Справа № 466/9900/18 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 33/811/113/19 Доповідач: Михалюк В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі :

Головуючого судді Михалюка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2018 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 07 грудня 2018 року о 00:20 год. у м.Львові по вул. Куліша, 13 керував автомобілем Шкода, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосування приладу Драгер в присутності двох свідків. Результат позитивний 1,55 проміле, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову судді правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає таку незаконною, без повного з`ясування та дослідження обставин. Зазначає, що суддею при розгляді даної справи не дотримано вимог ст. 7, 245, 255, 268 КУпАП, встановлені обставини не відповідають дійсності, зокрема те, що він повторно в судове засідання не з`явився, а також, те що суд досліджував матеріали, так як розгляд справи не відбувався.

Просить дану постанову суду скасувати.

У зв`язку з тим згадана апеляційна скарга призначалась до розгляду в приміщенні Львівського апеляційного суду на 14 лютого 2019 року, однак ні ОСОБА_1 ні його захисник в судове засідання не з`явилися.

При цьому 14 лютого 2019 року на адресу суду поступила заява захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи. Апеляційний розгляд було відкладено на 28 лютого 2019 року та на 21 березня 2019 року, однак знову ж таки 21 березня 2019 року захисник ОСОБА_2 подав заяву про відкладення розгляду справи. Апеляційний розгляд було відкладено на 17 квітня 2019 року, однак знову ж таки 17 квітня 2019 року на адресу суду поступила заява захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи. Апеляційний розгляд вкотре було відкладено на 06 червня 2019 року. При цьому ні ОСОБА_3 ні його захисник ОСОБА_4 В., будучи повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, повторно не з`явилися в суд для участі в розгляді справи та про причини неявки суду не повідомили і клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

У зв`язку з цим суд вважає, що наведена поведінка учасників процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, та визнається судом як зловживання правом.

Відповідно ж до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника та його захисника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

А тому, вивчивши матеріали справи та розглянувши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга правопорушника ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 при вищезгаданих обставинах справи вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 058076 від 07 грудня 2018 року; даними талону тестування на алкоголь апарату «Drаger» (прилад № ARHЕ-0212, принтер № ARНЕ- 0025) від 07 грудня 2018 року о 00 год. 29 хв., відповідно до якого у ОСОБА_1 у випарах з ротової порожнини наявний алкоголь 1,55 ‰; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , де вказано, що останні були свідками того, що ОСОБА_1 проходив перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «Drager», результат тесту 1,55 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; оглянутим відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, де вбачається що ОСОБА_1 проходив перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «Drager», результат тесту 1,55 проміле.

Покликання апелянта в апеляційній скарзі про те, що постанова суду винесена із значними порушеннями норм закону та не в повній мірі відповідає вимогам закону, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

При цьому апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

Таким чином з огляду на викладене апеляційний суд вважає за необхідне відмовити правопорушнику ОСОБА_1 в задоволенні його апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції відносно нього залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2018 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду В.О. Михалюк