Справа № 127/5865/19
Провадження № 33/801/399/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бернада Є. В.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, в складі судді Ковальчук О. В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 не сплачує аліменти на утримання дітей, які стягуються з нього відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 жовтня 2014 року, на підставі якого 29 січня 2015 року видано виконавчий лист, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої станом на 31 січня 2019 року перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання, зокрема, становить 29570,13 грн.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт. Стягнуто з нього на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Не погодившись з цією постановою, 12 квітня 2019 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції змінити в частині застосування до нього адміністративного стягнення, звільнити його від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що ОСОБА_2 має хронічне захворювання Астма, фізично працювати не може, тому не зможе відбувати призначене судом стягнення у вигляді суспільно корисних робіт. Судом також не враховано, що він кожного місяця сплачує 1000, 00 грн в рахунок аліментів, а решту суми компенсує купівлею одягу дітям, забирає дітей на канікули. Крім того, в порушення вимог ст. 33 КУпАП, суд при накладенні стягнення не врахував стан здоров'я порушника, його майновий стан, пом'якшуючі обставини тощо.

Пославшись на викладене та не те, що відповідно до положень ст. 22 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності обґрунтовано звільняється від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення, ОСОБА_2 просив його апеляційну скаргу задовільнити.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник - адвокат Пориваєва Т. Г., підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити з підстав, зазначених у цій скарзі. Водночас, апелянт вину визнав, але зазначив, що не погоджується з накладеним стягненням, оскільки, відбуваючи його, не зможе заробляти кошти на сплату заборгованості по сплаті аліментів.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін з огляду на таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 183-1 КУпАП несплата аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім'ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання, - тягне за собою виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.

Положеннями ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області № 127/18530/14 від 29 січня 2015 року, виданого на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 жовтня 2014 року, з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а. с. 7).

Постановою державного виконавця Староміського ВДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області від 06 серпня 2015 року відкрито виконавче провадження № 48332617 з виконання виконавчого листа № 127/18530/14, виданого 29 січня 2015 року (а. с. 6).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 48332617 за період з 01 травня 2017 року по 31 січня 2019 року встановлено, що станом на 31 січня 2019 року сукупний розмір заборгованості становить 29570,13 грн (а. с. 4).

11 лютого 2019 року державним виконавцем Староміського ВДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області складено акт про неможливість перевірити майновий стан боржника (а. с. 3).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 2 від 13 лютого 2019 року, складеного державним виконавцем Староміського ВДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Дзюбенком С. М. 13 лютого 2019 року о 16 год 30 хв, при примусовому виконанні виконавчого листа № 127/18530/14 від 29 січня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів в розмірі 1/3 частини його заробітку встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП (а. с. 2).

У цьому протоколі ОСОБА_2 зазначив, що у зв'язку з тим, що він є безробітнім він не може сплачувати більший розмір аліментів, крім того, він забирає дітей на канікули та за цей період не зобов'язаний сплачувати аліменти. Водночас, дорого коштує оплачуваний ним проїзд дітей.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 48332617 за період з 01 лютого 2019 року по 28 лютого 2019 року встановлено, що станом на 31 березня 2019 року сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження становить 35125, 45 грн (а. с. 17).

Відповідно до копій фіскальних чеків ОСОБА_2 сплатив аліменти 04 лютого 2019 року в розмірі 1000, 00 грн, 04 березня 2019 року в розмірі 1000, 00 грн, 01 квітня 20119 року в розмірі 1000, 00 грн та 12 квітня 2019 року в розмірі 10 000, 00 грн.

З копії трудової книжки АН № 214938, наданої апеляційному суду 24 квітня 2019 року, видно, що ОСОБА_2 з 11 квітня 2019 року прийнятий на роботу вантажником за трудовим договором.

Згідно з довідкою про стан здоров'я від 15 грудня 2010 року № 155 ОСОБА_2 протипоказана праця, пов'язана з важкими фізичними навантаженнями, перебуванням в вологих приміщеннях, приміщеннях з хімічними речовинами (а. с. 26).

16 квітня 2019 року КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Вінниці» видано інформацію за № 969 про те, що ОСОБА_2 перебуває на обліку з приводу хронічних захворювань : бронхіальна астма, легкий неконтрольований персистуючий перебіг, ЛН 1 ст ВН 2 по обструктивному типу; побутова сенсибілізація (підтверджена алергологом 18 вересня 2014 року); цілорічний алергічний риніт.

Крім того, на підтвердження доводів апеляційної скарги, скаржником надано суду копії проїзних документів (а. с. 23-25).

За таких обставин апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, оскільки факт несплати ним аліментів на утримання дітей, який призвів до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа, знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того, що скаржник має хронічне захворювання та не може фізично працювати, а тому не зможе відбувати накладене судом стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів медичних чи будь-яких інших протипоказань ОСОБА_2 до фізичної праці станом на час розгляду справи судом.

Також не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_2 кожного місяця сплачує 1000, 00 грн в рахунок аліментів, а решту суми компенсує купівлею одягу дітям, забирає дітей на канікули, у зв'язку з тим, що розмір стягуваних з нього аліментів визначений рішенням суду від 10 жовтня 2014 року, яке набрало чинності 02 грудня 2014 року, а доказів здійснення платником аліментів додаткових витрат на дітей суду не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 має бути звільнений від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення у зв'язку зі сплатою частини заборгованості апеляційний суд відхиляє, оскільки він сплатив таку заборгованість після ухвалення судом рішення про накладення на нього адміністративного стягнення, що, крім того, і не спростовує ту обставину, що він тривалий час ухилявся від сплати аліментів на утримання дітей, в визначеному судом розмірі, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Апеляційний суд не погоджується з доводами ОСОБА_2 про те, що відбуваючи стягнення він не зможе заробляти кошти на сплату заборгованості по аліментах, так як, відповідно до ст. 31-1 КУпАП суспільно корисні роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплачуваних робіт, вид яких та перелік об'єктів, на яких порушники повинні виконувати ці роботи, визначає відповідний орган місцевого самоврядування. Отже, ОСОБА_2, відбуваючи стягнення, призначене судом, зможе заробляти кошти на сплату заборгованості по аліментам.

Крім того, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про наявність підстав для застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді усного зауваження, адже суд першої інстанції, з урахуванням положень ст. 33 КУпАП, дійшов вірного висновку про призначення останньому стягнення у мінімальному розмірі, передбаченому ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, а до переліку категорій осіб, яким не може бути призначене стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, визначеному ч. 3 ст. 31-1 КУпАП, скаржник не відноситься.

Наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності є підтвердженням в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, отже судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст. 33 КУпАП дотримано, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук