Справа № 755/9090/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" серпня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 24 травня 2019 року, приблизно о 13 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо колишньої дружини ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та зазначив, що він є колишнім чоловіком ОСОБА_2 та у них є спільні діти, син та дочка, 8 і 5 років відповідно. Після розлучення він спільно не проживає з колишньою дружиною, а мешкає за місце реєстрації у Миколаївській області та час від часу приїздить у місто Київ і зупиняється у сусіда ОСОБА_3 . На даний час між ним та дружиною немає жодних судових спорів щодо визначення за ним місця проживання у квартирі АДРЕСА_2 , де проживає його колишня дружина. Щодо обставин, які виникли 24 травня 2019 року зазначив, що цей день він добре пам`ятає, оскільки був тверезий та прийшов до ОСОБА_2 для того, щоб забрати свої речі та документи, які на той момент перебували у неї. Однак колишня дружина не відчинила вхідних дверей, лише згодом викинула частину речей через вікно, а тому він обурився та був змушений неодноразово стукати у двері. У квартиру не вламувався, а лише стукав для того, щоб ОСОБА_2 відкрила двері і повернула речі. З цих підстав у них виник словесний конфлікт, після якого він повторно звернувся у поліцію. Вперше звернувся в поліцію 24 травня 2019 року, приблизно об 11 год 00 хв, коли дружина відмовилась повертати його речі. Дочекавшись приїзду поліції, він разом з працівниками поліції намагався у колишньої дружини вияснити причини негативного ставлення до себе з її боку та небажання повертати речі. Проте працівники поліції лише зафіксували даний випадок та виїзд, а згодом він дізнався про те, що щодо нього дільничним офіцером поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Також зазначив, що за час перебування у шлюбі із ОСОБА_2 він завжди забезпечував сім`ю, тоді як його дружина весь час перебувала з дітьми вдома, при цьому не готувала їжу та не прибирала у квартирі. Із зазначених підстав вважав недоведеним наявність в його діях діянь психологічного характеру щодо ОСОБА_2 , у зв`язку із чим просив закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні заслухано пояснення потерпілої ОСОБА_2 , яка зазначила, що раніше перебувала у шлюбі із ОСОБА_1 та має з ним спільних дітей. 24 травня 2019 року ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, намагався вдертись до неї у квартиру та під час конфлікту виражався нецензурно, а також погрожував їй. У квартирі разом з нею перебували діти, тому, переживаючи за дітей, вона не відчинила ОСОБА_1 вхідні двері, а всі речі, які належали йому та знаходились у квартирі, викинула через вікно на вулицю і викликала поліцію. Оскільки працівники поліції довго не приїжджали, то вона була змушена повторно зателефонувала. Також зазначила, що частину майна, яке належало її колишньому чоловіку та перебувало у квартирі вона продала для того, щоб отримати кошти для забезпечення дітей продуктами, а все що залишилось викинула у вікно. Даний конфлікт не був одиничним, оскільки колишній чоловік протягом червня та липня декілька разів влаштовував сварку та виясняв відносини. Підставами для конфлікту зі сторони ОСОБА_1 були претензії щодо його особистих речей і документів, а також вимоги по зняттю з нього заборон, накладених виконавчою службою, що стягує з нього платежі по аліментах. Під час конфлікту вона найбільше переживала за дітей, оскільки це погано впливає на них, особливо на дочку, яка має проблеми зі здоров`ям.

Також в судовому засіданні заслухано пояснення свідка ОСОБА_3 , який зазначив, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 та є сусідом ОСОБА_2 , оскільки його квартира знаходиться на одному поверсі з її. Час від часу у нього проживає колишній чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , який приїжджає у місто Київ на судові засідання, а постійно живе у Миколаївська обл., Снігурівському р-ні в с. Новокиївка. Також він бачив те, що приблизно 24 травня 2019 року ОСОБА_1 намагався вибити двері до квартири АДРЕСА_2 , оскільки дружина не віддавала його речей. Після цього конфлікту приїхали працівники поліції, які відлучились із ОСОБА_1 приблизно на 20 хв з коридору. Останнім часом ОСОБА_2 декілька раз викликала поліцію, оскільки в неї неприязні відносини із ОСОБА_1 Про вимоги щодо повернення речей особі, яка притягається до адміністративної відповідальності він знає зі слів останнього, а саме те, що колишня дружина частину речей ОСОБА_1 продала у ломбардах, а інші викинула через вікно 24 травня 2019 року. У ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є спільні діти, а саме син та дочка.

Представник ОСОБА_2 адвокат Гончаренко О.А. просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілу, свідка, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності суддя, дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави

Стаття 28 Конституції декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 28 травня 2019 року серії ГП № 055552 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; рапортом оперативного чергового Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, з якого вбачається, що 24 травня 2019 року о 13 год 44 хв ОСОБА_2 зателефонувала на 102 та повідомила, що колишній чоловік вибиває двері до її квартири, просить поліцію; рапортом оперативного чергового Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, з якого вбачається, що 24 травня 2019 року о 16 год 13 хв ОСОБА_2 викликала наряд поліції, оскільки її колишній чоловік ОСОБА_1 стукає у її двері; поясненнями потерпілої ОСОБА_2 та поясненнями свідка ОСОБА_3 , психолого-педагогічною характеристикою ОСОБА_4 від 13 лютого 2019 року виданої Дошкільним навчальним закладом компенсую чого типу №576.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про відсутність у його діях психологічного насильства щодо потерпілої ОСОБА_2 , то слід зазначити таке.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як вбачається з доказів, наявних у матеріалах справи, а саме рапорту оперативного чергового Дніпровського УП ГУНП у м. Києві 24 травня 2019 року о 13 год 44 хв на номер 102 зателефонувала ОСОБА_2 , яка повідомила, що її колишній чоловік вибиває двері до квартири. Також о 14 год 08 хв 24 травня 2019 року на номер 102 зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що його колишня співмешканка ОСОБА_2 не віддає йому комп`ютер та фотоапарат.

Також, згідно рапорту оперативного чергового Дніпровського УП ГУНП у м. Києві 24 травня 2019 року о 16 год 13 хв на номер 102 повторно зателефонувала ОСОБА_2 , яка повідомила, що її колишній чоловік ОСОБА_1 стукає у двері до її квартири.

Зазначена обставина свідчить про те, що ОСОБА_1 протягом значного проміжку часу, а саме 13:00 по 16:13 намагався проникнути у квартиру АДРЕСА_2 , при цьому, не зважаючи на те, що він звернувся до поліції для отримання своїх речей, не дочекався їх приїзду, а продовжив свої намагання проникнути до квартири ОСОБА_2 .

Також суддя враховує ту обставину, що разом із ОСОБА_2 проживають малолітні діти, які 24 травня 2019 року перебували у квартирі АДРЕСА_2 . Крім того, згідно психолого-педагогічної характеристики №12 від 13 березня 2019 року у ОСОБА_4 спостерігається ІІ-ІІІ рівень загального недорозвитку мовлення, у зв`язку із чим суддя вважає, що існує велика вірогідність того, що будь-який конфлікт між її родичами може негативно відобразитись на її психічному стані, про що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повинен був знати.

Та обставина, що ОСОБА_1 мав намір забрати у ОСОБА_2 власні речі і документи, у зв`язку із чим намагався увійти до її квартири, після отримання відмови від останньої, жодним чином не надає йому права на входження, чи намагання війти до чужого володіння із застосуванням сили.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Опуз проти Туреччини» (Opuz v. Turkey no. 33401/02 від 09.06.2009) Європейський суд з прав людини звернув увагу на гендерну природу домашнього насильства, а також на те, що неефективний захист жінок від домашнього насильства зі сторони держави є дискримінацією, навіть за відсутності наміру такої дискримінації. Суд прийшов до висновку, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також зазначив, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливішим є наявність ефективних механізмів їхньої реалізації.

Для того, щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством. Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперераховані ознаки. Ескалація конфлікту може привести до насильства, та не обов`язково завжди приводить.

Крім того, насильство, яке вчиняється чоловіком щодо жінки чи навпаки має безпосередній вплив на дітей і їх права у цій ситуації також порушуються. Дитина свідок насильства є одночасно і дитиною, яка потерпіла від насильства. Більшість спорів, які вирішуються між подружжям чи колишнім подружжям та стосуються насильства в сім`ї зачіпають права та інтереси дитини, які мають бути враховані судом.

Також необхідно враховувати і циклічність насильства, оскільки після певного періоду заспокоєння знову зростає напруга та насильство повторюється. Як вбачається з показань ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , кожного разу після чергового приїзду ОСОБА_1 в м. Київ між колишнім подружжям виникають конфлікти, які переростають у психологічне насильство.

Крім того ОСОБА_1 в судових засіданнях неодноразово у своїх висловлюваннях принижував потерпілу, ображав її та називав психічно хворою, змушувати її відчувати власну провину за хворобу дитини, виказував факти контролю того, що жінка робить, з ким спілкується, куди ходить, перекладав відповідальність за жорстоку поведінку на неї та звинувачувати у цій поведінці жінку; дискримінував за тим, що вона не працювала, а сиділа вдома з дітьми.

Враховуючи вище викладене, суддя приходить до висновку, що зазначені обставини, що виникли 24 травня 2019 року є такими, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2 домашнього насильства, а саме умисних діянь психологічного характеру, які виразились у словесних образах, приниженні, залякуванні, що викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку та безпеку своїх дітей.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суддею не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності, не працює, суддя дійшов висновку про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Згідно із ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Як зазначається у ч. 6 ст. 28 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

Враховуючи обставини вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , з метою реалізації комплексного підходу до вирішення проблеми насильства, суддя вважає за необхідне, направити останнього до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, для проходження програми для кривдників, строком на строк 3 місяці.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 33, 39-1, 40-1, 173-2, 251, 283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн 00 к.

Направити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, розташованого за адресою м. Київ, вул. Краківська, 20, для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк 3 (три) місяці.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 (триста вісімдесят чотири) грн 20 к. на користь держави.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя: В.Б. Левко