Справа № 465/1173/19 Головуючий у 1 інстанції: Марків Ю.С.
Провадження № 33/811/626/19 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та його захисника - адвоката Качора Степана Богдановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Іваницького Ярослава Олеговича на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 21 травня 2019 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп. в дохід держави із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 23.02.2019 о 02 год. 22 хв. у м. Львів, вул. Наукова, 30, керував транспортним засобом MERCEDES-BENZML 350 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, нечітка вимова, запах алкоголю з порожнечі рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, адвокат Іваницький Я.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 21 травня 2019 року.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат покликається на те, що оскаржувана постанова прийнята при порушенні статей 268, 277-2 КУпАП, що потягнуло за собою обмеження законних прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 .

Звертає увагу на те, що відповідно до рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 квітня 2019 року скасовано постанову серії ЕАВ №939592 від 23 лютого 2019 року, відтак, на його думку, ОСОБА_1 було безпідставно зупинено 23.02.2019 і всі подальші дії працівників поліції, в тому числі складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, є незаконними.

На його переконання, працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №194166 від 23.02.2019 було порушено процедуру, визначену Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а відтак ОСОБА_1 правомірно відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Заслухавши доповідача, думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник, підтримали апеляційні вимоги та ОСОБА_1 пояснив, що на пропозицію поліцейського щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі він свідомо відмовився, оскільки був не згідний з діями поліцейських щодо причини зупинки його транспортного засобу.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених суддею районного суду доказів.

Зокрема, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2019 року серії ОБ №194166 (а.с.1), 23.02.2019 о 02 год. 22 хв. у м. Львові, по вул. Наукова, 30, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ ML 350 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, нечітка вимова, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Згідно з поясненнями свідків (а.с.3,4) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , такі 23.02.2019 о 02.35 год. за адресою: АДРЕСА_2 , були свідками того, як водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп`яніння.

Як вбачається з відеозапису нагрудних камер працівників поліції, який долучений до матеріалів справи, на ньому достатньо повно відображені події, які відбувалися 23 лютого 2019 року за участю ОСОБА_1 , з якого слідує, що останній на пропозиції працівників патрульної поліції відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, суддею відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи, а тому оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Статтею 256 КУпАП встановлено вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Наявний у матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2019 року серії ОБ № 194166 (а.с.1) відповідає вимогам ст.256 КУпАП, є належним та допустимим доказом.

Те, що поліцейські не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не спростовує факту його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та не впливає на правильність висновків судді, викладених у постанові.

При цьому, як вбачається з відеозапису нагрудних камер працівників поліції, такі двічі повідомляли ОСОБА_1 про те, що йому заборонено надалі керувати транспортним засобом і необхідно викликати іншого водія.

Під час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції не встановлено факту порушення працівниками поліції вимог КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Міністерством внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103, які б вплинули на обсяг винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відтак доводи апеляційної скарги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 939592 від 23.02.2019, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15.04.2019 була скасована, не впливає на правильність та підставність складення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2019 року серії ОБ №194166 за ч.1 ст. 130 КУпАП, та не спростовує висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо покликання апелянта в частині незаконності оскаржуваної постанови у зв`язку із розглядом справи у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, то, на переконання апеляційного суду, такі доводи не можуть визнаватися підставою для скасування постанови, а порушені права ОСОБА_1 поновлені шляхом подачі апеляційної скарги та забезпечення участі ОСОБА_1 та його захисника в апеляційному розгляді.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції вживалися всі заходи задля повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що рішення судді першої інстанції ґрунтується на основі всебічно, повно та об`єктивно з`ясованих обставин справи, вина ОСОБА_1 доводиться допустимими, належними та достатніми доказами у справі.

Призначене ОСОБА_1 адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення та є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 21 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Іваницького Ярослава Олеговича в його інтересах, без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Урдюк Т.М.