Справа № 525/513/19
Провадження №3/525/271/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.08.2019 року Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В., при секретарі Хоменко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області матеріали, які надійшли з Управління Держпраці у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки с. Балясне Диканського району, Полтавської області,

зареєстрована с. Стефанівщина Великобагачанського району

Полтавської області, являється приватним підприємцем, на

протязі року до адміністративної відповідальності не

притягувалася, -

за ч.3 ст.41 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

До Великобагачанського районного суду Полтавської області надійшла адміністративна справа відносно ОСОБА_1 про вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення відносно фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 №ПЛ3890/154/АВ/П/ПТ від 03.04.2019 року, складеного інспектором праці ОСОБА_4 вбачається, що на момент інспекційного відвідування 03.04.2019 року встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснює діяльність в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» в АДРЕСА_1. Вид діяльності - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, код згідно КВЕД 47.11. Як свідчить письмове пояснення ФОП ОСОБА_1 , в своїй підприємницькій діяльності вона використовує найману працю ОСОБА_3 , з якою 2018-2019 рр. щомісячно укладалися цивільно - правові угоди. Предметом договорів між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є роздрібна торгівля продуктами харчування, алкогольними напоями та тютюновими виробами. За виконану роботу ФОП ОСОБА_1 зобов`язалася виплачувати винагороду у розмірі 1000,0 грн. за кожною угодою (щомісячно). Згідно письмового пояснення ФЛП ОСОБА_1 режим роботи працівника 2 години в день.

При цьому у вищевказаних цивільно - правових договорах: наявна системність - договори укладено з одним виконавцем більше року і щомісячно виставляються акти виконаних робіт; відносини за угодою тривалі, а сума винагорода передбачена в однаковому розмірі; предметом угоди є процес роботи, який передбачає виконання певних трудових функцій, а не кінцевий результат; предметом даних цивільно - правових договорівє процес праці, який полягає у виконанні певної роботи за конкретною кваліфікацією, професією, посадою, в даному випадку роботи продавця; праця за цими договорами не є юридично самостійною, а здійснюється в межах діяльності ФОП ОСОБА_1 (магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2» АДРЕСА_1) з систематичним виконанням трудових функцій; працівник, згідно заключних цивільно - правових угод зобов`язаний був виконувати не якусь індивідуально - визначену роботу, а роботу з визначеної однієї професії відповідної кваліфікації та виконувати визначену трудову функцію в діяльності фізичної особи - підприємця. При цьому, якщо робота, виконувана особою на користь суб`єкта господарювання, збігається з видом його економічної діяльності або є роботою з обслуговування його діяльності, то робота такої особи повинна виконуватися на умовах трудового договору.

Таким чином, правовідносини між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 носить ознаки, притаманні саме трудовим відносинам між роботодавцем та найманим працівником. Дії ОСОБА_1 уповноваженим інспектором праці кваліфіковані за ч.3 ст.41 КУпАП.

Розгляд справи призначена на 30.05.2019 року, але в зв`язку з перебуванням головуючого по справі судді в нарадчій кімнаті, процесуальний рух по справі не здійснювався (справа не розглядалася). 30.05.2019 року на адресу суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Ситник О.В. про перенесення розгляду справи на іншу дату та про виклик в наступне судове засідання в якості свідка Інспектора праці, який склав відповідний протокол ОСОБА_4 Цього ж числа на адресу суду надійшли письмові пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , де остання вказала, що свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП за обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не визнає у повному обсязі та дані пояснення приєднані до матеріалів справи, в яких вона виклала свої заперечення відносно адміністративного правопорушення, яке їй було вмінено (а.с.20). Також до матеріалів справи приєднані письмові пояснення особи, яка працювала продавцем в магазині ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

Розгляд справи відкладено на 21.06.2019 року, але цього числа розгляд справи було відкладено в зв`язку з викликом в судове засідання свідка ОСОБА_4 , розгляд справи відкладено на 09.07.2019 року.

08.07.2019 року на адресу суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Ситник О.В. про перенесення розгляд справи в зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні в Полтавському окружному адміністративному суді м. Полтава (а.с.а.с.36-37). Справу відкладено на 23.08.2019 року.

В судове засідання 23.08.2019 року надійшла заява ОСОБА_1 про те, що вона своєї вини у вчиненні даного правопорушення не визнає. Дана заява приєднана до матеріалів справи.

Суддя, заслухавши в попередніх засіданнях пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , пояснення її представника адвоката Ситник О.В., вивчивши та проаналізувавши матеріали даної адміністративної справи на засадах змагальності і диспозитивності та давши їм належну оцінку, приходить до наступних висновків.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 278 КУпАП визначає умови підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно даної норми, орган, (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться у вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

З матеріалів справи вбачається, що в ході інспекційного відвідування інспектором праці ОСОБА_4 . виявлено, на момент інспекційного відвідування 03.04.2019 року встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснює діяльність в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» в АДРЕСА_1. Вид діяльності - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, код згідно КВЕД 47.11. Як свідчить письмове пояснення ФОП ОСОБА_1 , в своїй підприємницькій діяльності вона використовує найману працю ОСОБА_3 , з якою 2018-2019 рр. щомісячно укладалися цивільно - правові угоди. Предметом договорів між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є роздрібна торгівля продуктами харчування, алкогольними напоями та тютюновими виробами. За виконану роботу ФОП ОСОБА_1 зобов`язалася виплачувати винагороду у розмірі 1000,0 грн. за кожною угодою (щомісячно). Згідно письмового пояснення ФЛП ОСОБА_1 режим роботи працівника 2 години в день (а.с.а.с.1-2).

Також інспектором праці було отримано письмове пояснення ФОП ОСОБА_1 від 02.04.2019 року, зі змісту якого вбачається, що остання здійснює свою діяльність в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» с. Устивиця роздрібна торгівля продуктами харчування. У період з 2018 року по теперішній час використовує працю ОСОБА_3 на умовах цивільно - правової угоди. Режим роботи працівника 2 год. в день. Виплачую по 1000 грн. в місяць. Відомостіф про виплату зарплати не зберігає (а.с.3).

З акта інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 03.04.2019 року вбачається, що уповноваженим інспектором праці виявлено ряд порушень трудового законодавства в діяльності Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (а.с.а.с.4-5).

З копії цивільно - правової угоди б/н від 01.03.2019 року вбачається, що між ФОП ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 укладено угоду відносно виконання обов`язків щодо роздрібної торгівлі продуктами харчування, алкогольними напоями та тютюновими виробами, також зазначено, що термін дії угоди з 01.03.2019 року до 29.03.2019 року (а.с.7).

З копії цивільно - правової угоди б/н від 01.02.2019 року вбачається, що між ФОП ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 укладено угоду відносно виконання обов`язків щодо роздрібної торгівлі продуктами харчування, алкогольними напоями та тютюновими виробами, також зазначено, що термін дії угоди з 01.02.2019 року до 28.02.2019 року (а.с.8).

Враховуючи вищевикладене та з огляду на положення ст.252 КУпАП, оцінюючи наявні матеріали справи, їх зміст та суть щодо посилання інспектора праці у протоколі про адміністративне на порушення третьої статті 24 Кодексу законів про працю України, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим, цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

При цьому, за цивільно-правовим договором, укладеним між юридичною особою і громадянином, останній зобов`язується за винагороду виконувати для підприємства індивідуально визначену роботу. Основною ознакою, що відрізняє договірні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

За цивільним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами.

Отже, за наявності ознак, притаманних саме трудовим відносинам, укладається трудовий договір, за наявності ж ознак, притаманних цивільно-правовим відносинам, слід укладати цивільно-правовий договір.

За приписами частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У відповідності до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Проаналізувавши зміст укладених цивільно - правових угод між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які стосуються виконання робіт відносно роздрібної торгівлі продуктами харчування, алкогольними напоями та тютюновими виробами, зміст складеного інспектором праці Акту інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 03.04.2019 року, письмові пояснення особи ОСОБА_1 від 02.04.2019 року, які були відібрані інспектором праці ОСОБА_4 , враховуючи зміст положень ст.ст.21,24 КЗпП України слід дійти висновку, що у вищевказаних цивільно - правових угодах про надання відповідних послуг не конкретно вказано фактичні обсяги роботи, а зазначаються загальні посилання про надання послуг відносно роздрібної торгівлі продуктами харчування, алкогольними напоями та тютюновими виробами, предметом угоди по суті є процес праці як такої, а не кінцевий результат, який передбачає виконання певних трудових функціональних обов`язків; при цьому, за сукупності встановлених обставин вбачається, що праця за цими угодами не є юридично самостійною. Отже, виходячи з сукупності встановлених обставин, дослідивши наявні матеріали справи суд погоджується з доводами інспектора праці, які викладені протоколі про адміністративне правопорушення про допущення порушень ч.3 ст.24 КЗпП України.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Положення ст.38 КУпАП визначають строки накладення адміністративного стягнення. Так, за загальним правилом ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Пунктом 7 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі «закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу».

Враховуючи, що адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 (в межах розгляду протокол №ПЛ3890/154/АВ/П/ПТ від 03 квітня 2019 року) щодо порушення ч.3 ст.24 КЗпП України мало місце в період за 2018 р., та 2019 р., тобто, на даний час закінчилися строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачені ст.38 КУпАП, тому в цій частині, з урахуванням також і клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності від 23.08.2019 року, дана справа підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19,61,62 Конституції України, принципом 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13.02.1991 року, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.21,24 КЗпП України, ст.38, ч.3 ст.41, п.7 ст.247,ст.ст.7,251,252,254,280,283,284,289,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в адміністративній справі №525/513/19 про притягнення до адміністративної відповідальності фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за ч.3 ст.41 КУпАП закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Хоролець