Справа№ 754/5050/19 Головуючий у 1 інстанції Панченко О.М.
Провадження № 33/824/2475/2019 Головуючий у 2 інстанції Гайдай Р.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 384 гривні 20 копійок.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 26 березня 2019 року о 03 годині 50 хвилин керував в м. Києві, по вул. Закревського, 42-А транспортним засобом «Додж» д.р.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає дійсності, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Таким чином, своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Деснянського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року скасувати та закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він у протоколі не зазначав, що відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у найближчому закладі охорони здоров`я поліцейські зовсім не пропонували проходити його. Посилання судді на зазначену у протоколі фразу «поводив себе дуже емоціно» не свідчить про відмову від проходження саме цього огляду і в такому порядку, а також не слугує доказом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Суддя не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб апелянт має пройти на вимогу поліцейського. Неправильне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле.

В порушення п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного чи алкогольного сп`яніння. Вказане свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, його не відсторонили від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

При наявності суперечливих показань свідків суд першої інстанції не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв`язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1 котрий підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задоволити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДРУкраїни ОСОБА_1 дотримано не було.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 186613 від 26 березня 2019 року, згідно якого 26 березня 2019 року о 03 годині 50 хвилин водій ОСОБА_1 керував в м. Києві, повул. Закревського, 42-А транспортним засобом «Додж» д.р.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає дійсності, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Таким чином, своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , котрі підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- відеозаписом із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , де зафіксовано відмову останнього від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

На підставі зібраних у справі доказів суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не заперечував той факт, що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте він відмовився через те, що в нього не було часу чекати поки працівники поліції привезуть «Драгер» для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не сформульовано, який саме огляд на стан сп`яніння, та у який спосіб йому пропонувався, спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 186613 від 26 березня 2019 року, в якому чітко викладено суть адміністративного правопорушення, що полягає у відмові ОСОБА_1 , у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, що відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, та тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену вказаною статтею.

Відсутність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення даних про відсторонення водія від керування транспортним засобом та направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Крім того, положення ст.ст. 256, 266 КУпАП, не передбачають обов`язок уповноваженої особи долучати до протоколу про адміністративне правопорушення направлення особи для проходження медичного огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Таким чином, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Більш того, санкція вказаного закону є безальтернативною.

За таких обставин, постанова Деснянського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року, щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Гайдай