Провадження № 33/4820/362/19
Справа № 679/613/19 Головуючий в 1-й інстанції Базарник Б. І.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., захисника ОСОБА_2. - адвоката Котюк Т.А., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 червня 2019 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 червня 2019 року

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

В постанові суду зазначено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №027650 від 28.03.2019 року, 28.03.2019 року о 20 годині 18 хвилин в м.Нетішин по вул.Солов`ївській, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Yamaha», без номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння. Стан сп`яніння зафіксовано в КНП НМР «СМСЧ м.Нетішин», чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності та звільнити від сплати судового збору на підставі ч.4 ст.288 КУпАП. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною і постановленою з порушенням конституційних принципів прав людини, прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вказує, що йому не було вручено копії протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, не роз`яснено прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Розгляд справи відбувся у відсутність апелянта, в зв`язку з чим суд позбавив його можливості брати участь в розгляді справ, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання та користуватись юридичною допомогою адвоката. Вважає, що у зв`язку із призначенням справи у стислі строки ОСОБА_2 не мав можливості бути належним чином повідомленим про розгляд справи в суді. Вищевказану постанову ОСОБА_2 отримав лише 1 липня 2019 року, що, на його думку, є підставою для поновлення строку, оскільки строк на оскарження пропущений з поважних причин.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, письмові заяви про відкладення розгляду справи не надходили, доказів поважності причин нез`явлення суду не надавалось, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає можливим розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 - адвоката Котюк Т.А. в підтримання доводів апеляційної скарги, яка під час апеляційного розгляду просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати постанову суду щодо ОСОБА_2 та закрити провадження в справі, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_2 - задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 не був присутній в засіданні суду першої інстанції 20 червня 2019 року. Відомості про вручення ОСОБА_2 повістки про виклик до суду в провадженні відсутні, попередні повістки повернені до суду з відміткою працівника поштового відділення, в зв`язку з відсутністю адресата. 20 червня 2019 року ОСОБА_2 повідомлявся судовою повісткою через працівника суду (судового розпорядника) та згідно доповідної записки судова повістка не вручена, оскільки адресат був відсутній за місцем проживання. В інший спосіб ОСОБА_2 не повідомлявся про судове засідання. Відомості про вручення йому копії постанови в визначений законом строк в провадженні відсутні. Згідно даних справи копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 отримав лише 1 липня 2019 року (а.с. 23). За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску апелянтом строку оскарження постанови суду щодо ОСОБА_2 , в зв`язку з чим йому слід поновити строк оскарження постанови суду.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не можуть бути прийнятими до уваги, позаяк спростовуються сукупністю досліджених апеляційним судом доказів, в той же час апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, що суд розглянув справу у відсутність правопорушника з порушеннями вимог ст. 268 КУпАП.

Як видно з оскарженої постанови суду першої інстанції суддя, ухвалюючи рішення проводити судовий розгляд в відсутність ОСОБА_2 , вказував про те, що ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся рекомендованими листами про розгляд справи на 15.05.2019 року, 07.06.2019 року за адресою, яку він зазначив при складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, проте поштові конверти повернулися до суду. Згідно акту працівника суду від 18.06.2019 року при здійсненні ним виходу за місцем проживання для вручення судової повістки про виклик, ОСОБА_2 був відсутній за місцем свого проживання. Суд вчинив усі необхідні дії, щоб вчасно повідомити ОСОБА_2 про розгляд справи за адресою, яку він повідомив. Суд вказав, що відповідальність за надання правдивої інформації про адресу проживання або адресу, за якою особу можна інформувати про перебіг подій по справі та особисті дані, повністю лежить на порушнику, а надання неправдивої інформації слід розглядати, як намагання у майбутньому використати цю обставину для уникнення відповідальності за адміністративне правопорушення (а.с. 18-19).

Як видно з матеріалів справи, розгляд справи щодо ОСОБА_2 відбувся 20 червня 2019 року у відсутність особи, що притягується до відповідальності, за відсутності в суду будь-яких даних про його повідомлення про місце, день та час судового розгляду. Попередні повістки, якими ОСОБА_2 викликався до суду першої інстанції на вказані дати, були повернуті поштовим відділенням, з відмітками про невручення в зв`язку з відсутністю адресата за місцем проживання. В інший спосіб ОСОБА_2 судом не повідомлявся.

Зважаючи на відсутність будь-яких даних про повідомлення ОСОБА_2 про судове засідання 20 червня 2019 року, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що той не був повідомлений про судове засідання, в якому суд ухвалив оскаржуване ним рішення, матеріалами справи не спростовано.

Положеннями ст. 268 КУпАП передбачено можливість розгляду справ (в яких участь особи, що притягується до відповідальності не є обов`язковою) у відсутність цієї особи в разі, якщо в суду є відомості про повідомлення особи про судовий розгляд справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, що в суду першої інстанції, за відсутності об`єктивних даних про те, що ОСОБА_2 в передбачений законодавством спосіб був повідомлений про судовий розгляд, не було підстав проводити судовий розгляд в відсутність ОСОБА_2 , чим судом порушено його право на захист, що тягне за собою скасування судового рішення з прийняттям нової постанови з наступних підстав.

Апеляційний суд зауважує, що з огляду на рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції; Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що конституційне право на участь в судовому засіданні, право бути належним чином повідомленим про дату судового розгляду не може бути формальним.

Апеляційним судом встановлено, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими апеляційним судом доказами.

Апеляційний суд зауважує, що суд першої інстанції встановлюючи обставини справи, не виклав в постанові суду формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, чим порушив права ОСОБА_2 , як особи, що притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі і права знати, в чому він обвинувачується, а відтак, і права на захист (ч. 1 ст.268 КУпАП), а постанова суду не відповідає вимогам ст.ст. 280, 283 КУпАП (а зазначення того, що «згідно з протоколом» ОСОБА_2 вчинив інкриміновані дії не свідчить, що суд виклав формулювання змісту правопорушення, доведене судом), що теж є підставою для скасування постанови та прийняття нової постанови.

Апеляційним судом встановлено, що 28 березня 2019 року о 20 год. 18 хв. в м.Нетішин по вул.Солов`ївській, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Yamaha», без номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння. Стан сп`яніння зафіксовано в КНП НМР «СМСЧ м.Нетішин», висновок №41 від 28 березня 2019 року, чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Вказані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, будь-яких зауважень з приводу змісту складеного протоколу з боку апелянта не надходило (в поясненнях апелянт вказав про свою згоду зі змістом протоколу) (а.с.1), даними висновку №41 від 28 березня 2019 року (а.с. 3) та відеозаписом фіксування правопорушення (а.с.2), та не оспорюються апелянтом в апеляційній скарзі.

За змістом п.п. 2, 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських та медичних працівників вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

ОСОБА_2 своїм підписом у протоколі підтвердив факт роз`яснення йому поліцейським прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, відтак підстав вважати, що ОСОБА_2 не роз`яснено його прав, в апеляційного суду немає.

Однак, на час ухвалення апеляційним судом рішення закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відтак, відповідно до приписів п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі має бути закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 червня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 червня 2019 року про визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору в сумі 384 грн. 20 коп. - скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі закрити в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя