Справа № 462/1073/19 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 33/811/536/19 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності,- ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Лемехи Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 25 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 25.04.2019

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрований в АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 384, 20 грн судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він о 03.00 год. ночі 09.02.2019 на вул. О.Кульчицької, 4 у м. Львові керував автомобілем «MITSUBISHI LANCER» д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці) та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.

На постанову судді Думич Р.В. подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова судді прийнята з порушенням норм чинного законодавства.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що його автомобіль був припаркований на вул. О. Кульчицького, 4 у м. Львові, неподалік від його дому, де не було місця для паркування, та неподалік ресторану «Гульвіса», який знаходиться за адресою: вул. С. Петлюри, де він з товаришами відпочивав та вживав алкогольні напої. Близько 3 години ночі вийшов з ресторану і пішов додому. По дорозі підійшов до автомобіля, щоб взяти гроші, включив у машині світло, однак автомобіль не заводив. Стояв біля машини з товаришем коли під`їхала патрульна машина і поліцейські почали звинувачувати його, що він керував автомобілем у стані сп`яніння. Пояснив, що за кермом не перебував і автомобілем не керував. Дані пояснення поліцейські проігнорували. Факт вживання алкоголю не заперечував і погодився пройти огляд на стан сп`яніння. Водночас поліцейські проти його волі наділи кайданки та відвезли у відділ поліції, де склали протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Пояснення свідків про те, що він не керував автомобілем суді першої інстанції не взяли до уваги. На відеозаписі не видно, щоб автомобіль рухався. Доказів цього немає.

Апелянт вважає, що його затримання та вся процедура оформлення здійснена з порушенням, а тому, протокол який оформлений з порушення закону, не може вважатися допустимим доказом. У суді першої інстанції не були дотримані вимоги ст. 245 КУпАП щодо повного, всебічного, об`єктивного розгляду справи.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що факт алкогольного сп`яніння не заперечує, однак його твердження про те, що він не керував автомобілем не були взяті до уваги ні працівниками поліції, ні суддею першої інстанції. На відеозаписі не відображено, що його автомобіль рухався і був зупинений поліцейськими. Він на той час був пішоходом, а тому підстав проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння не було.

Захисник ОСОБА_2 І. в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі та просив задовольнити їх, оскільки на відеозаписі не зафіксовано рух автомобіля з водієм. Від дачі пояснень та проходження освідування ОСОБА_1 відмовився, оскільки йому не пояснили причини такої необхідності так, як автомобіль не рухався. Вважає, що ОСОБА_1 був незаконно затриманий, однак дії працівників поліції не оскаржували в суді, а також не оскаржували постанову за ст. 122 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Лемехи Р.І., які просили апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляції знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк йому слід поновити.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 259898 від 09.02.2019, який ОСОБА_1 відмовився підписувати;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

- поясненнями інспекторів патрульної поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;

- диском з відеозаписами з нагрудних камер спостереження працівників поліції.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Покликання в апеляційній скарзі на неправильність оформлення протоколу, а також те, що автомобіль ОСОБА_1 перебував у нерухомому стані, апеляційний суд вважає необґрунтованими й до уваги не бере так, як правопорушення за ст. 122 КУпАП, а саме підсвітку заднього номерного знаку червоним кольором, ОСОБА_1 не заперечує. З пояснень інспекторів поліції, даних у суді першої інстанції, вбачається, що саме через таку під світку вони поїхали за автомобілем «MITSUBISHI LANCER», який зупинився біля буд. 4 на вул. О. Кульчицької, з якого вийшов водій ОСОБА_1

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Таким чином апеляційний суд дійшов висновку, що суддя підставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у в межах санкції даної статті, яке є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 25 квітня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах