ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9729/19
провадження № 3/753/3698/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2019 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Просалова О.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює завідуючим господарством в ТОВ «Інфокс», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

04 травня 2019 року о 23 годині 05 хвилин в місті Києві по вулиці Здолбунівській, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мерседес-Бенц Е300» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, блідість обличчя. Від проходження тесту на стан сп`яніння, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність встановлена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання, яке було призначено на 26.06.2019 року ОСОБА_1 не з`явився, подавши 25.06.2019 року до канцелярії суду клопотання про відкладення розгляду справи для укладення договору з адвокатом та ознайомлення з матеріалами справи.

В судове засідання 17.07.2019 року ОСОБА_1 з`явився з захисником - адвокатом Шимко А.О., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 16.07.2019 року, яким було заявлено клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи для підготовки до її слухання.

В судовому засіданні 24.07.2019 року ОСОБА_1 від надання пояснень по справі відмовився, захисником Шимко А.О. було заявлено клопотання про повернення матеріалів справи для належного оформлення до УПП у м. Києві. До даного клопотання було долучено копію заяви про вчинення кримінальне правопорушення інспектором ОСОБА_3, яку зареєстровано в ТУ ДБР у м. Києві 23.07.2019 року. Для надання суду відомостей чи було інформацію по цій в заяві внесено в ЄДРДР, судове засідання було відкладено на 26.07.2019 року.

В судовому засіданні 26.07.2019 року захисником не було надано документів на підтвердження внесення інформації по вищевказаній заяві до реєстру досудових розслідувань, судом прийнято рішення про продовження розгляду даної справи, однак захисником Шимко А.О. було заявлено відвід судді Просаловій О.М.

29.07.2019 року постановою судді Каліушка Ф.А. у задоволенні заяви захисника Шимка А.О. про відвід судді Просалової О.М. було відмовлено.

В судове засідання 02.08.2019 року ОСОБА_1 не з`явився. З`явився захисник Шимко А.О., який заявив клопотання про виклик в судове засідання сержанта поліції Частякової Т.А., а також просив відкласти розгляд справи для виклику ОСОБА_1

Клопотання захисника Шимко А.О. про виклик сержанта поліції Частякової Т.А. з підстав наведених у клопотанні судом було залишено без задоволення, оскільки суд самостійно має можливість надати оцінку складеним посадовою особою Частяковою Т.А. документам, які наявні в матеріалах справи.

Також суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення клопотання захисника Шимко А.О. про відкладення судового засідання з причин неявки ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП - участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП не є обов`язковою, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи у його відсутність.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Так, враховуючи викладене вище обставини щодо розгляду даної справи, а саме: надання часу ОСОБА_1 на ознайомлення з матеріалами справи, протягом якого останній для такого ознайомлення не з`явився, відмову ОСОБА_1 від надання пояснень у справі, суд розцінює поведінку ОСОБА_1 як таку, що направлена на зловживання своїми правами, передбаченими КУпАП, затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності та перешкоджання розгляду справи у розумні строки, в зв`язку з чим вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Не погоджуючись з такими рішеннями захисником Шимко А.О. було повторно заявлено відвід судді Просаловій О.М., який суд, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, а також положень Кримінального процесуального кодексу України, залишив без розгляду, оскільки він має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування розгляду справи.

02.08.2019 року судовий розгляд даної справи було продовжено, проте захисник Шимко А.О. відмовився брати у ньому подальшу участь.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 та додані до нього матеріали, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП.

Так, дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 308537 від 04.05.2019 року (а.с. 1), який складено у відповідності вимогам ст. 256 КУпАП, повністю узгоджуються з іншими доказами у справі, а саме: поясненнями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с. 2), відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції (а.с. 7). Крім того, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення правова кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджується довідкою інспектора відділу АП УПП у м. Києві ДПП Л.В. Ісаєвої (а.с. 3), витягом з бази даних «Армор» (а.с. 4) з посиланням на копію постанови Дарницького районного суду м. Києва від 16.01.2019 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження відносно нього закрито на підставі ст. 247 ч. 1 п. 7 КУпАП (а.с. 5-6).

Відповідно до вимог п. 2. 5 Правил дорожнього руху України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні об`єктивно встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та всупереч вимогам п. 2.5 ПДР України відмовився пройти у встановленому порядку зазначений медичний огляд.

Статтею 130 частиною 2 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

У рішенні по справі « О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому, ст. 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 19 Закону України " Про міжнародні договори України ", ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Аналіз наведених вимог закону та сукупності досліджених судом доказів, дозволяє зробити висновок, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП доведена поза розумним сумнівом

Враховуючи особу правопорушника, обставини вчиненого правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність накладення на особу, винну у вчиненні адміністративного правопорушення - ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 гривень 20 копійок , який також підлягає стягненню з правопорушника на користь держави.

Керуючись ст. ст. 130 ч. 2, 251, 252, 268, 283 - 285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить двадцять тисяч чотириста гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок на користь держави.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя