Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду Сачук В.І., з участю ОСОБА_1, який притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника - адвоката Бовгирі О.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Бовгирі О.П. на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 01 березня 2019 року, -

встановив:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 березня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як встановлено судом, 25 січня 2019 року о 23 год. 10 хв., в м. Рівне по вул. Київська, 15, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Toyota Carina Е», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, розширені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп'яніння водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, а також вчиняв дії по ухиленню від проходження огляду, а саме відмовився надати біологічне середовище.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Бовгиря О.П. просить скасувати постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 01 березня 2019 року щодо нього та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Свої вимоги захисник ОСОБА_1 - адвокат Бовгиря О.П. мотивує тим, що неможливість відібрання лише одного виду біологічного матеріалу з будь-якого іншого можливого, що передбачений Інструкцією №1452/735 від 09.11.2015 року, не утворює складу адміністратвиного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також захисником ОСОБА_1 - адвокатом Бовгирею О.П. подано письмові пояснення щодо пропуску строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бовгирі О.П.., які просять постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що оскаржувана постанова винесена без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та про дану постанову ОСОБА_1 стало відомо 05 березня 2019 року, а апеляційну скаргу подано 15 березня 2019 року.

На підставі наведеного, строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущено з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону при розгляді справи в суді першої інстанції були дотримані в повному обсязі.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №125450 від 26 січня 2019 року (а.с.2); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25 січня 2019 року (а.с.5); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.6); відеозаписом з камер патрульних.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення БД №125450, ОСОБА_1, 25 січня 2019 року о 23 год. 10 хв., в м. Рівне по вул. Київська, 15, керував автомобілем «Toyota Carina Е», д.н.з НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, розширені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, а також вчиняв дії по ухиленню від проходження огляду, а саме відмовився надати біологічне середовище, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

Як вбачається з направлення, водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на визначення стану наркотичного сп'яніння в медичному закладі, проте останній від проходження такого огляду відмовився (а.с.5).

Крім того, факт відмови від проходження у встановленому законі порядку огляду на стан сп'яніння підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.6).

Також, вищезазначені обставини підтверджуються відеозаписом з камер патрульних.

Зважаючи на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення п.2.5 ПДР, оскільки факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку повністю підтверджується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що неможливість відібрання лише одного виду біологічного матеріалу з будь-якого іншого можливого, що передбачений Інструкцією №1452/735 від 09.11.2015 року, не утворює складу адміністратвиного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, безпідставні та не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищевказаними доказами, які містяться в матеріалах справи.

Суддею під час розгляду справи належним чином з'ясовано обставини вчиненого правопорушення на підставі зібраних вірогідних доказів в їх сукупності, що узгоджуються між собою і не мають протиріч. Жодних нових допустимих доказів, що давали б підстави для обґрунтованих сумнівів у вірогідності зібраних у справі доказів, апеляційному суду не надано.

Призначаючи стягнення, суддя врахував всі зазначені ст.33 КУпАП обставини і відповідно до ст.ст.27, 130 КУпАП наклав стягнення, яке відповідає вимогам ст.23 КУпАП і є справедливим, будучи достатнім і необхідним для виховання особи, запобігання новим проступкам.

З урахуванням наведеного, постанова судді є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Бовгирі О.П. строк на апеляційне оскарження.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 01 березня 2019 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника-адвоката Бовгирі О.П. - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду Сачук В.І.