Справа № 136/724/19
провадження №3/136/305/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Кривенко Д.Т., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше 05.03.2019 притягуваного до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшли вищевказані матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Із протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що 15.02.2019 о 21:50 год. в м. Вінниця по вул. Соборна, 91, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки VOLKSWAGEN PASSAT державний номерний знак АВ 1214 CE, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці ока не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного спяніння в лікаря нарколога за адресою: м. Вінниця, вул.. Пирогова, 109, відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано особою, яка склала протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення дійшов висновку про таке.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту обставин, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення суд встановив, що ОСОБА_1 обвинувачується у відмові, як особа яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

На підтвердження вказаних обставин особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення було додано до протоколу Висновок щодо результатів медичного огляду за №395 від 15.02.2019, відповідно до якого лікарем ОСОБА_2 констатовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду.

Згідно рапорту інспектора роти №3 БУПП у Вінницькій області ДПП від 15.02.2019 на імя начальника УПП у Вінницькій області ДПП ОСОБА_3, встановлено, що 15.02.2019 під час патрулювання було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1, при спілкуванні з яким було виявлено ознаки наркотичного спяніння. Водієві було запропоновано пройти огляд в лікувальному закладі, на що він погодився, однак в медичному закладі відмовився.

Процедура направлення та проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного спяніння та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння (далі - Інструкція), яка 09.11.2015 року затверджена Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17 грудня 2008 р. N 1103.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (пункт 1 Розділ ІІ Інструкції).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я) (п.7 Розділ І Інструкції).

Відповідно до п.8, 13 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Лікар, що проводив у закладі охорони здоров'я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.

Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Наведене свідчить, що законодавцем чітко визначена процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного чи наркотичного спяніння та оформлення результатів такого огляду.

Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що до матеріалів справи додано висновок лікаря у якому зафіксовано факт відмови особи від проведення медичного огляду у медичному закладі, у той час як факт відмови особи від проходження огляду в медичному закладі засвідчується показами двох свідків, у яких мають бути зафіксовані дії водія щодо ухилення від огляду, а висновок має містити результати проведеного медичного огляду.

До матеріалів справи не було додано письмових пояснень свідків. Також свідки не зазначені і у протоколі про адміністративне правопорушення, наявність яких є обовязковим.

Наведене свідчить, що огляд особи проведено з порушенням встановленого порядку, отож він, в силу ст.266 КУпАП, є недійсним.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом" вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших допустимих доказів щодо обставин правопорушення, є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За правилами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім цього, суд встановив із довідки ОСОБА_4, що 15.02.2019 стосовно ОСОБА_4 було складено декілька протоколів про адміністративне правопорушення, а саме: за ст.130 ч.1 (вчинено 15.02.2019 о 21:50 год.) КУпАП, ст.122 ч.1 (вчинено 15.02.2019 о 21:50 год.) КУпАП, ст.130 ч.1 (вчинено 15.02.2019 о 04:40 год.) КУпАП, ст.122 ч.2 (вчинено 15.02.2019 о 04:00 год.) КУпАП.

Встановлені судом та перевірені зібраними у справі доказами свідчать про те, що дане правопорушення вчинено ОСОБА_1 повторно протягом року, в підтвердження чого є також довідка поліції, відповідно до якого 05.03.2019 на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП, отож його дії в даному випадку невірно було кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП особою, яка склала протокол.

Судом вживались заходи щодо усунення встановлених судом неточностей при складанні вищевказаних матеріалів про адміністративне правопорушення, у звязку із чим матеріали справи було повернуто орану, який їх спрямував до суду, утім їх не було усунуто, що підтверджується матеріалами справи.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення стягнення на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов'язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до загальних положень КУпАП, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади їх посадові особи повинні діяти у точній відповідності із законом.

Аналізуючи зібрані судом докази, суд дійшов висновку, що висунуте ОСОБА_1 обвинувачення згідно протоколу про адміністративне правопорушення суперечить зібраним у справі доказам та свідчить про невірну кваліфікацію дій особи, при цьому, було встановлено, що виснунуте обвинувачення не доведене належними та допустимими доказами.

Ураховуючи те, що до повноважень суду не входить перекваліфікація дій особи, як і збирання доказів, оскільки діючи таким чином суд перебиратиме на себе функцію обвинувача, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7, 130, 247 ч.1 п.1, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1, за ст. 130 ч.1 КУпАП, - у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена апеляційному суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Д.Т. Кривенко