ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Курносенка Д.О.

іншого учасника дорожнього руху ОСОБА_2

її представника ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2019 року, якою у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №280091, 17.09.2018 р. о 15 год. 10 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 525, державний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Кіровоградській в м. Миколаєві, та в порушення п. 14.6 «а» Правил дорожнього руху України, здійснив обгін на перехресті з вул. Плевневською, в результаті чого відбулося зіткнення з транспортним засобом HYUNDAI Tucson, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який виконував поворот ліворуч на вул. Плевневську. Після чого, транспортний засіб BMW 525 продовжив самовільний рух та допустив наїзд на дерево. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.

Як встановлено суддею, ОСОБА_1 рухався на автомобілі BMW 525 по вул. Кіровоградській в м. Миколаєві, відповідно до вимог ПДР України, займаючи ліву крайню смугу руху. В попутному напрямку в правій смузі руху, рухався автомобіль HYUNDAI Tucson, під керуванням водія ОСОБА_2 . Остання при під`їзді до перехрестя з вул. Плевневською в м. Миколаєві, почала здійснювати маневр лівого повороту. Внаслідок цих дій, уникаючи аварійної ситуації, водій ОСОБА_1 вимушений був зміститись ліворуч. Але через малу відстань до автомобілю HYUNDAI та через дії водія ОСОБА_2 , яка небезпечно та раптово змінила напрямок руху, сталося зіткнення транспортних засобів.

Також встановлено, що за наслідками ДТП слідчий склав схему ДТП до протоколу огляду місця події, на якій є слід юзу, але не визначено належність цих слідів.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення суддя зазначила, що доказів наявності вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 14.6 «а» Правил дорожнього руху України, які стали причиною ДТП, суду не надано. Суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 обгону на перехресті не здійснював, а лише уникав прямого зіткнення з боковою частиною автомобіля HYUNDAI Tucson, під керуванням ОСОБА_2 .

Тому суддя дійшла висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову скасувати та визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апелянт вважає, що висновки судді про те, що в матеріалах справи відсутні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є помилковим, оскільки потерпілою стороною ще 20.11.2018 р., під час оформлення матеріалів справи, надавався висновок фахівця №18-067/1068 від 19.11.2018 р. по автотехнічному і транспортно-трасологічному дослідженню обставин ДТП за участю автомобілів HYUNDAI Tucson та BMW 525, який не враховано при ухваленні рішення. Вказує на те, що суддя в оскаржуваній постанові посилається на висновок експертного дослідження №35 від 09.11.2018 р, однак у мотивувальній частині рішення, не зазначає причин відхилення як доказу вини ОСОБА_1 висновок фахівця №18-067/1068 від 19.11.2018 р.

Апелянт просить врахувати, що у вказаному вище висновку фахівця зазначається про порушення ОСОБА_1 вимог п. 14.6 ПДР України, що на думку ОСОБА_2 , і стало причиною ДТП. Також додає, що відповідно до схеми ДТП, сліди юзу знаходяться на зустрічній смузі руху. Тому вважає, що саме ОСОБА_1 є винним у вчиненні ДТП.

Заслухавши доводи ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_1 та його захисника Курносенка Д.О ., які вважали прийняте суддею рішення законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши їх безпосередньо під час апеляційного розгляду, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 здійснив обгін на перехресті, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом HYUNDAI Tucson під керуванням водія ОСОБА_2 , яка здійснювала маневр лівого повороту.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_1 здійснив обгін, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Як слідує з пояснень ОСОБА_1 , наданих 05.11.2018 р. інспектору УПП, він рухався на своєму автомобілі BMW 525 по вул. Кіровоградській в напрямку виїзду з м.Миколаєва. Зазначив, що його автомобіль рухався зі швидкістю приблизно 50 км/год, ближче до центру дороги, а саме, приблизно на відстані 3 м від правого краю дороги до правих коліс його автомобіля. Зазначив, що правіше від нього також рухалися транспортні засоби, але трохи повільніше, тому він їх випереджував.

ОСОБА_1 пояснив, що під`їжджаючи до вул.Плевневська, він помітив, що з правого ряду різко почав здійснювати поворот ліворуч автомобіль HYUNDAI Tucson, тим самим виїхавши в смугу його руху. Відстань між їхніми транспортними засобами в момент, коли автомобіль HYUNDAI почав повертати ліворуч, складала близько 10 м, а швидкість руху вказаного транспортного засобу була приблизно 30 км/год. Зазначив, що з метою уникнення зіткнення, він також почав вивертати кермо ліворуч, проте зіткнення все одно відбулося. Також додав, що з початку виконання автомобілем HYUNDAI повороту ліворуч до моменту зіткнення, він подолав відстань приблизно 20 м. Зіткнення сталося передньою лівою частиною автомобіля HYUNDAI Tucson з правим переднім крилом автомобіля BMW 525, яким він керував, та під час зіткнення праві колеса його автомобіля знаходились на смузі його руху. А після зіткнення його автомобіль занесло, та він виїхав за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на дерево.

Як слідує з письмових пояснень іншого учасника дорожнього руху - ОСОБА_2 , наданих безпосередньо після ДТП, 17.09.2018 р. вона рухалася з боку мікрорайону Північний по вул. Кіровоградській в м. Миколаєві, маючи намір повернути до поштового відділення, яке знаходиться на вул. Плевневській. У дзеркало заднього виду побачила позаду автомобіль чорного кольору. Зазначила, що під`їжджаючи до перехрестя з вул. Плевневською, вона заздалегідь увімкнула лівий покажчик повороту, як зненацька помітила, що зліва, у тому ж напрямку, на великій швидкості рухався автомобіль марки BMW, який зачепив її транспортний засіб, виїхав на бордюр та в`їхав у дерево.

Окрім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснила, що вона, маючи намір здійснити поворот ліворуч, призупинилася, впевнилася, що у зустрічному напрямку немає автомобілів, а автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не бачила. Також пояснила, що увімкнула лівий покажчик повороту приблизно за 30-40 м до перехрестя.

Таким чином, з пояснень учасників дорожнього руху - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вбачається, що вони рухалися по вул. Кіровоградській, яка фактично має дві смуги руху в попутному напрямку, що також узгоджується з даними, що містяться на схемі ДТП.

Згідно п. 1.10. Правил дорожнього руху України, смуга руху - поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75 м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів.

Як вбачається зі схеми ДТП, проїзна частина вул. Кіровоградської має ширину 10,5 м, тобто в кожному напрямку становить по 5,25 м. Фактично, з урахуванням ширини проїзної частини, у кожному напрямку є дві смуги руху по 2,6 м, що на 15 см менше, ніж передбачено п. 1.10 ПДР, тобто є незначне відхилення від вимог п. 1.10 ПДР України щодо ширини смуги руху на проїзній частині.

Враховуючи, що смуга руху не позначена дорожньою розміткою, а також, що фактично ширина дороги у попутному напрямку складає 5,25 м, є фактично дві смуги для руху у попутному напрямку, що не заперечували в суді обидва учасника дорожнього руху, які пояснили, що ширина дороги дозволяла вважати, що у кожному напрямку зазначеної дороги по дві смуги руху.

З пояснень водія ОСОБА_1 слідує, що він рухався, займаючи ліву крайню смугу руху з дозволеною в межах міста швидкістю. Ці пояснення не спростовані під час судового розгляду.

Як слідує з пояснень ОСОБА_2 , дорожня розмітка на ділянці руху була відсутня, але якщо умовно розділити проїзну частину на дві ділянки, то вона рухалася ближче до розділювальної смуги.

Згідно схеми ДТП, водії транспортних засобів - учасники ДТП, рухалися в попутному напрямку, а саме: транспортний засіб BMW рухався по вул.Кіровоградській прямо, а транспортний засіб HYUNDAI Tucson - по вул.Кіровоградській прямо з поворотом наліво на вул. Плевневську.

З умовних позначень руху транспортних засобів вбачається, що автомобіль BMW рухався у лівій смузі руху, ближче до центру проїзної частини. В той час, як транспортний засіб HYUNDAI Tucson рухався попереду, у крайній правій смузі.

Також на схемі зображені сліди юзу та осип скла від транспортних засобів. Як вірно зазначив суддя місцевого суду, у схемі ДТП зазначено слід юзу, але не визначено належність цих слідів.

Зі схеми ДТП видно, що в результаті зіткнення транспортний засіб BMW під керуванням ОСОБА_1 відкинуло на обочину, де він здійснив наїзд на дерево.

Пояснення водія ОСОБА_1 про те, що він вивернув вліво з метою уникнення від зіткнення, узгоджуються з даними щодо характеру пошкоджень транспортних засобів. Так, у транспортного засобу HYUNDAI Tucson малися наступні пошкодження: деформовано переднє ліве крило та передній бампер, а у транспортного засобу BMW - деформовано передню частину кузову, тобто пошкодження, які утворилися внаслідок зіткнення з деревом.

На схемі ДТП зазначено осип скла, пластику та бруду, який розташований в межах перехрестя та на смузі зустрічного руху.

Враховуючи характер пошкоджень транспортного засобу HYUNDAI Tucson, пояснення ОСОБА_1 про те, що він вивернув вліво з метою уникнення від зіткнення, але зіткненню не вдалося запобігти, і що в подальшому автомобіль відкинуло на обочину вліво, є достатні підстави вважати слушними доводи ОСОБА_1 про те, що зіткнення відбулося на смузі зустрічного руху саме через намір ОСОБА_1 уникнути цього зіткнення.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 в порушення вимог п. 14.6 «а» ПДР здійснив обгін транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 .

Згідно вимог п. 1.10 Правил дорожнього руху України, обгін - це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Однак, під час апеляційного розгляду встановлено, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW, не здійснював виїзд на зустрічну смугу руху, з метою обгону транспортного засобу HYUNDAI Tucson під керуванням водія ОСОБА_2 , а транспортні засоби рухалися у попутному напрямку.

З наданих водіями пояснень безпосередньо після ДТП та даних, відображених на схемі ДТП, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 обгону на перехресті не здійснював, а лише уникав прямого зіткнення з боковою частиною автомобіля HYUNDAI Tucson під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог п. 14.6 «а» Правил дорожнього руху України, забороняється здійснювати обгін на перехресті. Даних вимог ПДР України ОСОБА_1 не порушував.

В поясненнях, наданих безпосередньо після ДТП 17.09.2018 р., ОСОБА_1 вказав, що він здійснював обгін автомобілів, які рухалися з ним в попутному напрямку.

Між тим, відповідно до визначеному у п.1.10 ПДР поняттю, випередження - це рух транспортного засобу із швидкістю, що перевищує швидкість попутного транспортного засобу, що рухається поряд по суміжній смузі.

Таким чином, ОСОБА_1 помилково в своїх поясненнях зазначив про обгін транспортних засобів, оскільки фактично він здійснював випередження транспортних засобів, які рухалися з ним у попутному напрямку, про що він вказував в своїх поясненнях від 05.11.2018 р. інспектору УПП в Миколаївській області.

Тому, суд не вбачає невідповідності між поясненнями ОСОБА_1 щодо обставин ДТП, наданими 17.09.2019 р. власноруч, з його поясненнями, які надані інспектору УПП в Миколаївській області 05.11.2018 р., та в яких зазначено, що він здійснював випередження транспортних засобів, які рухалися в попутному напрямку правіше від нього, і які рухалися повільніше, ніж він.

Як передбачено п. 9.4 ПДР України, подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах.

Як слідує з пояснень ОСОБА_2 в апеляційному суді, вона подала сигнал покажчиками повороту приблизно за 30-40 м до початку маневру повороту, що не відповідає вимогам п. 9.4 ПДР.

Зазначені пояснення узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 , який пояснив, що ОСОБА_2 раптово змінила напрямок руху.

Тому, апеляційний суд вважає правильними висновки судді про те, що ОСОБА_1 рухався на автомобілі BMW 525 по вул. Кіровоградській в м. Миколаєві відповідно до вимог ПДР України, займаючи ліву крайню смугу руху. Встановлено, що у попутному напрямку, в правій смузі руху, рухався автомобіль HYUNDAI Tucson, під керуванням водія ОСОБА_2 . Остання при під`їзді до перехрестя з вул. Плевневською в м. Миколаєві, раптово, в порушення вимог п. 9.4 ПДР, почала здійснювати маневр лівого повороту, не зайнявши крайнє ліве положення для здійснення зазначеного маневру, як це передбачено ПДР України. Внаслідок чого, уникаючи аварійної ситуації, водій ОСОБА_1 вимушений був також зміститись ліворуч. Але через малу відстань до автомобілю HYUNDAI Tucson та через дії водія ОСОБА_2 , яка небезпечно та раптово змінила напрямок руху, сталося зіткнення транспортних засобів.

Внаслідок цих дій, уникаючи аварійної ситуації, водій ОСОБА_1 вимушений був зміститись ліворуч. Тобто, є обгрунтованими висновки судді місцевого суду про те, що ОСОБА_1 діяв відповідно до п. 12.3 ПДР, негайно вживши заходів для безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Але запобігти зіткненню не вдалося через малу відстань до автомобілю «HYUNDAI Tucson» під керуванням ОСОБА_2 , яка небезпечно та раптово змінила напрямок руху.

Проаналізувавши доводи апелянта про те, що суддя в оскаржуваній постанові посилається на висновок експертного дослідження №35 від 09.11.2018 р, однак у мотивувальній частині рішення, не зазначає причин відхилення як доказу вини ОСОБА_1 висновок фахівця №18-067/1068 від 19.11.2018 р., апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Так, суддя місцевого суду в оскаржуваній постанові послався на висновок експертного дослідження №35 від 09.11.2018 р., зробленого за заявою адвоката Курносенка Д.О., з якого вбачається, що в даній дорожній ситуації з технічної точки зору в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою знаходяться дії водія HYUNDAI ОСОБА_2 , які не відповідали вимогам п. п. 10.4 та 10.1 ПДР України.

Проте, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, висновок експертного дослідження, як і висновок фахівця, не є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до наведеної норми, належним доказом є висновок експерта.

Крім того, статтею 273 КУпАП встановлено, що експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба у спеціальних знаннях.

В той же час, в матеріалах справи відсутня постанова слідчого, інспектора УПП, який складав протокол, або суду про призначення експерта та про проведення експертизи з питань, визначених уповноваженим органом.

За такого, апеляційний суд вважає, що висновок експертного дослідження №35 від 09.11.2019 р. не можна вважати належним та допустимим доказом у справі. З цих же підстав, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги і висновок фахівця №18-067/1068 від 19.11.2018 р., який долучений до матеріалів справи за клопотанням представника ОСОБА_2 - захисника ОСОБА_3

Отже, висновки апеляційного суду ґрунтуються лише на поясненнях водіїв - учасників ДТП, наданих безпосередньо після ДТП, а також на даних щодо дорожньої обстановки на момент вчинення ДТП, яка відображена у схемі ДТП та даних щодо характеру пошкоджень транспортних засобів. На підставі досліджених доказів, апеляційний суд вважає, що суддя дійшов вірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 порушень, як учасником дорожнього руху, вимог п. 14.6 «а» Правил дорожнього руху України.

Висновки судді відповідають фактичним обставинам справи, а тому прийняте обґрунтоване рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Також суд враховує, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про отримання тілесних ушкоджень водієм ОСОБА_1 , і що огляд місця ДТП проводився слідчим СУ ГУ НП в Миколаївській області Зарецьким Д.В., яким не перевірені обставини ДТП, відомості про ДТП за наявності даних про отримання одним із водіїв тілесних ушкоджень не було внесено до ЄРДР, не проведено досудове розслідування, не прийнято відповідного процесуального рішення. Події мали місце 17.09.2018 р., а протокол про адміністративне правопорушення складений 30.11.2018 р. інспектором відділу розшуку та оперативних матеріалів ДТП УПП у порушення вимог ст. 256 КУпАП у відсутність ОСОБА_1 , якому не роз`яснені його процесуальні права, не відібрані пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як слідує з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, фактично протокол складено на підставі довідки слідчого Зарецького Д.В. від 17.09.2018 р., без врахування пояснень учасників дорожнього руху та даних схеми ДТП.

За такого, протокол про адміністративне правопорушення, який відповідно до вимог ст. 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення, не є допустимим доказом.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що у відношенні ОСОБА_2 також складався протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, та зазначалося, що нею порушені вимоги п. п. 10.1, 10.4 ПДР. Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.01.2019 р. провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначене рішення в апеляційному порядку не переглядалося.

Посилання захисника ОСОБА_3 на дану постанову як на один із доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не ґрунтуються на вимогах закону.

З огляду на наведене, немає підстав для скасування постанови судді, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2019 року у відношенні ОСОБА_1 , - залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова