Провадження № 33/4820/295/19
Справа № 686/9653/19 Головуючий в 1-й інстанції Мазурок О. В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2019 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Говорецького Андрія Болеславовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2019 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ярмолинці, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого завідувачем секції ТОВ «Епіцентр»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 гривні 20 копійок.

За постановою суду, ОСОБА_1 30.03.2019 року о 23 год. 30 хв. в м. Хмельницькому по вул. Панаса Мирного, 31, керував транспортним засобом "OPEL ASTRA", державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу "Драгер" в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову суду вважає необгрунтованою, незаконною, такою, що винесена за неповного зясування обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду такими, що не відповідають матеріалам справи.

Судом порушено вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки справу розглянуто без його участі.

Показники приладу «Drager Alcotest 6810», за допомогою якого проводився огляд на стан сп`яніння, не можуть вважатись допустимим доказом у справі, оскільки вказаний прилад, не внесений до переліку спеціальних технічних засобів, дозволених для використання на території України.

Разом з тим, жодного сертифікату відповідності, калібровки чи дозволу на використання вказаного приладу працівниками поліції йому надано не було.

Також, працівниками поліції було порушено порядок проведення його огляду на стан сп`яніння, так як останні не доставили його до медичного закладу охорони здоров`я для проведення такого огляду, оскільки із результатом тесту він не погоджувався.

Як під час складення протоколу, так і під час розгляду справи йому не було роз`яснено його прав, зокрема і право на правову допомогу.

Відеозапис події є недопустимим доказом у справі, оскільки отриманий з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема права на приватність.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Говорецького А.Б. на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені в ній доводи, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконанні судом першої інстанції.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Незалежно від того, що ОСОБА_1 , як вбачається з апеляційної скарги, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, висновок суду про наявність в його діях складу вищевказаного правопорушення ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Зокрема, як правильно зазначено, вина ОСОБА_1 доводиться:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 165304 від 30 березня 2019 року, якими підтверджується, що 30 березня 2019 року о 23 год. 30 хв. в м. Хмельницькому по вул. Панаса Мирного, 31, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "OPEL ASTRA", державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу "Драгер" в присутності двох свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 » (а.с. 1);

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою ARBL 0929 ARAM 5662 у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, нечітка хода. Свідками проведення огляду були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 2);

- даними роздруківки № 1303 з технічного засобу Drager Alkotest 6810, відповідно до якої, особою, яку тестують є ОСОБА_1 , результат тесту 1,67%0 (а.с. 3);

- даними письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яких слідує, що в їх присутності ОСОБА_1 погодився у встановленому законом порядку, пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». Результат тесту становив 1,67 %0. Такі пояснення свідки підтвердили своїми підписами (а.с. 4, 5).

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП також підтверджується даними відеозапису, з яких вбачається, що на пропозицію інспектора поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 погодився. Після цього, у присутності свідків, продував технічний прилад «Drager». Результат тесту становив 1,67 %0.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу суду не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Твердження апелянта про порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки справу розглянуто у відсутність ОСОБА_1 , суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Так, матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КупАП надійшли до суду 09.04.2019 року.

Однак, судові засідання неодноразово відкладались, оскільки апелянт подавав клопотання про відкладення слухання справи.

Так, 15 квітня 2019 року ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заяву про відкладення слухання справи 15 квітня 2019 року, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та перебування на лікарняному (а.с. 8). Таке клопотання було задоволено, розгляд справи відкладено до 8 травня 2019 року.

6 травня 2019 року знову подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні з 6 травня 2019 року в Хмельницькому обласному кардіологічному диспансері з діагнозом - гіпертензивний криз, носова кровотеча (а.с. 10). Разом з тим, долучив листок непрацездатності серії АДЦ № 623929, в якому зазначено, що він перебував на амбулаторному лікуванні з 12 квітня по 16 квітня 2019 року (а.с. 11). Таке клопотання також було задоволено, розгляд справи відкладено до 14 травня 2019 року.

11 травня 2019 року ОСОБА_1 в черговий раз особисто подав до канцелярії суду заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що він не може бути присутнім під час розгляду справи 14 травня 2019 року, так як продовжує лікуватись. При цьому, надав лише довідку, видану Хмельницьким обласним кардіологічним диспансером від 11 травня 2019, згідно даних якої ОСОБА_1 у вказаному закладі знаходиться на лікуванні з 6 травня 2019 року по даний час, тобто по 11 травня 2019 року (а. с. 12). Будь яких інших документів на підтвердження поважності причин неявки до суду 14 травня 2019 року ним надано не було.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статтей при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.

А тому, суд першої інстанції правильно, враховуючи таку поведінку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розцінив її як намір затягнути судовий розгляд і уникнути відповідальності (накладення адміністративного стягнення, враховуючи положення ст. 38 КУпАП), і на виконання вимог ст. 277 КУпАП, з дотриманням строків розгляду даної справи, здійснив її судовий розгляд у відсутність ОСОБА_1 .

Окрім того, в апеляційній інстанції було відновлене право ОСОБА_1 як на особисту участь у судовому засіданні, так і на доведення своєї невинуватості належними та допустимими доказами.

Твердження апелянта про те, що результат тесту приладу «Drager Alcotest 6810» є недопустимим доказом у справі, оскільки вказаний прилад не внесений до переліку спеціальних технічних засобів, дозволених для використання на території України на увагу суду не заслуговують враховуючи наступне.

Відповідно до даних свідоцтва про державну реєстрацію № 14455/2014 газоаналізатор Drager Alcotest згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 № 1529 внесений до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволений для застосування на території України.

Отже, результат тесту є допустимим доказом у справі, так як огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведений приладом, який дозволений для використання на території України.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції йому не було надано документів на прилад «Drager Alcotest 6810», за допомогою якого проводився його огляд на стан сп`яніння, зокрема сертифікату відповідності, свідоцтва про повірку, дозволу на використання, суд до уваги не приймає, входячи з наступного.

З даних відеозапису з нагрудних камер поліцейського вбачається, що будь-яких клопотань ОСОБА_1 з приводу надання документів на спеціальний технічний засіб «Драгер» працівникам поліції - не заявляв. Матеріали справи також не містять доказів про те, що ОСОБА_1 під час розгляду справи просив їх надати.

Відповідно ж до п. 5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Отже, вказані апелянтом документи на технічний засіб «Драгер» могли бути надані лише на вимогу особи, яка підлягала огляду на стан сп`яніння.

Натомість, згідно з даними сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-96-2014, виданий фірмі Drager Safety AG & CO. KGaA, Німеччина, копія якого надана апеляційному суду на запит, засвідчує, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики тип засобів вимірювальної техніки «Газоаналізатори Аlcotest …, Interlock XT» затверджено та зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за № У788-14.

Міжповірочний інтервал встановлений під час затвердження типу - 1 рік.

Окрім того, 17 липня 2018 року газоаналізатор Аlcotest 6810 № ARBL-0929 виробник Drager Safety AG and CO. KGaA, Німеччина, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, пройшов повірку, в результаті якої встановлено, що він відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013. Зазначене підтверджується копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/4019 від 17 липня 2018 року (чинне до 17 липня 2019 року).

Законом України "Про метрологію та метрологічну діяльність", який набрав чинності 01.01.2016, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України "Про метрологію та метрологічну діяльність" не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016.

Таким чином, газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії Drager Safety AG and CO. KGaA (Germany), що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Суд критично відноситься до твердження, стосовно того, що інтервал між калібруваннями газоаналізатора "Drager Alcotest 6810", за допомогою якого було проведено огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, становить 6 місяців, оскільки міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається" встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 N 1747 і становить 1 рік.

За таких умов, огляд ОСОБА_1 був проведений за допомогою технічного приладу, яким дозволено такий огляд.

Твердження апелянта про те, що працівниками поліції було порушено порядок проведення його огляду на стан сп`яніння, так як останні не доставили його до медичного закладу для проведення такого огляду, оскільки із результатом тесту він не погоджувався на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.

Так, згідно з п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 165304, ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройшов огляд на стан сп`яніня на місці зупинки таранспортного засобу за допомогою приладу Драгер. (копію протоколу отримав, про що розписався особисто). Результат тесту становив 1,67 %0, що підтверджується роздруківкою приладу Драгер.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався. Заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про невідповідність внесених до протоколу даних ним заявлено не було, отже із вказаним протоколом погодився.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що із результатом тесту він не погоджувався.

Оскільки ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці, будь -яких заперечень не висловлював та у протоколі чи письмових поясненнях не вказував, тому у працівників поліції не було підстав для проведення огляду в медичному закладі. Отже процедура проведення огляду порушена не була.

Твердження про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, є безпідставним, оскільки спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 165304 від 30.03.2019 року.

Так, відповідно до даних протоколу, а саме графи «громадянину ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи відбудеться 15 квітня 2019 року о 10 годині в Хмельницькому міськрайонному суді» ОСОБА_1 розписався особисто та зазначив «ознайомлений».

Разом з тим, такі права та обов`яки йому були роз`яснені в судовому засіданні апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис події є недопустимим доказом у справі, оскільки отриманий з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема права на приватність на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.

Стаття 251 КупАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вказаний відеозапис є одним із доказів, який оцінювався в сукупності з іншими доказами.

Будь яких порушень при його отриманні апеляційним судом не встановлено, отже вказаний відеозапис є допустимим доказом у справі.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

З огляду на викладене, суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік і відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.