П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.08.2019 Справа №607/18302/19

02 серпня 2019 року м.Тернопіль
Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського гарнізону військової прокуратури Західного регіону України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , страший навідник 6 гармати 2 артилерійського взводу 3 артилерійської батареї 1 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,

за ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

19 липня 2019 року солдат ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, був відсутній на території військової частини НОМЕР_1 , його місце перебування було не відоме. 23 липня 2019 року ОСОБА_1 добровільно прибув у військову частину, документів, що підтверджують законність його відсутності не надав.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення визнав та щиро розкаявся.

Суд, розглянувши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ч. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1, ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з моменту оголошення мобілізації в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період - тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація - комплекс заходів здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань. Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Солдат ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем за контрактом, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожній честю і гідністю військовослужбовця, знати та виконувати свої службові обов`язки, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі, а також утримуватись від шкідливих для здоров`я звичок.

Встановлено, що солдат ОСОБА_1 незважаючи на вищезазначені вимоги, діючи всупереч інтересам служби, у період з 19 липня 2019 року по 23 липня 2019 року, в умовах особливого періоду, був відсутній на території військової частини НОМЕР_1 без поважних причин.

Крім власного визнання власної вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме: протоколом про вчинення адміністративного правопорушення від 31 липня 2019 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 31 липня 2019 року; військовим квитком ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 26 липня 2017 року; наказами командира військової частини НОМЕР_1 за №802 від 19 липня 2019 року та за №504 від 30 липня 2019 року; актом підсумків службового розслідування від 30 липня 2019 року; рапортами від 19 липня 2019 року та від 23 липня 2019 року; доповіддю про факт самовільного залишення місця служби солдатом ОСОБА_1 від 19 липня 2019 року за №4052; доповіддю про прибуття на службу солдата ОСОБА_1 від 23 липня 2019 року за №4124; витягами із наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 10 жовтня 2018 року за №219, від 24 листопада 2018 року за №141, від 19 липня 2019 року за №153, від 23 липня 2019 року за №155; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 25 липня 2019 року.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, а саме самовільне залишення військової частини, без поважних причин, тривалістю до 10 діб, вчинені в умовах особливого періоду, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті.

При обранні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який є військовослужбовцем контрактної служби, визнання ним вини, у зв`язку з цим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Як вбачається з посвідчення серії НОМЕР_3 від 09 серпня 2018 року, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

В силу вимог п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, учасником бойовох дій, а дана справа пов`язана з виконанням військових обов`язків.

Таким чином, останній звільнений від сплати судового збору на підставі вимог п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 172-20, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяІ. М. Черніцька