ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1595/19 Номер провадження 33/814/769/19Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю. А. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
Категорія: ч.2 ст.172-6 КпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,

з секретарем Гнітько А.М.,

з участю прокурора Айдаєва Р.З.,

захисника ОСОБА_8,

порушника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Гнідаша С.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 червня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, головний державний інспектор відділу контрольно - перевірочної роботи фізичних осіб ГУ ДФС у Полтавській області, несудимий,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення - штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1700 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 . притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він, обіймаючи посаду головного державного інспектора відділу контрольно - перевірочної роботи фізичних осіб ГУ ДФС у Полтавській області, будучи суб`єктом, на якого у відповідності до підпункту «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» поширюється його дія, всупереч вимогам ч.2 ст. 52 цього Закону, після отримання 22 грудня 2018 року доходу в розмірі 226 131 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатної особи на 1 січня 2018 року, у виді дарунку квартири АДРЕСА_2 від свого батька ОСОБА_2 , в порушення десятиденного строку, несвоєчасно, лише 18 березня 2019 року подав повідомлення про такі суттєві зміни в майновому стані.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить постанову судді скасувати, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що зібрані Управлінням захисту економіки в Полтавській області докази є недопустимими, оскільки отримані в порушення порядку, встановленому законом. При цьому посилається на рішення Херсонського окружного адміністративного суду та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі №2140/1858/18.

Звертає увагу на порушення ч.2 ст. 254 КпАП України, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. В зв`язку з цим зазначає, що протокол є недопустимим доказом.

Також вказує про відсутність у ОСОБА_1 умислу на несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані. Наголошує, що примірник договору дарування знаходився в батька, що підтвердили свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6

ОСОБА_1 не зміг взяти копію договору, оскільки стан здоров`я батька погіршився і знайшов документ лише 11 березня 2019 року після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, адвокат стверджує про велике навантаження на роботі підзахисного, адже він брав участь з 10 по 21 грудня 2018 року у проведенні перевірки діяльності фізичної особи - підприємця в селі Крем`янка Лубенського району Полтавської області, за результатами якої було відкрите кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 205-1 КК України.

Вислухавши пояснення порушника та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах, яким судом першої інстанції, з дотриманням вимог ст.252 КпАП України, була надана правильна оцінка шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Диспозицією ч.2 ст.172-6 КпАП України передбачена відповідальність, зокрема, за несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

При цьому приписами Примітки визначено, що суб`єктом правопорушень у цій статті Кодексу є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції".

Фактичні обставини несвоєчасного повідомлення ОСОБА_1 про суттєві зміни у майновому стані, а також те, що він є суб`єктом цього правопорушення, ніким із учасників провадження не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги про недопустимість доказів з огляду на судові рішення окружного та апеляційного адміністративних судів у конкретній справі є непереконливими.

Так, захисник посилається на рішення суду, яким задоволено частково позов особи та визнано протиправними дії Управління захисту економіки в Херсонській області по проведенню перевірки та витребування копій документів і інформації з метою аналізу дотримання вимог антикорупційного законодавства.

Відповідно до приписів ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

В засіданні апеляційного суду встановлено, що ні ОСОБА_1 , ні його захисник ОСОБА_7, ні Управління захисту економіки в Полтавській області у справі, на яку посилається апелянт, участі не брали.

В свою чергу, відповідно до ч.2 ст.251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 255 КпАП України встановлено, що особами, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені статтями 172-4 - 172-6 цього Кодексу, є уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ.

Протокол про адміністративне правопорушення від 09 квітня 2019 року щодо ОСОБА_1 складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

Оцінюючи докази, суддя місцевого суду дотримався вимог ст.252 КпАП України та всебічно, повно і об`єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності.

За таких обставин відсутні підстави визнавати докази недопустимими, про що прохав захисник.

Доводи апеляційної скарги про відсутність умислу у ОСОБА_1 на вчинення правопорушення суперечать вимогам закону.

Згідно зі ст.10 КпАП України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.11 цього Кодексу адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

З пояснень порушника в судовому засіданні вбачається, що він знав про отримання 22 грудня 2018 року доходу, що перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатної особи на 1 січня 2018 року, розумів необхідність своєчасно повідомити про суттєві зміни у майновому стані, усвідомлював протиправний характер своєї бездіяльності після закінчення десятиденного строку, передбачав її шкідливі наслідки і хоча і не бажав, але свідомо допускав їх настання.

Твердження захисника про неможливість повідомити про зміни в майновому стані через відсутність договору дарування у порушника спростовуються таким.

З наявного в матеріалах справи договору дарування квартири вбачається, що ОСОБА_1 є стороною договору (обдарований), був присутній при його укладенні, про що свідчить власноручний підпис. При цьому нотаріус роз`яснив ОСОБА_1 зміст, умови, правові наслідки договору, а також момент реєстрації за ним права власності на нерухоме майно саме 22 грудня 2018 року та його вартість.

Також адвокат стверджує про велике навантаження на роботі підзахисного, але відповідно до тексту скарги ОСОБА_1 брав участь у проведенні відповідної перевірки з 10 по 21 грудня 2018 року, тобто до укладення договору дарування квартири.

Доводи захисника про наявність у ОСОБА_1 поважних причин пропуску строку повідомлення про суттєві зміни у майновому стані були предметом перевірки в суді першої інстанції і не знайшли свого підтвердження. З такими висновками судді погоджується і апеляційний суд, враховуючи при цьому і те, що нових поважних причин в апеляційній скарзі не зазначено.

Таким чином, суддя місцевого суду дійшов обґрунтованого висновку про те, що адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинене умисно.

Також захисник наголошує про порушення граничного строку складання протоколу, стверджуючи, що датою виявлення правопорушення є 3 квітня 2019 року, а протокол складений 9 квітня 2019 року на підставі рапорта працівника поліції від цього ж числа.

З матеріалів справи вбачається, що всупереч визначеній в протоколі даті виявлення правопорушення 9 квітня 2019 року, фактичною датою його виявлення є 28 березня 2019 року.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з доводами захисника про необхідність визнати протокол недопустимим доказом з огляду на таке.

Допустимість доказів - це придатність їх для використання у процесі за формою, на відміну від їх належності - придатності для використання за змістом.

Встановлюючи вимоги дотримання процесуальної форми, закон має на меті отримання доброякісних доказів, здатних з достовірністю встановлювати обставини справи.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому законом.

Протокол про адміністративне правопорушення від 09 квітня 2019 року щодо ОСОБА_1 складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

Водночас КпАП України не встановлює підстави визнання протоколу недопустимим доказом лише через порушення строку його складення, визначеного ч.2 ст.254 цього Кодексу.

Тому доводи захисника про недопустимість як доказу протоколу про адміністративне правопорушення є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.2 ст.172-6 КпАП України.

Стягнення накладене у відповідності з приписами ст.33 та ст.38 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують відповідальність.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КпАП України.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді, не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_7, - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду В.Г.Костенко