ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 607/16720/19

21 серпня 2019 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , працюючого директором КЗ «ДЮСШ з греко - римської боротьби»,

за ч.2 ст. 212-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №097658 від 10 липня 2019 року, 09 липня 2019 року по вул.Д.Галицького, 2 в м.Тернополі був виявлений носій зовнішньої реклами (білборд), на якому розміщено банер від кандидата на вибори народних депутатів України ОСОБА_2 з його фотографією. Білборд розміщено на фасаді Палацу спорту, який перебуває в комунальній власності, балансоутримувачем якого є КЗ ДСЮШ з греко-римської боротьби, в особі директора ОСОБА_1 . Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 5 ст.74 «Про вибори народних депутатів України».

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому правопорушенні не визнав. Пояснив, що банер із зображення кандидата в народні депутати України ОСОБА_2 на фасаці Палацу спорту по вул.Д.Галицького, 2 в м.Тернополі він не розміщував. У приміщенні Палацу спорту здійснюють діяльність різні особи, із якими укладено договори оренди, у тому числі і дружина ОСОБА_2 . Він особисто даної реклами не розповсюджував та дізнавшись про її розміщення, одразу вжив заходів щодо її зняття. Так, в телефонній розмові із дружиною ОСОБА_2 йому стало відомо про те, що вказаний білборд розмістила саме вона та він попросив її прибрати його. Під час оформленнями працівниками поліції адміністративних матеріалів зазначений білборд вже був знятий. Посилаючись на наведене, просив провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши в сукупності наявні в матеріалах докази, вважає, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В силу вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених вимогами ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Постановою суду від 31 липня 2019 року матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 212-14 КУпАП повторно направленні на доопрацювання до Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області.

Зокрема, зазначено про необхідність доопрацювання матеріалів справи, а саме: для долучення матеріалів на підтвердження того, що правопорушення вчинене посадовою особою підприємства розповсюджувача реклами, оскільки це є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення; долучення статуту ТзОВ та інформацію про те, на якій підставі (з власної ініціативи/на договірній основі) даним підприємцем здійснювалось поширення інформації про кандидата в народні депутати; зазначення даних про свідків, потерпілих чи інформацію про їх відсутність; зазначення часу вчинення та виявлення правопорушення; зазначення та долучення письмових доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є посадовою особою підприємства розповсюджувача.

16 серпня 2019 року матеріали справи повернулися до суду від Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області.

На виконання вимог постанови суду працівниками поліції долучено рапорт від 09 серпня 2019 року.

Будь-які інші докази до матеріалів справи не долучено та вимоги суду зазначені у постанові суду від 31 липня 2019 року у повному обсязі не виконані.

Як вбачається із змісту протоколу, ОСОБА_1 інкримінують вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 212-14 КУпАП, а саме порушення встановленого законом порядку розміщення агітаційних матеріалів чи матеріалів політичної реклами підприємствами розповсюджувачами реклами.

Кваліфікуючою ознакою складу правопорушення за ч. 2 ст. 212-14 КУпАП є порушення встановленого законом порядку розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами підприємствамирозповсюджувачами реклами. Розповсюджувачі реклами це ЗМІ (друковані, електронні, телерадіокомпанії), рекламні та інформаційні агенції, типографії, партії, яким належать ЗМІ, інтернет-сайти.

Згідно роз`яснень, які надані в Узагальнення судової практики застосування судами України законодавства про відповідальність за адміністративні правопорушення, що посягають на здійснення народного волевиявлення та встановлений порядок його забезпечення (статті 212-12 - 21 Кодексу України про адміністративні правопорушення), та злочини проти виборчих прав і свобод (статті 157 - 160 Кримінального кодексу України) Верховного Суду України, на підтвердження порушення встановленого законом порядку розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами підприємствами розповсюджувачами реклами (положення статей 5460 Закону № 595-VIII) необхідно вказати, що: по-перше, порушено порядок розміщення агітаційних матеріалів чи матеріалів політичної реклами в друкованих чи аудіовізуальних (електронних) ЗМІ, у якій формі оформлено агітаційні матеріали; або порядок розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами на стендах, дошках оголошень у місцях, визначених і обладнаних місцевими органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування; або порядок розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами на носіях зовнішньої реклами у населених пунктах чи поза межами населених пунктів; або порядок розміщення агітаційних матеріалів та політичної реклами під час проведення передвиборної агітації у формах передбачених пунктами 13, 57, 9 ч. 5 ст. 54 Закону № 595- VIII; по-друге, які норми виборчого законодавства порушено щодо порядку розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами (зазначити таку норму), навести докази і додати матеріали на підтвердження вчиненого; по-третє, слід зазначити, чи порушено порядок розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами (зазначити, якими матеріалами це підтверджено); по-четверте, слід зазначити, що підприємстворозповсюджувач реклами, яке порушило порядок, належить (працює за договором) партії, кандидату в депутати, суб`єкту виборчого процесу, який зареєстрований як кандидат в депутати, представник партії; або, що підприємстворозповсюджувач реклами не належить партії, кандидату в депутати; по-п`яте, слід зазначити, права яких суб`єктів виборчого процесу порушено такими протиправними діями.

Предметом доказування за ч. 2 ст. 212-14 КУпАП є: виявлення агітаційних матеріалів чи політичної реклами, розміщених на порушення встановленого законом порядку; порушення встановленого законом порядку розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами; те, що таке порушення встановленого законом порядку здійснено підприємствами розповсюджувачами реклами (посадовою особою підприємства); розміщення агітаційних матеріалів чи матеріалів політичної реклами відбувалось під час виборчого процесу.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 74 Закону України «Про вибори народних депутатів» забороняється розміщення агітаційних матеріалів та політичної реклами на будинках і в приміщеннях органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій державної та комунальної форми власності.

Положеннями ч. 2 ст. 212-14 КУпАП встановлено відповідальність за порушення встановленого законом порядку розміщення агітаційних матеріалів чи матеріалів політичної реклами підприємствами - розповсюджувачами реклами.

Протокол про адміністративне правопорушення, що надійшов на розгляд суду відносно ОСОБА_1 та додані до такого матеріали не містять даних про місце, час вчинення останнім адміністративного правопорушення - тобто коли, де саме та яким чином ОСОБА_1 розмістив на зовнішній поверхні комунального закладу політичну рекламу за кандидата у народні депутати ОСОБА_2 .

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 здійснював будь-які дії щодо розміщення матеріалів політичної реклами 09 липня 2019 року.

Крім того, судом двічі направлялися матеріали справи на доопрацювання, однак вимоги суду у повному обсязі виконані не були.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що вказані агітаційні матеріали розмістила дружини кандидата в народні депутати України ОСОБА_2 , яка орендує приміщення у даній установі та згодом їх демонтувала. Він особисто даної реклами не розповсюджував та дізнавшись про її розміщення, одразу вжив заходів щодо її демонтування.

Таким чином, аналізуючи покази ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.212-14 КУпАП, оскільки останній стверджує, що він будь-яких дій щодо розміщення даної реклами не вчиняв та не є підприємством розповсюджувачем.

В свою чергу, працівники поліції не відібрали пояснень у дружини ОСОБА_2 та інших орендарів приміщень Палацу Спорту з метою встановлення дійсних обставин справи.

З цих підстав, суд не приймає до уваги протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 , оскільки фабула адміністративного правопорушення, викладена в самому протоколі, не відображає дійсних обставин, здобутих під час слухання справи в суді, а інших доказів, які б підтверджували вину особи немає.

Згідно з вимогами ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 129 Конституції України проголошено основні засади здійснення судочинства, серед яких- змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до переконання, що в матеріалах справи недостатнього доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 212-14 КУпАП.

Положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні, а судом не здобуті належні, достатні та допустимі докази, за європейським стандартом доказування «поза розумним сумнівом» на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого саме ч. 2 ст. 212-14 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 212-14 КУпАП слід закрити, за відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 212-13, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 212-14 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя