ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/684/19 Справа № 209/1290/19 Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 26 квітня 2015 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено остаточне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., -

за участю:

адвоката Швеця М.В.

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваної постанови та протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 328510 від 05 квітня 2019 року - ОСОБА_1 05 квітня 2019 року приблизно о 19.25 годин по пр.Перемоги в м.Кам`янське керував автомобілем Шкода Феліція н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різький запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння очей). На законну вимогу поліцейських пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку в закладі охорони здоров`я та продування алкотестеру "Драгер" в присутності двох свідків відмовився.

Також згідно оскаржуваної постанови та протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 328509 від 05 квітня 2019 року - ОСОБА_1 05 квітня 2019 року приблизно о 19.20 годин по пр.Перемоги в м.Кам`янське, керуючи автомобілем Шкода Феліція н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі по пр.Перемоги, 69.

В своєму клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження апелянт просить пропущений ним строк - поновити, обгрунтовуючи це тим, що постанову суду від 26 квітня 2019 року було отримано лише 07 травня 2019 року.

В апеляційній скарзі апелянт просить оскаржувану постанову суду - скасувати, постановити нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопрушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною в порушення вимог матеріального та процесуального закону.

Апелянт повністю заперечує свою вину та вказує, що поліцейським не було проведено первинний огляд з використанням спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, не відсторонили від керування транспортним засобом. Також зазначає, що судом не було викликано ні його, ні свідків, а письмові пояснення свідків, що містяться у матеріалах справи, на думку апелянта, є недопустимими.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши представника Швеця М.В., який просив задовольнити апеляційну скаргу за викладених у ній обставин, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки доводи останнього про те, що він отримав її копію 26 квітня 2019 року, підтверджуються матеріалами справи, а отже є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження пропущений ним не був.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги апелянта щодо відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Даючи оцінку вищевказаним доказам апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколах про адміністративне правопорушення, складених відносно нього уповноваженими особами органів поліції, та доведеність вини правопорушника поза розумним сумнівом.

Так, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КупАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: за ст.122-2 КупАП: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; за ч.1ст.130 КупАП: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; поясненнями свідків, які були залучені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що в їх присутності саме водій ОСОБА_1 відмовився на вимогу працівників поліції пройти огляд у встановленому законом порядку для встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідальність за ст. 122-2 КУпАП настає зокрема у випадку невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно яким водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд на місці за допомогою спеціального технічного засобу або в медичному закладі охорони здоров`я.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколах про адміністративні правопорушення, складених відносно нього уповноваженою особою органів поліції.

Доводи апелянта стосовно недостовірності наявних в матеріалах провадження пояснень свідків та сумніви у їх неупередженості у зв`язку з тим, що свідків не було допитано у судовому засіданні, апеляційний суд вважає не обгрунтованими, оскільки дослідженням матеріалів справи встановлено, що дані, зазначені у поясненнях понятих, складені у відповідній формі, та з їх змісту чітко і зрозуміло вбачаються всі фактичні обставини події, які узгоджуються з відомостями у протоколі та відеозаписом, наявним в матеріалах провадження.

Що стосується доводів апелянта стосовно того, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи було допущено порушення норм закону, зокрема в порушення процедури направлення водіїв для проходження огляду не було належним чином у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд, то слід зазначити, що з наявних у матеріалах справи письмових пояснень свідків та рапорта поліцейського вбачається, що у присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився, у зв`язку з чим ці доводи апелянта є необґрунтованими.

Інші доводи апелянта мають формальний характер, у зв`язку з чим оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги апелянта є неприйнятними.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 26 квітня 2019 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 26 квітня 2019 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот