ПОСТАНОВА

іменем України

03 червня 2019 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Качаленка Є.В.,
за участю секретаря судового засідання Федорцової І.С.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
представника військової комендатури Гриньків Р.Я.,
розглянув справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Нововасилівка, Приазовського району Запорізької області, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , посада тимчасово виконуючий обов`язки командира батареї управління та артилерійської розвідки з морально психологічного забезпечення бригадної артилерійської групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Приазовським РВ УМВС України в Запорізькій області 13.09.1995 року, РНОКПП НОМЕР_3
за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі матеріалів які надійшли з військової комендатури м. Торецьк,
ВСТАНОВИВ:
26.05.2019 року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення в умовах особливого періоду, а саме: будучи тимчасово виконуючим обов`язки заступника командира батареї, являючись військовою службовою особою, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки, будучи старшим позиції та прямим начальником для старшого солдата ОСОБА_2 , недбало ставлячись до військової служби, знаючи та особисто бачачи факт використання останнім особистого транспортного засобу, використання його підлеглим не припинив, належну військову дисципліну, контроль за наявністю особового складу підрозділу, внутрішній розпорядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень Статутів Збройних Сил України у ввіреному підрозділі не забезпечив, виконання розпорядження начальника штабу Командувача об`єднаних сил від 25.03.2019 року №Р-1523 щодо заборони використання для особистих потреб власного транспорту в районі проведення ООС не забезпечив. Вказане вище призвело до вчинення старшим солдатом ОСОБА_2 самовільного залишення місця несення служби та в подальшому дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої останній зазнав тяжких тілесних ушкоджень.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю, пояснив, що 26.05.2019 року близько 20.00 він перевірив особовий склад та пішов до себе. Проте, що військовослужбовець ОСОБА_2 покинув місце розташування не знав, дізнався про це близько 23.00. З ким ОСОБА_2 вживав алкогольні напої не знає. На теперішній час ОСОБА_2 знаходиться на лікуванні в м. Харків. Про наявність у військовослужбовця ОСОБА_2 особистого транспортного засобу знав. Вважає, що події сталися внаслідок його неорганізованості та відсутності достатнього досвіду у керуванні особовим складом, оскільки цю посаду він займає тільки близько 2 місяців. На теперішній час всі порушення ним усунуті,особовий склад контролюється в повному обсязі. Просив суд суворо не карати.
Офіцер військової комендатури ОСОБА_3 , в судовому засіданні пояснив, що капітан ОСОБА_1 за два місяці несення служби характеризується позитивно, після вчинення адміністративного правопорушення належні висновки зробив. Просив призначити ОСОБА_1 покарання на розсуд суду.
Вiдповiдно достаттi 1 Закону України «Про оборону України»з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобiлiзацiю» вiд 17 березня 2014 року № 302/2014 в України настав особливий перiод. Скасування особливого перiоду буде здiйснено окремим Указом Президента України «Про демобiлiзацiю» пiсля стабiлiзацiї обстановки на сходi України. Станом на час розгляду справи особливий період не завершений.
Так, Верховний Суд однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» (лист Верховного Суду від 13.07.2018 року №60-1543/0/2-18):
В постанові від 25.04.2018 року у справі №205/1993/17-ц (касаційне провадження №61-1664св17) Верховний Суд встановив, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014 року, після оприлюдненняУказу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Також у цій справі наголошується, що Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.
Окрім наведеної постанови, таку саму правову позицію сформульовано і в інших постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №131/1449/16-ц (касаційне провадження №61-4157св18); від 14.02.2018 у справі №727/2187/16-ц (касаційне провадження №61-3951св18); від 20.02.2018 у справі №640/4439/16-ц (касаційне провадження №61-4304св18) (Постанова №61-4304зпв18, 640/4439/16-ц); від 21.02.2018 у справі №211/1546/16-ц (касаційне провадження №61-4255св18) та ін. Таким чином, Верховний Суд, забезпечуючи єдність правозастосовної практики, дотримується правової позиції, згідно з якою особливий період в Україні діє.
Вина ОСОБА_1 підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДНК №1581 від 29.05.2019 року, а також іншими доказами, що містяться в матеріалах справи.
Суд проаналізував докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, з урахуванням роз`яснень Голови Верховного Суду у листі від 13.07.2018 року №60-1543/0/2-18, вважає доведеною повністю вину ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-15 КУпАП недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, суд відповідно до вимог ст.33 КУпАП враховує всі обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан.
Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , вчинив адміністративне правопорушення в умовах особливого періоду, через недбале ставлення до військової служби. ОСОБА_1 , знаючи, що у ОСОБА_2 є особистий транспорт, не вжив заходів щодо дієвої реалізації заборони використання для особистих потреб власного транспорту в районі проведення ООС, встановленої розпорядженням начальника штабу Командувача об`єднаних сил від 25.03.2019 року №Р-1523. Недбале ставлення ОСОБА_1 як військової службової особи до військової служби, а саме потурання солдату ОСОБА_2 у зберіганні та користуванні мопедом, зробило можливим самовільне залишення останнім місця несення служби, під час якого у дорожньо-транспортній пригоді він отримав тілесні ушкодження. Зазначене свідчить про наявність тяжких наслідків від вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.
В той же час, з огляду на позитивну характеристику ОСОБА_1 , а також те, що правопорушник до адміністративної відповідальності притягається вперше, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч.2 ст.172-15 КУпАП у виді штрафу, оскільки на думку суду застосування до нього саме такого виду адміністративного стягнення є достатнім заходом впливу для виправлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових правопорушень в подальшому.
Згідно ч. 1 п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» із змінами та доповненнями військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 винним за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн. 00 коп.
На підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» із змінами та доповненнями звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у пятнадцятиденний строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці. В разі оскарження постанови перебіг строку давності виконання постанови зупиняється до розгляду скарги.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд.

Суддя: