ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/257/19 Головуючий в 1-й інстанції - Гуцал О.П.
Єдиний унікальний № 323/772/19 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ч.1 ст.183-1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Щасливої М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 01 квітня 2019 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 01 квітня 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новотроїцьке Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт на строк 120 годин.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Як зазначено в постанові, ОСОБА_1 станом на 01.03.2019 року має заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, згідно розрахунку заборгованості з аліментів, а саме в розмірі 8684.87 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду незаконною, яка підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування доводів зазначає, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Судом першої інстанції не було враховано обставини, що пом`якшують відповідальність, а саме: провину у вчиненому правопорушенні він визнав, щиро розкаявся, майновий стан особи, яку притягнуто до відповідальності. На теперішній час він немає роботи, з останнього місця роботи його було звільнено в жовтні 2017 року, але він постійно перебуває у пошуках роботи, яка дасть йому змогу погасити заборгованість. Також суддею не було враховано, що навіть не працюючи останні півтора роки, він в міру можливості сплачував аліменти, що свідчить про його ставлення до сплати аліментів. Крім того, він перебуває у цивільному шлюбі із ОСОБА_3 , яка на початку року народила від нього дитину, народження якої потребувало коштів та вплинуло на його майновий стан.

Таким чином, у суду були всі підстави звільнити його від адміністративної відповідальності відповідно до вимог ст.22 КУпАП, обмежившись при цьому усним зауваженням. Натоміть суд першої інстанції до розгляду справи підійшов формально, надавши переваги виключно стягувану та не оцінивши жодних доводів боржника.

На підставі викладеного, просить постанову суду змінити в частині накладення адміністративного стягнення, звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Щасливої М.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді змінити в частині накладення адміністративного стягнення та звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню питання: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Законом України №2234-VIII від 07.12.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», який набрав чинності 06 лютого 2018 року, Кодекс України про адміністративні правопорушення доповнений статтею 183-1, якою встановлено адміністративну відповідальність за несплату аліментів, зокрема, на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона цього правопорушення характеризується бездіяльністю особи, яка повинна сплачувати періодичні аліментні платежі кожного місяця у визначеному розмірі і часом вчинення цього правопорушення є відповідний період, в який особа не сплачувала аліменти.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Судом першої інстанції, при винесені постанови щодо ОСОБА_1 вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, те що ОСОБА_1 систематично не сплачує аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення №2 від 16 березня 2019 року (а.с.1-2), копією виконавчого листа виданого Оріхівським районним судом Запорізької області 22.09.2017 року (а.с.7), розрахунком заборгованості боржника станом на 01.03.2019 року, борг становить 8684,87 грн. (а.с.3). Також в матеріалах справи є пояснення ОСОБА_1 від 22.01.2018 року, відповідно до яких про заборгованість він обізнаний, не відмовляється платити, але немає можливості сплачувати аліменти, оскільки не працює.

З огляду на викладене та аналізуючи вказані докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП є вірним та беззаперечним.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що його було складено з дотриманням вимог, передбачених ст.256 КУпАП, та державним виконавцем були вказані всі необхідні та встановлені на той час відомості, як того вимагає закон, у тому числі і частина статті, за якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності. Зауважень при складанні протоколу від ОСОБА_1 не надходило, він власноруч підписав протокол, зазначивши, що не сплачує аліментів, оскільки не працює та немає коштів.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах, встановлених КУпАП. При накладенні стягнення на ОСОБА_1 судом було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, тому призначив мінімальне стягнення, передбачене санкцією статті.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, з урахуванням даних про особу ОСОБА_1 , мав всі підстави звільнити його від адміністративної відповідальності відповідно до вимог ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, через наступне.

Відповідно до вимог ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення, це таке адміністративне правопорушення, яке не становить великої суспільної шкідливості й не завдає значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.

При розгляді справи суд зобов`язаний перевірити всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатися, що внаслідок його вчинення завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особистість порушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, тощо. Аналіз та правова оцінка зазначених даних дозволяють вирішити питання про звільнення порушника від адміністративної відповідальності й можливість обмежитися усним зауваженням.

На думку апеляційного суду, при розгляді справи суд першої інстанції дотримався вказаних вимог, а вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення не можна визнати малозначним, оскільки внаслідок його вчинення завдана значна шкода окремим громадянам, в даному випадку доньці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її матері ОСОБА_2 , на утриманні якої знаходиться дитина.

Дані про особу ОСОБА_1 , на які він послався в апеляційній скарзі, а саме: визнання провини та щире каяття, як на обставини, які пом`якшують відповідальність, відсутність роботи, його ставлення до сплати аліментів, судом вже були враховані при призначенні адміністративного стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у мінімальних межах, встановлених цим Кодексом.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 01 квітня 2019 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт на строк 120 годин, - без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 323/772/19