Провадження № 33/4820/375/19
Справа № 686/3717/19 Головуюча в 1-й інстанції Логінова С. М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2019 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працює трактористом в КП «Хмельницькводоканал»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 31 січня 2019 року, о 16 год. 30 хв., по вул. Заводській, провулок 6/1, в м. Хмельницькому, керував автомобілем "ВАЗ 21150-120-20", державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить результат приладу «Драгер» - тест від 31.01.2019 року № 1439 з результатом 2,03 ‰, чим порушив п. 2.9 "а" ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, щодо нього закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та незаконною. Суд першої інстанції розглянув справу у його відсутність, без належного повідомлення про розгляд справи, чим порушив його право на справедливий суд. Суд розглянув справу без встановлення всіх обставин справи та перевірки їх доказами і без залучення захисника, що призвело до порушення прав апелянта, передбачених ст.268 КУпАП. Працівники поліції під час огляду не роз`яснили ОСОБА_1 його прав та не роз`яснили процедуру проходження огляду. З результатами огляду апелянт не був згідний, проте працівники поліції не пропонували пройти огляд у закладі охорони здоров`я, а тому він був вимушений підписати протокол.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 в підтримання доводів апеляційної скарги, який під час апеляційного розгляду просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, постанову суду щодо нього скасувати, а провадження в справі закрити, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній в засіданні суду першої інстанції 28 березня 2019 року. Відомості про вручення йому копії постанови в межах строку апеляційного оскарження в провадженні відсутні. Копія постанови була отримана апелянтом лише 14 червня 2019 року. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску апелянтом строку оскарження постанови суду щодо ОСОБА_1 , в зв`язку з чим йому слід поновити строк оскарження постанови суду.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Відповідно до положень п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 31 січня 2019 року був складений інспектором роти № 3 БУПП у Хмельницькій області лейтенантом поліції Сітніковим Є.О. того ж дня, о 17 год. 20 хв. в м. Хмельницькому по вул. Заводській, провулок 6/1, керував автомобілем "ВАЗ 21150-120-20", номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

В складеному на місці зупинки акті огляду за участю ОСОБА_1 , свідків поліцейським чітко вказано, що огляд проводився в зв`язку з наявністю різкого запаху алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння шкіри обличчя, поведінка невідповідна до ситуації. Вказані обставини давали право поліцейському проводити такий огляд, з результатами якого погодився ОСОБА_1 , засвідчивши ці обставини своїм підписом у протоколі. Доводи апелянта про неповне з`ясування судом таких обставин, не приймаються до уваги, зважаючи на факт встановлення перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, зокрема, в разі наявності запаху алкоголю з порожнини рота.

Не оспорював факту присутності двох свідків ОСОБА_1 і в апеляційному суді.

Положеннями ст. 268 КУпАП передбачено можливість розгляду справ (в яких участь особи, що притягується до відповідальності не є обов`язковою) у відсутність цієї особи в разі, якщо в суду є відомості про повідомлення особи про судовий розгляд справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги, що суд розглянув справу у відсутність апелянта, чим позбавив його можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, як підстави для скасування судового рішення, не можуть бути враховані апеляційним судом. Апелянт відповідно до вимог чинного законодавства отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, своїм підписом у протоколі підтвердив факт роз`яснення йому поліцейським прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення. Також, ОСОБА_1 не скористався правом на правову допомогу, з приводу чого двічі відкладався розгляд справи за його клопотанням, проте в жодне судове засідання захисник (в разі укладення з ним договору), не направлявся. Не надано доказів укладення відповідного договору з захисником апелянтом і під час апеляційного розгляду.

Його привід в судове засідання 18 березня 2019 року теж не був виконаний, про повідомлення апелянта про судове засідання, яке відбуватиметься в цей день, свідчать дані рапорту працівника поліції (а.с.3), згідно якого ОСОБА_1 був проінформований про судове засідання, повідомив працівнику поліції про намір з`явитися до суду, однак і в це судове засідання не з`явився, що вказує на його небажання взяти участь в судовому засіданні.

На переконання апеляційного суду факт неодноразових нез`явлень до суду, в тому числі, будучи належним чином повідомленим про судове засідання, подання напередодні заяв про відкладення, в тому числі, з підстав залучення захисника (що ним не було вчинено) давало судді підстави для висновку, що ОСОБА_1 вчиняв дії, спрямовані на уникнення настання відповідальності, які свідчать про його небажання взяти участь в судовому засіданні.

Апеляційний суд критично оцінює твердження апелянта, що суд позбавив його права взяти участь в судових засіданнях. Суд врахував, що такі дії ОСОБА_1 , спрямовані на затягування розгляду справи, нівелюють завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказані дії ОСОБА_1 суд вірно розцінив, як намір затягування розгляду справи, що в сукупності з незалученням захисника (з приводу чого відкладалось судове засідання) вказують, що його поведінка свідчила про небажання особи взяти участь в розгляді справи судом першої інстанції, як особисто, так і за участю захисника. Також, судом вірно наголошено, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їй судового провадження.

За таких обставин в суду першої інстанції були підстави для висновку щодо небажання ОСОБА_1 взяти участь в судовому засіданні, тому в суду першої інстанції відповідно до ст.268 КУпАП були всі підстави для розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних в справі доказів. З врахуванням викладеного, зважаючи, що участь особи, що притягується до відповідальності, в таких категоріях справ не обов`язкова, підстави для скасування постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 відсутні.

Також, під час апеляційного розгляду повністю відновлені його права, в тому числі, брати участь в судових засіданнях, давати пояснення, тощо.

Зібрані та досліджені як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Вина ОСОБА_1 підтверджується даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 2) та результату огляду за допомогою спеціального приладу «Drager Аlcotest 6810», прилад №ARBL-0934, принтер ARBМ № 5231 з результатом 2,03 ‰ (а.с. 3), поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та даними відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 5).

Згідно запису відеофіксування вчинення правопорушення видно, що ОСОБА_1 керував вищевказаним транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, які повідомили причину зупинки транспортного засобу (надійшло орієнтування, що особа керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння), апелянт не оспорював факту керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а навпаки визнавав факт вживання спиртного. Під час розмови з поліцейським ОСОБА_1 не заперечував, що сів за кермо у стані алкогольного сп`яніння. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 погодився, працівники поліції надали запаковані мундштуки, ОСОБА_1 самостійно обрав мундштук та розпакував, поліцейський роз`яснив процедуру проходження такого огляду, зробив контрольний замір та в присутності двох свідків за допомогою спеціального технічного приладу було встановлено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, результат якого встановив 2,03 ‰. ОСОБА_1 , як свідчать дані протоколу, не оспорював результату огляду, встановленого на місці зупинки, підписавши, без зауважень щодо його змісту, протокол про адміністративне правопорушення.

Докази, які б підтверджували факт незгоди апелянта з результатами огляду, проведеного на місці, в провадженні відсутні, не підтверджував апелянт цих обставин і під час апеляційного розгляду. Огляд в медичному закладі проводиться в разі незгоди особи з результатами огляду, проведеного на місці, обґрунтованих підстав для висновку, що протокол про адміністративне правопорушення апелянт підписав під примусом працівників поліції в апеляційному суді не встановлено. Доводи апелянта, що він не доставлявся до медичного закладу, в провадженні відсутнє направлення поліцейського, зважаючи на відсутність в справі даних щодо незгоди апелянта з результатами огляду, проведеного на місці зупинки, не можуть враховуватись як підстави для закриття провадження, відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2019 року.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя