 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року N 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги."»

Законна вимога прикордонника до громадина не залишати приміщення без дозволу, на думку суду, не є складовою частиною об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 185-10 КУпАП.

Окрім наведеного, відповідно до Закону "Про державний кордон України" та п. 11 положення "Про прикордонний режим", затвердженого постановою КМУ №1147 від 27.07.1998 завданнями прикордонної служби є не саме по собі складання протоколів про адміністративне правопорушення, а виявлення порушень законодавства з прикордонних

питань, виконання завдань, пов`язаних з боротьбою з організованою злочинністю та запобігання незаконній міграції у межах прикордонної смуги і контрольованого прикордонного району.

Згідно п. 4 ст. 20 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право: шляхом опитування осіб з`ясовувати підстави перетинання державного кордону України, в`їзду на тимчасово окуповану територію або виїзду з неї, не пропускати через державний кордон України, на тимчасово окуповану територію або з неї осіб без дійсних документів на право перетинання кордону або для в`їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї, осіб, які надали завідомо неправдиві відомості під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів або постановою державного виконавця не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України; робити в документах зазначених осіб відповідні відмітки.

Жодних доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 саме п. 4 ст. 20 ЗУ "Про Державну прикордонну службу України" суду не надано.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за які законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

Дії ОСОБА_1 , який на вимогу військовослужбовця ДПС України не залишати приміщення відділення без дозволу, здійснив втечу з вказаного приміщення, формально містять ознаки непокори. Проте ця непокора не містить у собі ознак злісної непокори, відповідальність за яку передбачена ст. 185-10 ч. 1 КУпАП.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 185-10 ч. 1 КУпАП, в зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 247 п. 1 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 185-10 ч. 1 КУпАП по протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 405305 від 18.07.2019 - закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області протягом 10 діб з моменту її проголошення.

Суддя Рахівського районного суду: Бліщ О.Б.