Справа № 339/139/19
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2019 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від УПП у Львівській області та від Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП України у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого
за ч.1, 2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
якому роз"яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-
03 травня 2019 року о 20 год. 15 хв. ОСОБА_1 на автодорозі Київ-Чоп М-06 562 км в порушення вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України керував автомобілем марки Volkswagen Vento д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене почервоніння шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.
31 травня 2019 року в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав пояснивши, що 03 травня 2019року о 20 год.15 хв. був зупинений працівниками ДАІ за підозрою в керуванні автомобілем в стані алкогольного сп"яніння і стосовно нього було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст.130 КУпАП. Однак працівники поліції, склавши протокол, не відсторонили його від водіння і через годину він був вдруге зупинений працівниками ДАІ, які склали протокол вже за ч. 2 ст.130 КУпАП та вже тоді відсторонили його від водіння.. Протягом року з 03.05.2019 по 03.05.2018 не притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вважає, що в його діях немає складу правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП.
В судові засідання 19 червня 2019 року та 04 липня 2019 року ОСОБА_1 повторно не з`явився, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи.
Згідно положень ст.268, 277-2 КУпАП, про причини неявки не повідомив.
Виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність.
Вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме:
- даними щодо обставин скоєного, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення від 03 травня 2019 року ОБ №045794, в якому вказано, що ОСОБА_1 керував в то й день о 20 год.15 хв. транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, будь-яких зауважень щодо змісту протоколу не висловлював (а.с.1);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів про те, що ОСОБА_1 відмовився пройшти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки в присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 4).
- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 03 травня 2019 року на автодорозі Київ-Чоп М-06 562 км о 20 год. 25 хв. працівниками поліції був запрошений щодо огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом АТ НОМЕР_2 . На місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі ОСОБА_1 від огляду відмовився (а.с.5).
- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , з яких вбачається, що 03 травня 2019 року о 20 год. 25 хв. був запрошений працівниками поліції бути присутнім на огляді на стан алкогольного сп`яніння водія автомобіля Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 . Від огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився (а.с.6).
- диском із записами відеофіксації, де зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки у присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також водій ОСОБА_1 визнав факт вживання алкоголю, вказуючи що "чуть-чуть випивший". (а.с.3).
Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
А за змістом ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він порушив зазначені Правила дорожнього руху України та керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовившись від проходження огляду на стан сп"яніння у визначеному законому порядку.
Разом з тим, дії працівника ДАІ в першому випадку складання протоколу про адміністративне правопорушення не були узгоджені з вимогами ст. 266 КУпАП, оскільки не було здійснене тимчасове затримання автомобіля , водій якого перебував в стані алкогольного сп"яніння, що призвело до того, що водій продовжив рух цим же автомобілем і через 1год. 20хв. повторно був зупинений працівниками поліції та щодо нього був складений протокол, але вже за ч.2 ст.130 КУпАП.
Так, згідно ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Проте в порушенні зазначених вище вимог закону, відомостей щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами матеріали адміністративної справи не містять і про це не зазначено в протоколі.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 045794 від 03 травня 2019 року дії ОСОБА_1 , які зафіксовані о 21год. 36 хв. щодо керування цим же автомобілем Volkswagen Vento д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння:кваліфіковано за ч. 2 ст.130 КУпАП.
Диспозиція ч. 2 ст.130 КУпАП передбачає "повторне протягом року вчинення будь якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті".
Повторність правопорушення - це повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою ст.130 КУпАП).
У п. 3 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 р. зазначено, що повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частинами четвертою та сьомою статті 121, частиною другою статті 128, частиною другою статті 130 КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).
В цей же час, протокол про адміністративне правопорушення ОБ № 045794 не містить посилання на повторне вчинення ОСОБА_1 правопорушення. Тому, суть правопорушення у протоколі належним чином не сформульована.
Крім того, до матеріалів справи не додано постанови суду, яка набрала законної сили, про притягнення ОСОБА_1 , до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, протягом року.
Оскільки ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти повторності, то за його клопотанням постановою суду від 31 травня 2019 року витребувано з Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП України у Львівській області довідку, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП в період з 03 травня 2018 року по 03 травня 2019 року та прийняте в справі рішення на підтвердження повторності вчинення правопорушення.
Вказана постанова отримана працівником Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП України у Львівській області Горуцькою 04 червня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.34).
Однак станом на 19 червня 2019 року витребовувана інформація на адресу суду не надійшла.
Зазначені обставини унеможливлюють кваліфікацію дій ОСОБА_1 саме за ч. 2 ст. 130 КУпАП, тим більш, якщо у протоколі про адміністративне правопорушення про повторність взагалі не вказано.
Таким чином, не зважаючи на наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП, кваліфікація його дій за ч.2 ст.130 КУпАП є неправильною, оскільки на час вчинення зазначеного адміністративного правопорушення він не був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.213, 221 КУпА, є лише розгляд справи.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії», за умови наявності певної неточності чи суперечностей, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.
Також Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер(Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».
З викладених вище мотивів вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення ОБ № 045794 щодо подій, що мали місце 03 травня 2019року о 21год.36хв. є неналежним доказом вчинення правопорушення.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.
Відтак, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.130 КУпАП, оскільки кваліфікуюча ознака повторності не підтверджена належними та допустимими доказами.
Висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях, а тому провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.
Визначаючи вид і розмір адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд враховує, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Тому з ОСОБА_1 слід стягнути судовій збір у розмірі 384,20 грн.
На підставі викладеного, ч.1, 2 ст.130 КУпАП, керуючись ст.283, 284 КУпАП ,-
П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.