Справа № 453/742/19
№ провадження 3/453/263/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 серпня 2019 року суддя Сколівського районного суду Львівської області Микитин В.Я., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали, які надійшли від Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 району АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні двоє малолітніх дітей, непрацюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 027835/1014 від 18.06.2019 року ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме те, що він 18.06.2019 року об 17 год. 05 хв. у с. Погар Сколівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки Citroen Berlingo державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судовому засіданні заявлено клопотання про закриття провадження у справі через відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення з посиланням на складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього з порушенням вимог КУпАП. Відтак, ОСОБА_1 вважає складений протокол про адміністративне правопорушення неналежним доказом по справі.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов наступного висновку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В той же час, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП регламентує відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з даних, що містяться у матеріалах адміністративної справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, направлені до суду Сколівським відділенням поліції Стрийського відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській областіматеріали, всупереч ст. 251 КУпАП, містять докази з приводу відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, зібрані з порушеннями, виходячи з наступного.

В силу ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським на місці у присутності двох свідків. І лише у разі незгоди водія на проведення такого огляду, або ж незгоди з його результатами, огляд проводиться у закладах охорони здоров`я. Про це ж йдеться і у п. п. 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735.

З пояснень ОСОБА_1 , а також з матеріалів справи вбачається, що останній 18.06.2019 року, повертався додому із Сколівської ЦРЛ, куди відвозив свою сусідку. У с. Погар Сколівського району Львівської області, неподалік свого житлового будинку, його зупинили працівники поліції. На запитання про причину зупинки, ними було повідомлено, що у Сколівському ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області є повідомлення на лінію «102» про те, що автомобіль такої марки, що й у нього, на автомобільній дорозі Київ-Чоп зробив аварійну ситуацію, що потягла за собою дорожньо-транспортну пригоду і тому вони зупиняють всі автомобілі такої марки. На його прохання показати у письмовій формі дане повідомлення та запитання чому їхній службовий автомобіль без проблискових маячків та ще й у с. Погар Сколівського району Львівської області, поліцейський повідомив, що це не його справа і почав прискіпливо вимагати документи від автомобіля та натякати на можливість уникнення даної ситуації «іншим шляхом», на що він відмовився, оскільки нічого не порушував, а такі дії поліцейських свідчили про свою неправомірність. Коли позитивного результату поліцейський не отримав, то почав придиратися до різних, на його думку, суттєвих порушень. Після словесної перепалки, поліцейський повідомив його, що у нього, так би мовити, є підозра на стан сп`яніння, оскільки у ОСОБА_1 почервоніння очей, нечітка мова і чути різкий запах алкоголю. Також повідомив, що все знімає на нагрудну камеру. Після цього, запитав його, чи буде він продувати прилад «Драгер», на що той погодився. Через декілька хвилин поліцейський, неохоче, приніс із службового автомобіля прилад з написом «Алкоскан» і запропонував останньому його продути, на що він запитав чому прилад іншої назви, аніж той, про який було повідомлено і чи має він сертифікат відповідності. Після цих слів, поліцейський відразу-ж заховав прилад і почав наполягати на тому, що він відмовився від продуття алкотестеру, а також запитувати його, чи хоче він проїхати до медичного закладу на медичний огляд щодо встановлення стану сп`яніння, на що він погодився, однак поліцейський не поспішав цього робити і постійно про щось пошепки говорив із своїми колегами. Все це тривало близько пів години. Тоді, поліцейський запропонував йому присісти у службовий автомобіль. Коли він виконав вимогу поліцейського, автомобіль одразу ж почав рух. На його прохання зупинитися щоб закрити свій автомобіль ніхто із поліцейських не реагував. Через приблизно два кілометри, патрульний автомобіль зупинився і всі вийшли на вулицю. Після цього, поліцейським йому знову було запропоновано продути алкотест, на що він погодився, однак приладу «Драгер» у них не було, а був лишень невідомого походження прилад «Алкоскан», який він відмовився продувати, оскільки у поліцейського не було жодного документа на даний прилад. Через деякий час, поліцейський побачив двох перехожих, яких запросив бути понятими і знову запропонував ОСОБА_1 продути алкотест «Драгер», на що він, в силу вищенаведених обставин, з обуренням відмовився. Тоді поліцейський запропонував поїхати до медичного закладу, на що він погодився і попросив його дати направлення, яке останній категорично відмовився надавати, повідомивши, що це не обов`язково. Після цього ОСОБА_1 відмовився їхати без направлення до медичного закладу та продувати алкотест, оскільки сертифікованого алкотесту «Драгер» у поліцейських не було. Також ОСОБА_1 повідомив, що поліцейський надав лише частину відеозапису, а весь відеозапис, з моменту коли йому було повідомлено про його початок, ним до суду надано не було.

Крім того, свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні під присягою надав покази, аналогічні поясненням ОСОБА_1 щодо порушення процедури оформлення протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього. При цьому, зазначений свідок значиться у протоколі про адміністративне правопорушення як понятий.

У судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_1 , в силу своїх біологічних патологій, картавить та заїкається, що поліцейський сприйняв як одну з ознак алкогольного сп`яніння.

При цьому, суд звертає увагу, що поліцейського, який оформляв матеріали та протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , суд викликав у судове засідання для дачі пояснень та представлення інших доказів з даного приводу, проте останнім судова повістка була проігнорована.

Відтак, навіть у випадку встановлення судом тієї обставини, що дійсно мала місце відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, суд не має достатніх підстав притягнути його до адміністративної відповідальності, враховуючи пояснення ОСОБА_1 та покази свідка ОСОБА_2 , який був присутнім при складенні протоколу про адміністративне правопорушення про відмову від огляду на стан сп`яніння на місці й у медичній установі і значиться як понятий, як і виходячи з відсутності повної відеофіксації правопорушення з моменту зупинки транспортного засобу до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

За таких умов направлені до суду матеріали та їх аргументація являються сумнівними, однак наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») тож, суд, враховуючи вищезазначене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а за оформленим з порушенням протоколом про адміністративне правопорушення особа не може бути притягнена до відповідальності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись ст. ст. 247, 280, 283-284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Я. Микитин