КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/2370/2019 Постанова винесена суддею Вознюком С.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2019 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, 12 січня 2019 року о 15 год. 06 хв. в с. Гора Бориспільського району Київської області, по вул. Бориспіль-7, ОСОБА_1 керував автомобілем «Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя; поведінка, яка не відповідає обстановці; почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2019 року та закрити провадження в справі.

За доводами апелянта висновки суду в постанові не відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на неналежних і недопустимих доказах, яким суд надав неправильну оцінку, а тому безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Зокрема, як стверджує апелянт, в протоколі не викладена суть адміністративного правопорушення, адже не вказано від якого саме огляду він відмовився та не зазначено порядок проходження такого огляду; пояснення свідків викладені на стандартних бланках, не відображають фактичних обставин справи та не містять інформації про те, чи пропонувався йому огляд на місці за допомогою спеціальних технічних засобів.

Вказує, що в матеріалах справи взагалі відсутні підтвердження того, що він керував автомобілем та ще й у стані наркотичного сп`яніння, на час звернення до нього поліцейських його транспортний засіб не рухався, він наркотичні засоби не вживав, тому у нього не могло бути ознак наркотичного сп`яніння, а працівники поліції без жодних пристроїв та експертиз визначили, що він начебто перебував у стані наркотичного сп`яніння, порушили при цьому процедуру огляду та безпідставно склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, апелянт посилається на неповноту судового розгляду у зв`язку з тим, що не було допитано свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , зазначених у протоколі, а також пасажирів - свідків ОСОБА_4 (його рідну сестру) та ОСОБА_5 .

Вважає також, що при винесені постанови судом не було з`ясовано обставин, що пом`якшують відповідальність, та інших обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Одночасно в апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушив питання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2019 року, поважність пропуску якого обґрунтував тим, що розгляд справи відбувся у його відсутність, а копію постанови він отримав лише 07 травня 2019 року.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув,клопотання про відкладення розгляду справи не подав, а тому його неявка, з огляду на положення ч. ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги та клопотання, вважаю можливим в даному випадку поновити ОСОБА_1 строк оскарження судового рішення, оскільки з його змістом він ознайомився 07 травня 2019 року та апеляційну скаргу подав 16 травня 2019 року, але апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду були дотримані.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність також встановлена і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте вимоги вказаного пункту ПДР України, як про це переконливо свідчать докази у справі, ОСОБА_1 виконано не було та його винуватість у вчиненні правопорушення, за обставин, викладених у постанові, підтверджується даними: протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 164030 від 12 січня 2019 року (а.с. 1); направлення на огляд водія транспортного засобу (а.с. 2); письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 4,5); розписки (а.с. 6); рапорту інспектора поліції Карпусь Д.М. (а.с. 7); відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с. 12).

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення від 12 січня 2019 року складений уповноваженою на те особою, без істотних порушень положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та, окрім іншого, містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій, у тому числі в протоколі вказані ознаки наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 , які були виявлені поліцейським, та дії водія в присутності двох свідків щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння, є вказівка на порушення вимог п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, зі змісту пояснень ОСОБА_1 у протоколі, в яких він особисто вказав, що не мав наміру зупинятись у забороненому місці, але зупинився, щоб висадити сестру, слідує, що він не заперечував тієї обставини, що керував транспортним засобом.

Не викликають жодних сумнівів у їх достовірності і письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які складені на виконання вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941 і їх зміст, викладений власноручно кожним свідком, узгоджується з фактичними обставинами правопорушення, наведеними у протоколі та переконливо доводить, що саме в присутності двох свідків водій ОСОБА_1 12 січня 2019 року о 16 год. 00 хв. відмовився на вимогу поліцейського від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, тобто від медичного огляду.

До того ж слід зазначити, що свідки залучались працівниками патрульної поліції з метою дотримання вимог пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок), яким передбачено складання протоколу про адміністративне правопорушення в присутності двох свідків у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я.

Крім того, відеозапис події, долучений до протоколу, також підтверджує дотримання працівниками поліції положень ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку. З указаного відеозапису вбачається, що в присутності двох свідків поліцейський повідомив про виявлені у водія ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння та запропонував водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в лікаря-нарколога, проте ОСОБА_1 від огляду відмовився.

Указані докази, як і інші, що містяться в матеріалах справи, всупереч доводам апелянта, є належними, допустимими та достовірними, здобуті вони з додержанням процесуальної процедури та об`єктивно узгоджуються між собою, тому суддя місцевого суду обґрунтовано поклав їх в основу висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на порушення поліцейським вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція), з огляду на те, що поліцейський не запропонував йому огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, є непереконливим. Виходячи з того, що у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, визначені в пункті 4 розділу I Інструкції, про що прямо зазначено в протоколі, огляд на стан наркотичного сп`яніння у будь-якому випадку підлягав проведенню виключно в закладі охорони здоров`я відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції, проте ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, що є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безпідставними є і доводи апелянта про неповноту судового розгляду з посиланням на те, що в суді не допитувалися свідки, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 заявляв клопотання про виклик та допит під час судового розгляду свідків, а відеозапис з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовані обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, що відбувалося в присутності двох свідків, доводить відсутність порушення процедури направлення ОСОБА_1 для огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння до закладу охорони здоров`я та дотримання поліцейськими вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 10 квітня 2019 року, відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на оцінці доказів, які спростовують позицію ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, отже судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП і відсутні законні підстави для його скасування та закриття провадження в справі, як про це просить апелянт.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог

ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом не з`ясовано обставин, які пом`якшують відповідальність та мають значення для вирішення питання щодо виду та розміру адміністративного стягнення, не заслуговують на увагу, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає альтернативних стягнень.

З огляду на наведене, вважаю, що постанова судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2019 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко