Справа №588/695/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Линник О. С.
Номер провадження 33/816/273/19 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 588/695/19 за апеляційними скаргами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника БОНДАРЯ П. Г. на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 11.06.2019, якою

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_4

захисника - адвоката Бондаря П. Г.,

В С Т А Н О В И В:

В поданих апеляційних скаргах особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 та його захисник - адвокат БОНДАРЬ П. Г. просять скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, оскільки ОСОБА_4 не керував т/з, протокол складався з перервами, свідки в судове засідання не з`явились, а їх підписи проставлені під частково оформленим протоколом. Крім того, початкові пояснення ОСОБА_4 викликані переляком при його затриманні.

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 11.06.2019 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 грн із позбавленням права керування т/з на строк 1 рік. Стягнуто на користь держави 384,20 грн судового збору.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_4. 11.06.2019 о 22:40 в с. Станова Тростянецького району керував автомобілем ВАЗ-21104 д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови) і від проходження огляду на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатору та в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності 2 свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі через відсутність складу правопорушення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданих апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 2 ст. 7 КУпАП), а завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 154220 від 10.04.2019, суддя суду першої інстанції дійшла висновку, що водій ОСОБА_4 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду для визначення стану сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР і відповідно вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_4 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, об`єктивно підтверджується, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, іншими доказами у справі, а саме:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 10.04.2019, згідно яких ОСОБА_4 у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер» та у закладі охорони здоров`я;

- відеозаписами подій, згідно яких ОСОБА_4 керував т/з, про що не заперечував, а потім відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Досліджуючи під час розгляду справи письмові пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як докази вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, оскільки ці пояснення містять фактичну інформацію, на основі якої встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджуються та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими у судах першої та апеляційної інстанціях доказами у справі, враховуючи, що жоден із цих свідків, будучи повідомленими апеляційним судом в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростував перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини.

Вказана правова позиція не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, що узагальнені та уточнені рішенням ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п.1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у даному конкретному випадку, на переконання апеляційного суду, мали місце достатні урівноважуючи фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона захисту через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Зокрема, письмові пояснення цих свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності, а тому доводи апеляційних скарг про незаконність письмових пояснень свідків є необґрунтованими. При цьому жоден із учасників події, у тому числі і безпосередньо сам ОСОБА_4 , не заперечували про наявність двох свідків при пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, що також підтверджується відеозаписом з нагрудного відео регістратора працівника поліції.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП (ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП). Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Аналізуючи положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження у справі, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти цим доказам.

Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, тому доводи апеляційних скарг про недопустимість відеозапису апеляційний суд не може прийняти до уваги, оскільки на ньому зафіксовані всі суттєві моменти вчинення правопорушення та складення протоколу.

Не може апеляційний суд прийняти до уваги і показання свідка ОСОБА_10 про керування т/з, оскільки вони суперечать доказам у справі, а саме відеозапису подій, згідно якого автомобіль ВАЗ-21104 д. н. з. НОМЕР_1 після зупинки постійно знаходився у полі зору працівників поліції, які відразу, через кілька секунд, наздогнали водія. При цьому і водій цього т/з не міг не бачити патрульний автомобіль, який до того ж включив проблисковий сигнал. Незважаючи на тривалу розмову ОСОБА_4 з працівниками поліції, а ні він, а ні жодна інша особа не заявляла про те, що ОСОБА_4 не керував автомобілем.

Твердження апеляційних скарг про тиск на ОСОБА_4 з боку працівників поліції та порушення ними порядку огляду на стан сп`яніння не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Адміністративна відповідальність особи, яка керує т/з, згідно ст. 130 КУпАП настає у разі, коли така особа відмовляється від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, а згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Установленим порядком проходження медичного огляду, про який йдеться мова, є визначена у ст. 266 КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в МЮ 10.11.2015 № 1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в МЮ 11.11.2015 за № 1413/27858) і п. 3-8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМ 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами), процедура направлення водіїв т/з для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння і безпосередньо порядок проведення такого огляду.

Згідно цієї процедури огляд водія на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки т/з із використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у присутності 2-х свідків; 2) у відповідному закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення і огляд проводиться в присутності поліцейського.

Зважаючи на відмову ОСОБА_4 від проходження будь-якого огляду на стан сп`яніння, доводи апеляційних скарг про відсутність у його діянні складу правопорушення є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки про наявність у працівника поліції об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_4 підлягав огляду на стан алкогольного сп`яніння, свідчили його ознаки, що відповідає п. 2-4 розділу І інструкції про порядок виявлення у водіїв т/з ознак сп`яніння…

Тривале складення протоколу про адміністративне правопорушення викликане віддаленістю місця вчинення правопорушення від місць жвавого руху та необхідності двох свідків, що не свідчить про його недійсність чи незаконність, а тому працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані у повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього.

Цей протокол розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних у матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв`язку, є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, апеляційний суд враховує також і рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), де Суд наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому ОСОБА_4 як водій т/з, крім передбачених законодавством України прав, має ще й певні обов`язки, яких мав дотримуватися при експлуатації автомобіля за будь-яких обставин.

При розгляді справи стосовно ОСОБА_4 суддею суду першої інстанції у повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 11.06.2019 відносно ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника БОНДАРЯ П. Г. на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.