П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2019 Справа №607/13520/19

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Лобач І.В.,

особи, що притягуються

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

представника особи, що притягується

до адміністративної відповідальності,

адвоката Скиби В.М.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, одружену, з вищою освітою, на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, працюючу викладачем Галицького коледжу ім. В. Чорновола, жительку АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в гімназії «Гармонія», що за адресою: АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 Тернопіль, 07 травня 2019 року близько 15.00 год., перебуваючи поблизу гімназії, вчинив дії, що полягають в психологічному насильстві по відношенню до свого однокласника ОСОБА_3 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-4 КУпАП. Оскільки малолітній ОСОБА_2 не досяг віку, з якого передбачена адміністративна відповідальність, протокол складено на матір ОСОБА_1

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності та її представник адвокат Скиба В.М. вважають, що діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, що є підставою для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення. Згідно письмових заперечень вказують, що до основних знак булінгу слід віднести насильство у будь-якій формі, психологічне чи фізичне, однак не кожна дія, яка полягає у порушенні освітнього процесу є булінгом. Однотипні образи, які не мають системного з характеру та не полягають у насильстві можна розцінювати як неприязні відносини, а не булінг. Обов`язковою ознакою булінгу є заподіяння або можливість заподіяння шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, однак на підтвердження цих обставини при матеріалах справи немає жодного доказу. З наданих суду протоколу та інших письмових доказів неможливо встановити місце вчинення дій, як і не вказано, які саме дії вчинено ОСОБА_2 відносно учня ОСОБА_4 і чи внаслідок таких дій могла бути чи була заподіяна шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого. Виниклий між учнями конфлікт мав місце з приводу прибирання в класі, носив одноразовий характер та не спричинив ОСОБА_5 будь-якої шкоди, а тому не може розцінюватися як булінг. В діях дітей не вбачалося тиску чи насильства відносно ОСОБА_4 , а після виниклої ситуації учні попросили вибачення за свої дії, відповідно конфлікт було вичерпано.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суд пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_4 . З п`ятого класу її син, як і всі діти, почав навчатися в гімназії «Гармонія», оскільки там немає початкових класів. Попередньо дитина навчалася в ТЗОШ №18. Стосунки в класі будувалися по різному, були хороші моменти, а також конфліктні ситуації. Останній раз ОСОБА_7 не почергував, а тому мав відчергувати за вказівкою вчителя цілий тиждень. Напереддень конфлікту, в понеділок син свідка поприбирав та зателефонував вчителю, щоб прийшла пересвідчитися в цьому, однак вчитель відпустила його додому, а на наступний день у вівторок через те, що він нібито не почергував розпочався конфлікт у спортзалі між учнями в класі, в тому числі і ОСОБА_8 , який в подальшому продовжувався на вулиці, де діти чинили на ОСОБА_9 психологічне насильство, заставляли вибачатися. Всі ці обставини свідку відомі зі слів сина, він спочатку нічого не говорив, однак в подальшому повідомив, що мав місце конфлікт у школі і показав відео. Свідок на наступний день пішла до школи та намагалася з`ясувати у вчителя причини виниклого між дітьми конфлікту, однак, не отримавши відповіді, звернулася у правоохоронні органи. Причиною звернення свідка був не тільки цей конфлікт, а й те, що її сина неодноразово били та ображали в класі, він приходив додому з синцями, однак в правоохоронні органи вона не зверталася. Свідок вважає, що її син не провокує і не створює конфліктів. На протязі його навчання в гімназії мати одного з учнів зверталася до свідка з приводу непорозумінь між дітьми, однак і свідок, і її син вибачилися за виниклий конфлікт. Син свідка ОСОБА_7 чергує разом з ОСОБА_10 , однак претензій до останнього з приводу прибирання в класі в день конфлікту не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що не перебуває в родинних стосунках із ОСОБА_6 . В день конфлікту між дітьми у класі її сина ОСОБА_12 не було у школі, а тому про всі події, які відбулися, їй відомо зі слів сина та батьків школярів. Конфлікт розпочався з чергування, син свідка та ОСОБА_7 чергують у класі разом, але практично завжди ОСОБА_13 чергує сам, бо у ОСОБА_4 є інші справи. Напередодні конфлікту діти мали чергувати вдвох, по графіку, однак син свідка знову чергував один. Це стало причиною того, що у своїй групі в додатку «вайбер» учні класу обговорювали вказану ситуацію та помістили карикатури на ОСОБА_9 та його маму. Остання в суботу, а це був робочий день, прийшла до школи та вчинила скандал, що стало причиною звернення ОСОБА_12 в медпункт та до шкільного психолога. В понеділок син свідка пішов до школи, однак у вівторок, в день конфлікту його не було. З приводу конфлікту свідку відомо, що діти в класі попросили ОСОБА_9 довести, що він поприбирав клас, і з приводу цього між дітьми відбулася розмова на підвищених тонах. Про те, що такі конфлікти у класі мали місце постійно свідку невідомо, якщо й були, то дуже рідно, але провокації зі сторони ОСОБА_4 мали місце неодноразово.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що є матір`ю ОСОБА_15 , відносно якого також була написана заява в поліцію про те, що він щодо ОСОБА_4 вчинив дії, які полягають у булінгу. Свідок знає про конфлікт у класі зі слів сина, її також викликали в поліцію з приводу цих подій. Зі слів ОСОБА_15 , ОСОБА_7 не почергував у класі, однак ніхто до нього не застосовував фізичне чи психологічне насильство. Періодично у класі виникають непорозуміння через поведінку ОСОБА_4 , однак вони завжди вирішувалися дітьми та вчителем. Свідку відомо, що через переписку у «вайбері» мати ОСОБА_4 приходила до школи, де влаштувала скандал. Будь-яких конфліктів між ОСОБА_16 та сином свідка не було, однак неодноразово виникали непорозуміння з приводу поведінки ОСОБА_4 , який зі слів ОСОБА_15 не чергував у класі. Про інші конфлікти, окрім непорозумінь через чергування у класі, свідку невідомо.

Дослідивши адміністративні матеріали, заслухавши доводи ОСОБА_1 , представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, покази свідків, вважаю, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП підлягає закриттю з наступних підстав.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Диспозиція ч. 3 ст. 173-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за вчинення малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, булінгу (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

ОСОБА_17 це агресивна свідома поведінка однієї дитини (або групи) стосовно іншої, що супроводжується регулярним фізичним і психологічним тиском. Булінг відрізняється від звичайної сварки між дітьми тим, що він супроводжується фізичним та психологічним насиллям.

Цькування може мати різні форми: фізичний булінг (штовхання, підніжки, бійки, стусани, нанесення тілесних ушкоджень); вербальне цькування (обзивання чи глузування); булінг стосунків, коли дітей ігнорують, не допускають до ігор чи інших заходів.

Типовими знаками булінгу є систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі; наслідки у вигляді психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Відтак, не кожен конфлікт є булінгом. Цькування це тривалі, повторювані дії, а одинична сутичка між учасниками таким не може вважатися. Крім того, ключовою ознакою саме булінгу є бажання завдати шкоди, принизити жертву.

В судовому засіданні не здобуто доказів того, що малолітній ОСОБА_2 вчинив дії, які слід кваліфікувати, які булінг відносно дитини ОСОБА_3 . Виниклий між дітьми класу конфлікт мав причину, не носив постійний характер, як і не спричинив малолітньому ОСОБА_5 психічної чи фізичної шкоди. Цей конфлікт був вирішений між дітьми класу, які попросили у ОСОБА_4 вибачення в присутності директора школи та в подальшому не продовжувався.

Доводи свідка ОСОБА_6 , що її син постійно приходив додому в синяках через побиття та образи хлопців з класу, суд відхиляє, які такі, що не підтверджені жодними доказами, оскільки відомості про будь-які інші непорозуміння ОСОБА_4 та дітей у класі, які б вказували на систематичність дій чи завдання будь-якої шкоди останньому при матеріалах справи не має та в судовому засіданні не здобуто.

Згідно із п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, суд прийшов до висновку, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад цього адміністративного правопорушення, у зв`язку із чим її слід звільнити від адміністративної відповідальності, а провадження в даній справі закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 173-4, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 278343 від 22 травня 2019 року закрити.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд прокурором, у випадках, передбачених частиною 5 ст.7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська