Провадження № 3/742/596/19
Єдиний унікальний № 742/2177/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Павлова В.Г.

при секретарі Тищенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення № 742/2177/19, які надійшли від Прилуцького ГУНП В Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

з даних протоколу пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

20.06.2019 року до Прилуцького міськрайонного суду надійшов протокол від 15.06.2019 року про адміністративне правопорушення серії ОБ №043978 з якого вбачається, що 01 год. 20 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2129 / НОМЕР_1 / з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода. Від проходження медичного обстеження приладом «Drager» та в медичному закладі відмовився в присутності понятих, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, проте надіслав письмове пояснення з якого вбачається, що в нічний час 15.06.2019 року він здійснював керування автомобілем «ВАЗ 2129» та був зупинений працівниками поліції Прилуцького ВП ГУНП, які висловили підозру про його перебування в стані алкогольного сп`яніння і наказали прослідувати до закладу охорони здоров`я. Незважаючи на прохання до працівників поліції пройти огляд для визначення стану на предмет алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, останні повідомили про відсутність в їх екіпажу відповідного приладу та продовжували наполягати на огляді виключно в лікарні. Категорична позиція ОСОБА_1 щодо відмови їхати до лікарні базувалась на тому, що працівники поліції безпідставно звинуватили його в наявності ознак алкогольного сп`яніння, адже він алкогольні напої взагалі не вживав, бо має тяжку хворобу серця. Оскільки був нічний час і він поспішав додому, а працівники поліції так і не змогли його оглянути на місці за допомогою спеціальних технічних засобів, йому було запропоновано написати в протоколі пояснення про відмову їхати до лікарні. ОСОБА_1 наголошував працівникам поліції про невідповідність їх дій відмочим наказам та КУпАП, проте останні запропонували довести неправомірність їх дій в суді. Окрім того, його відмову від проходження в лікувальному закладі огляду безпосередньо засвідчили й свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується їх наданими письмовими поясненнями.

Незважаючи на неодноразові виклики судом особи, якою було складено протокол про адміністративне правопорушення, інспектор СРПП №1 Прилуцького ВП ГУНП Петрусенко О.П. в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв.

Повно та всебічно дослідивши всі обставини адміністративної справи надані в розпорядження суду, забезпечивши дотримання кримінально-процесуальну аспекту, передбаченого ст.6 Конвенції, з огляду на суворість санкції ст.130 КУпАП, суд приходить до внутрішнього переконання, що вона підлягає закриттю у відповідності п.1.ч.1 ст.247 КУпАП, виходячи з наступного.

За правилами п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, в тому числі, за відмову особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 09.11.2015 /далі - Інструкції/, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Тобто, встановлений порядок медичного огляду особи, зокрема, і з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, передбачає собою спочатку проведення його на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, і лише потім, в залежності від результатів та позиції водія, в лікувальному закладі.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З наданих в розпорядження суду письмових доказів встановлено, що ОСОБА_1 працівники поліції, незважаючи на його прохання пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, одразу пропонували його проведення в лікувальному закладі. Вказаний висновок суду базується на письмових поясненнях ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, аналогічних письмових поясненнях наданих ним до суду, та посилюється письмовими поясненнями понятих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Останні, надаючи пояснення безпосередньо працівнику поліції, також засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду саме в медичному закладі, хоча й підтвердили про наявність в останнього ознак алкогольного сп`яніння /а.с.3,4/.

Відповідно до п.п.3,4,5 Розділу ІІ Інструкції, поліцейськими при огляді на стан сп`яніння використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Як вбачається з описової частини протоколу, працівниками поліції зазначено про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного обстеження приладом «Drager», проте жодних ідентифікуючих даних спеціального технічного засобу /повну назву, серію/ не вказали. Вказана обставина логічно узгоджується з поясненнями ОСОБА_1 про відсутність в працівників поліції на момент його огляду жодних технічних вимірювальних засобів та кореспондується з поясненнями свідків. Іншої причини не зазначення працівниками поліції повної назви в адміністративному протоколі - газоаналізатор «Drager Alcotest 6810» суд не вбачає.

Окремо суд звертає увагу і на очевидне дописування працівниками поліції в описовій частині протоколу додаткового тексту вже після викладення суті адміністративного правопорушення, що унеможливлює встановлення його первісної редакції /а.с.4/.

Надані ОСОБА_1 медичні довідки в підтвердження його стану здоров`я не є належними доказами по справі, оскільки наявність відповідного захворювання автоматично не виключає факту вживання алкогольних виробів, а відтак не враховуються судом при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ст.265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, що передбачене, зокрема і ч.1 ст.130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Проте, всупереч положенням чинного законодавства, працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 , який начебто мав ознаки алкогольного сп`яніння, та фактично дозволили продовжувати здійснювати йому керування транспортним засобом, що в свою чергу також ставить під сумнів обґрунтованість підстав для складання адміністративного протоколу.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали в суду сумніви.

Слід наголосити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії», п.44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

В зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За вище викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його огляд на стан алкогольного сп`яніння очевидно було проведено в порушення вимог Інструкції, а тому факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем у передбаченому законом порядку встановлений не був.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247,283,284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 по притягненню його до адміністративної відповідальності, що передбачена ч.1 статті 130 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду

Чернігівської області В.Г.Павлов