Справа № 359/4401/19
Провадження № 3/359/1669/2019
Протокол № 0169/125000016/16
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2019 м. Бориспіль
ЕМД було прийнято до митного оформлення та присвоєно реєстраційний № 125130013/2016/402188.
Товар ввезено на митну територію України через п/п «Одеській морський торговельний порт» м/п «Одеса - порт» Одеської митниці ДФС.
Згідно з даними товаросупровідних документів відправником товару є «SHANTOU JIXIANG TRADING CO., LTD» ROOM 201, 1ST BUILDING NO.9 JINTAIROAD, XIAMEN NEWDISTRICT,CHENGHAI.
Перевезення здійснювалось в контейнері TCNU6825391 на автомобілі з державним номером BH4486EO/BH0191XM.
Зазначений факт засвідчено Актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 15.03.2016 № 125130013/2016/402188.
У відповідності до вимог статті 262 Митного кодексу України товари, що переміщуються через митний кордон України, декларуються митному органу, який здійснює митне оформлення цих товарів.
Згідно до ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред`явити товари, транспорті засоби комерційного значення для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках визначених цим Кодексом та Податковим кодексам України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.
Частиною 5 ст. 266 Митного кодексу України передбачено, що особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саме відповідальність, що й декларант.
Відповідно до гр.14 ЕМД декларування товарів здійснено ПП «ТРАНСЛОДЖИК». Згідно з даними, вказаними у гр. 54 ЕМД № 125130013/2016/402188, декларацію подано особою уповноваженою на роботу з митними органами ПП «ТРАНСЛОДЖИК» Сорокіним Павлом Васильовичем.
Таким чином, особа уповноважена на роботу з митними органами ПП «ТРАНСЛОДЖИК» Сорокін Павло Васильович не заявив за встановленою формою у ЕМД № 125130013/2016/402188 від 23.02.2016 точні та достовірні відомості про кількість та наявність товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачені ст. 472 Митного кодексу України.
У зв`язку з цим, інспектором митниці 18.03.2016 складено протокол про порушення митних правил № 0169/125000016/16 та на підставі ст. 511 МК України вилучено товар.
Представник митниці протокол підтримала та зазначила, що громадянин України ОСОБА_1 скоїв порушення митних правил, яке передбачене ст. 472 МК України. З огляду на вказане, просила суд визнати винним громадянина України ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.
Суд, заслухавши думку представника митниці, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що вина громадянина України ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, судом не встановлений, а тому провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Аналогічні вимоги також закріплені в ст. 489 МК України.
Відповідно до ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Стаття 251 КУпАП також визначає, що є доказами в справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до коментованої ст. 251 КУпАП, для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був відносним і допустимим. Відносний доказ - це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані - це дані, які маючи зв`язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів. А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також, коли законодавець допускає його використання.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за який законом передбачено адміністративну відповідальність.
Зі змісту статті 458 МК України, встановлено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи МК чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Стаття 472 МК України передбачає адміністративну відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто нез`явлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Отже, склад адміністративного правопорушення - це сукупність названих у законі ознак, за наявності яких небезпечне і шкідливе діяння визнається конкретним правопорушенням. Такі ознаки мають об`єктивний і суб`єктивний характер. Тобто при складанні протоколу про порушення митних правил, інспектором митниці повинні бути враховані ознаки складу правопорушення та відповідати диспозиції статті, до якої притягується особа за порушення митних правил. В іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.
Таким чином, відповідно до вищезазначених норм чинного законодавства та ст. 254, ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та його змісту пред`являють спеціальні вимоги, оскільки він є підставою для розгляду справи щодо особи, яку притягують до адміністративної відповідальності.
Частиною 1 ст. 494 МК України передбачено, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Відповідно до ч. 2 даної статті протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані: 1) дату і місце його складення; 2) посаду, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; 3) необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено; 4) місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; 5) посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; 6) прізвища та адреси свідків, якщо вони є; 7) відомості щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; 8) інші необхідні для вирішення справи відомості.
Відповідно до коментованої статті 494 МК України, протокол про порушення митних правил є основним джерелом доказів. Протокол складається у кожному випадку виявлення порушення митних правил, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення порушення митних правил, ніякого іншого документу про прийняття до провадження митними органами не оформляється. Від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про порушення митних правил, правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.
Протокол про порушення митних правил - це комплексне джерело доказової інформації. При цьому він набуває значення доказу лише тоді коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою митних органів; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею. Протокол про порушення митних правил повинен містити перелік всіх обов`язкових реквізитів протоколу, і у разі їх відсутності він немає доказового значення.
Таким чином, протокол про порушення митних правил займає провідне місце в числі засобів, за допомогою яких встановлюються фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку посадові особи митних органів встановлюють наявність чи відсутність митного правопорушення, вину особи в його вчиненні та інші обставини, що вказуються у ст. 280 КУпАП i мають значення для правильного розв`язання справи. Така позиція законодавця вимагає саме від посадових осіб, які складають протокол, суворо дотримуватися порядку його оформлення.
Однак, працівником митниці дані вимоги закону при складанні протоколу про порушення митних правил № 0169/125000016/16 від 18.03.2016, у повній мірі виконано не було.
ЕМД було прийнято до митного оформлення та присвоєно реєстраційний № 125130013/2016/402188.
Товар ввезено на митну територію України через п/п «Одеській морський торговельний порт» м/п «Одеса - порт» Одеської митниці ДФС.
Згідно з даними товаросупровідних документів відправником товару є «SHANTOU JIXIANG TRADING CO., LTD» ROOM 201, 1ST BUILDING NO.9 JINTAIROAD, XIAMEN NEWDISTRICT,CHENGHAI.
Перевезення здійснювалось в контейнері TCNU6825391 на автомобілі з державним номером BH4486EO/BH0191XM.
Зазначений факт засвідчено Актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 15.03.2016 № 125130013/2016/402188.
За змістом ст. 14 КУпАП, службові особи несуть відповідальність за вчинення дій, які входять до кола їх службових обов`язків.
Аналізуючи викладене, можливо зробити висновок про те, що службова особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України, якщо вона в межах своїх службових обов`язків безпосередньо вчиняла дії, передбачені диспозицією цієї статті, або у будь який спосіб сприяла їх вчиненню.
Працівники митниці керуючись та посилаючись на, гр. 14 ЕМД декларування товарів здійснено ПП «ТРАНСЛОДЖИК». Згідно з даними, вказаними у гр. 54 ЕМД № 125130013/2016/402188, декларацію подано особою уповноваженою на роботу з митними органами ПП «ТРАНСЛОДЖИК» Сорокіним П.В.
Отже, обов`язковою кваліфікуючою ознакою складу даного адміністративного правопорушення є умисел на його вчинення.
Так, об`єктивна сторона порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України, полягає у незаявленні за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість, тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон.
Отже, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, передбачає наявність в діях особи вини у скоєному правопорушенні у формі прямого умислу.
Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України є наявність в діях правопорушника вини.
Обставини кримінального правопорушення передбачені ч. 3 ст. 212 КК України:
Невстановленими особами забезпечено функціонування протиправної схеми мінімізації та ухилення від сплати митних платежів під час митного оформлення товарів у зоні діяльності Київської митниці ДФС. Зокрема, з указаною метою представниками ПП «Транслоджик» у лютому 2016 року подано до митного оформлення митні декларації, зміст яких не відповідає дійсності у частині переліку та кількості товарів, що надійшли на адресу ТОВ «Світ Постач» з Китайської Народної Республіки. Внаслідок цих дій до державного бюджету не надійшли грошові суми близько 209 млн. гривень.
Відповідно до постанови слідчого від 31.01.2019 вбачається, що ПП «Транслоджик» оформлення митних декларацій не здійснювало та господарські операції між ПП «Транслоджик» та ПП «Світ Постач» не проводилися, що підтверджується відсутністю розрахунків за проведення зазначених операцій по рахункам ПП «Транслоджик».
Таким чином, в ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, з урахуванням слідчих (розшукових) дій та наявними в матеріалах кримінального провадження документів, не встановлено факту вчинення невстановленими особами та службовими особами ПП «Транслоджик», ТОВ «Світ Постач» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб ПП «Транслоджик», ТОВ «Світ Постач» об`єктивної та суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 212 КК України та відсутністю суб`єкта вчинення даного злочину.
В розумінні ст. 8, ст. 256, ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення та Митного кодексу України, розгляд судом справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи-правопорушника та в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення. За наслідком розгляду протоколу суд має право прийняти одне із рішень, передбачених ст. 284 КУпАП, ст. 527 МК України.
У зв`язку із тим, що громадянином України ОСОБА_1 не вчинялось будь-яких дій щодо не заявлення за встановленою формою у ЕМД № 125130013/2016/402188 від 23.02.2016 точні та достовірні відомості про кількість та наявність товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, передбачених диспозицією ст. 472 МК України, тому в його діях відсутня суб`єктивна сторона даного порушення митних правил.
Суд вважає, що підставою для адміністративної відповідальності є факт вчинення особою певного адміністративного правопорушення, тобто винне (умисно чи з необережності) вчинення діяння (чи бездіяльності) передбаченого будь яким законом про адміністративну відповідальність, яке посягає на відповідні об`єкти, визначені цим законом, якщо особа, яка вчинила це діяння є суб`єктом відповідного адміністративного правопорушення. Суд вважає, що сам по собі факт зайняття особою будь-якої посади, без наявності у її діях бездіяльності зазначених вище ознак адміністративного правопорушення не може бути підставою для притягнення цієї особи до адміністративної відповідальності.
Дана обставина вказує на відсутність в діях громадянина України ОСОБА_1 об`єктивної сторони порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України, оскільки він не здійснював декларування відомостей про товар, який переміщувався через митний кордон України за ЕМД № 125130013/2016/402188.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Сергій Шевченко проти України» розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані.
Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суддя позбавлений можливості зробити однозначний висновок, чи були інспектором митниці під час складання даного протоколу про порушення митних правил № 0169/125000016/16 від 18.03.2016 дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про порушення митних правил, та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час складання даного протоколу.
Ці обставини свідчать про те, що в ході складання протоколу інспектором митниці не було дотримано вимог чинного законодавства, а саме належним чином не встановлено об`єктивну та суб`єктивну сторону дій особи, відносно якої складено відповідний протокол про порушення митних правил № 0169/125000016/16 від 18.03.2016, що є грубим порушенням законодавства України.
При цьому, суддя звертає увагу, що обов`язок щодо належного складання протоколу про порушення митних правил, який в порядку ст. 251 КУпАП, є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.
У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Вєренцов проти України» від 11.04.2013, відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством. У разі браку чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку суперечить принципу «ніякого покарання без закону», що закріплений у ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких умов, протокол про порушення митних правил № 0169/125000016/16 від 18.03.2016, складений щодо громадянина України ОСОБА_1 , не можливо визнавати таким процесуальним документом, який засвідчує факт вчинення правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, так як зміст протоколу не відповідає усім вимогам, передбачених ст. 494 МК України. Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону вказує на те, що він є неналежним та недопустимим доказом, що в свою чергу унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення.
Висновки органу доходів і зборів про вину громадянина України ОСОБА_1 , у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, зроблені на підставі припущень, що відповідно до вимог ст. 62 Конституції України є неможливим, оскільки з урахуванням норм цієї статті, посадова особа митного органу, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, повинна довести те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, скоїла правопорушення. При цьому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої.
Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення громадянина України ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ст. 472 МК України, під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті, що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично з наведених вище обставин.
Згідно ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно громадянина України ОСОБА_1 , за ст. 472 МК України слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.
Крім того, під час складання протоколу про порушення митних правил на підставі ст. 511 МК України, було тимчасово вилучено товар згідно переліку, який міститься у зазначеному протоколі.
Разом з тим, враховуючи, що в ході судового розгляду встановлено, що власник вказаного товару є не відомий, тому суд вважає, що до вказаного товару застосовуються норми Закону України, закріплені в п. 7 ч. 1 ст. 238 МК України, відповідно до яких обов`язковій передачі органу доходів і зборів для зберігання підлягають товари, які були виявлені (знайдені) під час здійснення митного контролю в зонах митного контролю та/або у транспортних засобах, що перетинають митний кордон України, і власник яких невідомий.
Частиною 5 ст. 240 МК України визначено, що товари, зазначені у пункті 7 частини першої статті 238 цього Кодексу, можуть зберігатися на складах органів доходів і зборів протягом 180 днів. Та у відповідності до ч. 4 ст. 243 МК України товари, які були виявлені (знайдені) під час здійснення митного контролю в зонах митного контролю та/або у транспортних засобах, що перетинають митний кордон України, і власник яких невідомий, після закінчення строку зберігання, встановленого частиною п`ятою статті 240 цього Кодексу, підлягають реалізації, а у випадках, передбачених законодавством, - безоплатній передачі у володіння і користування або переробці, утилізації чи знищенню. Інформація про знайдені (виявлені) товари протягом трьох днів розміщується для загального ознайомлення в місцях розташування органів доходів і зборів на весь строк зберігання таких товарів, а інформація про знайдені (виявлені) транспортні засоби, крім того, направляється до територіальних органів внутрішніх справ.
Керуючись: ст. ст. 238, 240, 243, ст. 472, 486, 487, 489, 494, 495, 498 МК України, ст. 9, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 251-252, 280, 283, 287, 294 КУпАП, суд,-
п о с т а н о в и в :
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно, громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 06.12.2006 Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
До вилученого товару за протоколом № 0169/125000016/16 від 18.03.2016, а саме:
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя: І.А. Бондаренко

Постанова суду набрала законної сили ___________________.