Справа № 461/576/19 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 33/811/229/19 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

за участю захисника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2,

представника Львівської митниці ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України про порушення митних правил за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_1, на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 12 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 12.02.2019,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 254 847 грн 02 коп., а також конфісковано транспортний засіб SKODA OCTAVIA, vin: TMBAG7NE1E0070000, 2013 року випуску. У разі неможливості конфіскації зазначеного товару, буде стягнуто з ОСОБА_1, на підставі положень ч. 2 ст. 541 МК України, вартість транспортного засобу SKODA OCTAVIA, vin: TMBAG7NE1E0070000 254 847 грн 02 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384 грн 20 коп.

На постанову судді захисник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в інтересах ОСОБА_1, в якій просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апелянт не погоджується з постановою судді, оскільки в ході розгляду справи не здобуто належних та допустимих доказів, які б прямо вказували на надання ОСОБА_1 митному органу документів з недостовірною інформацією.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник покликається на те, що 29.01.2018 на митну територію України було ввезено транспортний засіб автомобіль SKODA ОСТАVIA, VIN кузова: TMBAG7NE1E0070000 під керуванням ОСОБА_1, який переміщував даний автомобіль на підставі довіреності отриманої від ОСОБА_4. 30.01.2018 декларантом ФОП ОСОБА_5 подано до митного оформлення декларацію та відповідні товаросупровідні документи. Продаж автомобіля здійснено за 18 650 польських злотих. Львівська митниця ДФС лише 01.11.2018 отримала звернення від митних органів РП, датований 25.04.2018, щодо перевірки діяльності польської компанії «NORMA К Sp. z.o.o.» та сканкопію фактури на автомобіль SKODA OCTAVIA, VIN кузова: TMBAG7NE1Е0070000. У матеріали справи видруку з польських електронних баз даних немає, хоча на нього є покликання у протоколі, у наявності є лише сканкопія фактури на імя ОСОБА_6. Згідно зазначеної сканкопії фактури, від 14.02.2018, було укладено договір купівлі - продажу автомобіля SKODA OCTAVIA, VIN кузова: TMBAG7NE1Е0070000 між «NORMA К Sp. z.o.o.» та ОСОБА_7 за ціною продажу 30 200 польських злотих. Разом з тим, згідно інформації Львівської митниці, ОСОБА_1 подано до митного оформлення іншу фактуру, де продавцем автомобіля SKODA OCTAVIA, VIN кузова: TMBAG7NE1E0070000, є польська компанія «VANSON», покупцем ОСОБА_4, ціна продажу товару 18 650 польських злотих.

Апелянт зазначає, що суддя належним чином не мотивував своє рішення, а лише зазначив докази, які є в справі покликаючись, що вони підтверджують вину ОСОБА_1 Однак покликання митного органу на долучену до листа сканкопію фактури на автомобіль SKODA OCTAVIA, VIN кузова: TMBAG7NE1E0070000, не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки не доведено, що вона має чи повинна мати переважне доказове значення порівняно з документами, поданими до митного оформлення автомобіля марки SKODA OCTAVIA, VIN кузова: TMBAG7NE1E0070000 в Україні, як і не доведено на території якої країни мало місце подання недостовірних документів, адже Львівська митниця не направляла належним чином оформлених запитів ні до польської фірми «VANSON», ні до зазначеного в наданих польськими митними органами документах субєкта господарської діяльності «NORMA К Sp. z.o.o.», не відібрали пояснення у власниці автомобіля ОСОБА_4

Апелянт наголошує, що лист митних органів ОСОБА_8 датований 25.04.2018 (супровідний лист датований 26.10.2018), протокол про порушення митних правил складений 20.12.2018, а кордон України ОСОБА_1 перетнув 29.01.2018 і подав працівникам Львівської митниці документи на ввезений транспортний засіб автомобіль марки SKODA OCTAVIA, VIN кузова: TMBAG7NE1E0070000. У матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували умисел ОСОБА_1 порушити митні правила. Автомобіль знаходиться у власності ОСОБА_4 і до неї немає жодних претензій щодо митної вартості і можливих нанесень збитків державі Україна, оскільки митні органи цього у протоколі не вказують. Таким чином у ході розгляду справи не здобуто належних та допустимих доказів, які б прямо вказували на надання ОСОБА_1 митному органу документів з недостовірною інформацією.

Звертає увагу, що порушення митних правил, яке полягає в заявленні у митній декларації неправдивих відомостей, не можна вважати триваючим, оскільки воно припиняється з поданням декларації митному органу. Положеннями частини першої статті 467 МК України із змінами, внесеними згідно із Законами № 4915-У1 від 07.06.2012 - № 5288-VI від 18.09.2012, яка була чинною на час вчинення нібито правопорушення ОСОБА_1 - 29.01.2018, не передбачало зупинення строку накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил на час розгляду таких справ судом.

Апелянт покликається, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено строки накладення стягнення та зроблено висновок про наявність складу адміністративного правопорушення за відсутності належних та допустимих доказів.

ОСОБА_1 в суд апеляційної інстанції не прибув, однак його захисник ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_1 про розгляд справи в апеляційній інстанції повідомлений, однак через перебування в іншій області не зможе бути присутнім у судовому засіданні, а тому не заперечував про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, міркування представника Львівської митниці ДФС, який заперечив апеляційну скаргу та просив залишити без змін постанову судді першої інстанції, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 467 МК України (в редакції Закону № 5288-VII від 18.09.2012), якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Згідно з ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил підлягають встановленню, зокрема обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За диспозицією ч. 1 ст. 483 МК України відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Відповідно до ст. 531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

На переконання апеляційного суду цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді справи не дотримався. Тому постанова підлягає скасуванню з постановленням нової постанови апеляційним судом.

Згідно з постановою судді, митні органи ОСОБА_8 в рамках перевірки законності вивезення транспортних засобів польською компанією «NORMA K Sp. z o.o» (Zamoyskiego 2, 37-700 Przemysl) на митну територію України надали документи, які слугували підставою для вивезення транспортного засобу марки SKODA OCTAVIA, vin: TMBAG7NE1E0070000, 2013 р.в., а саме: Faktura VAT nr FA/70/01/2018 від 26.01.2018 та видрук з польських електронних баз даних KOMUNIKAT IE599 підтвердження вивозу транспортного засобу за межі Євросоюзу. Згідно фактури від 26 січня 2018 року покупцем транспортного засобу марки SKODA OCTAVIA є громадянин України ОСОБА_6, а продавцем польська компанія «NORMA K Sp. z o.o» (Zamoyskiego 2, 37-700 Przemysl), вартість даного транспортного засобу становить 30200 польських злотих (згідно курсу НБУ станом на 30 січня 2018 року (дата оформлення транспортного засобу), вартість становить 254 847,02 грн).

Згідно аналізу електронних баз даних, Львівською митницею ДФС встановлено, що 29 січня 2018 року здійснено пропуск транспортного засобу марки SKODA OCTAVIA на митну територію України під керуванням громадянина України ОСОБА_9, який діяв на підставі довіреності серії ННА № 317418 отриманої від громадянки України ОСОБА_4, та 30 січня 2018 року, здійснив митне оформлення даного транспортного засобу для вільного обігу в режимі «Імпорт 40 ДЕ» за митною декларацією UA209190/2018/002397. Проте, до митного оформлення ОСОБА_1 подано іншу фактуру, а саме № FA/70/01/2018 від 26 січня 2018 року, згідно з якою продавцем є польська компанія VANSON (05-510, Konstancin-Jeziorna, Warszawska 28, NIP: 123-118-23-26.), вартість товару становить 18650 польських злотих, а це суперечить інформації, яка зазначена в офіційній відповіді митних органів ОСОБА_8 (лист № 0201-ІСР.541.740.2018.ВМ від 25 травня 2018 року).

Дії ОСОБА_10 органом митниці кваліфіковані за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, як переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо його митної вартості.

У суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_2 підтримала апеляційні вимоги в повному обсязі та пояснила, що працівниками митниці було складено протокол про порушення митних правил з порушенням норм чинного законодавства, оскільки правопорушення, яке ставлять у провину ОСОБА_10 вчинене 29.01.2018, не є триваючим, а протокол про порушення митних правил складений лише 20 грудня 2018 року. По даній справі суддя повинен був керуватися редакцією ст. 483 МК України, яка діяла на момент вчинення, тобто на січень 2018 року, а не на момент постановлення рішення.

ОСОБА_1, за довіреністю від ОСОБА_4, будучи перевізником, здійснив переміщення транспортного засобу через кордон України. Автомобіль придбала ОСОБА_4 у польської компанія «VANSON» ( Factura NR FA/70/01/2018 від 26.01.2018 а.с. 21). Згідно запиту від митних органів ОСОБА_8 у них є питання про законність вивезення транспортних засобів польською компанією «NORMA K Sp. z o.o» та до ОСОБА_11 Зазначає, що сканкопія польських документів не може бути перевагою над документами поданими ОСОБА_1 при перетині працівникам митниці, оскільки саме по цих документах транспортний засіб був пропущений на територію України. Зараз автомобіль перебуває у власності ОСОБА_12, яка володіє та користується ним. До неї немає жодних претензій по питанню розмитнення автомобіля. Вважає, що по відношенню до ОСОБА_1 працівники митниці мали право, у разі порушення митних правил, скласти протокол лише за ст. 191 МК України, як до перевізника, а не по ч. 1 ст. 483 МК України. Перевізник не є субєктом відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України. Крім того працівники митниці не мали підстав притягувати ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки у протоколі про порушення митних правил, який складений через 11 місяців після перетину кордону, не зазначено, які саме з поданих ОСОБА_1 документи є підробленими, не перевірено працівниками митниці право власності на транспортний засіб. Тобто по даній справі не доведено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України. Після митного перетину кордону декларацію з документами на автомобіль на перевірку, 30.01.2018, подавав уже не ОСОБА_1, а брокер ОСОБА_5 (а.с.20) для дійснення калькуляції вартості автомобіля та нарахування митних оплат. Зі сторони митниці, яка все перевірила у січня 2018 року, не було здійснено коригування митної вартості, відповідно ОСОБА_4 не було скеровано жодних претензій.

Представник Львівської митниці ОСОБА_3 заперечив апеляційну скаргу та пояснив, що протокол про порушення митних правил був складений на підставі відповіді з ОСОБА_8, яка надійшла в Україну лише 01.11.2018. У провину ОСОБА_1 ставиться те, що ним переміщено товар через митний кордон України з поданням до митного органу доходів і зборів, як підставу для переміщення товару, підроблені документи чи документи одержані незаконним шляхом. У підрозділ митного контролю подається фактура на товар та декларація. Згідно із запитом від польських митних органів у виникли підозри до діяльності фірми «NORMA K Sp. z o.o» про те, що нею було продано товар не за тією ціною та не тій особі, оскільки і ОСОБА_1 і ОСОБА_6О мали довіреність від ОСОБА_12 на право діяти в її інтересах. Підробленим документом на товар вважається фактура на транспортний засіб, хоча експертного підтвердження цьому немає. Вважає, що судом першої інстанції всебічно і повно досліджено обставини справи, зокрема встановлено момент виявлення правопорушення, а тому постанову судді слід залишити без змін. Брокер ОСОБА_5 подав документ у пункті перевірки в м. Городку Львівської області, але він не є юридичною особою по відношенню до власника автомобіля.

Суддя першої інстанції розглянув справу без участі правопорушника, при цьому не перевірено обставини за яких, на думку особи, яка склала протокол, вчинено правопорушення.

Невмотивованість судового рішення, полягає в тому, що суддею не було проаналізовано всі докази у справі, що призвело до порушення презумпції невинуватості, гарантованої статтею 62 Конституції України та пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, що також свідчить про формальний характер судового розгляду, не забезпечення обєктивного вирішення справи та прийняття справедливого рішення.

Відповідно до ст. 483 МК України відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, які утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з наданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві дані.

Субєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України характеризується прямим умислом.

Відповідно до абз. 6 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду від 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» - не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.

Слід також зазначити, що у матеріалах справи відсутній документ компетентного органу ОСОБА_8, який би встановив, що фактура на транспортний засіб є підроблена, а відтак, хто є винним у цій підробці.

Аналізуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що уповноваженою на складання протоколу особою Львівської митниці при оформленні матеріалів про порушення митних правил та суддею першої інстанції при прийнятті рішення не були дотримані вимоги закону про всебічне, повне та об'єктивне з'ясування всіх обставин справи. Для встановлення істини у справі належна перевірка матеріалів органом митниці проведена не була, що залишено поза увагою судом першої інстанції.

Згідно з п.3 ч. 1 ст. 8 МК України, Державна митна справа здійснюється на основі принципів: законності та презумпції невинуватості.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 умислу на предявлення працівникам митниці документів, які б містили неправдиву інформацію не мав.

Відповідно до вимог ч .2 ст. 467 МК України ( в редакції Закону № 5288 VII від 18.09.2012), якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з протоколу про порушення митних правил № 7640/20900/18 від 20.12.2018, 29 січня 2018 року, для здійснення митного оформлення товару легкового автомобіля, були подані ряд документів, з яких бачається, що продавцем автомобіля SKODA OCTAVIA, VIN кузова: TMBAG7NE1E0070000 є польська компанія «VANSON», покупцем ОСОБА_4. Продаж автомобіля здійснено за 18 650 польських злотих.

Лише після звернення митних органів ОСОБА_8 від 25.04.2018, яке надійшло до Львівської митниці 01.11.2018 із супровідним листом від 26.10.2018, було проведено аналіз електронних баз даних і на підставі цього 20.12.2018 було оформлено протокол про порушення митних правил щлдл ОСОБА_1 При цьому не було належним чином зясовано хто саме подавав документи на товар під час здійснення митного оформлення; яке до цього має відношення ОСОБА_1

Системний аналіз ст. 483 МК України ( аналогічної за змістом ст. 352 МКУ 2002 року) та висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме в постановах у справах №№ 21-31а11, 21-97а11 від 20.06.2011 та № 21-260а11 від 9 квітня 2012 року свідчать про те, що митні правопорушення за зазначеними статтями є закінченими з моменту прийняття митним органом від особи відповідних митних документів (митної декларації, рахунку-фактури, договору купівлі-продажу тощо), оскільки особа, надавши вказані документи, виконала всі вимоги закону про митне оформлення товару.

Розмежування понять «продовжувані» та «триваючі» правопорушення, відповідно до листа Міністерства юстиції України від 01.12.2003 №22-34-1465, продовжуваним адміністративним проступком називають ряд ідентичних проступків, які вчиняються неодноразово з однаковою метою, формою вини, тими ж суб'єктами, засобами дії і які складають у сукупності єдине правопорушення, а триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій бездіяльності.

Отже, діяння особи, яке полягає у діях спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з наданням митному органу, як підстави для переміщення товарів, підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві дані, є закінченим з моменту подання митному органу таких документів. Відповідно правопорушення, яке вмінкено у провину ОСОБА_1 не є триваючим чи продовжуючим, оскільки здійснення митного оформлення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 відбулося 29 січня 2018 року.

Необхідно врахувати те, що з моменту митного оформлення вказаного транспортного засобу пройшло більше шести місяців, тобто минули строки накладення адміністративного стягнення, що в силу п. 7 ст. 247 КУпАП було для суду першої інстанції підставою для закриття справи. Однак даний факт суддею першої інстанції перевірений та врахований не був.

Таким чином, апеляційна скарга містить обґрунтовані правові підстави для скасування постанови судді, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України не доведена.

Отже, постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 12 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України слід скасувати та на підставі п.1 ч. 1 ст. 531 МК України провадження по справі необхідно закрити, у звязку з відсутністю в діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил.

У звязку з цим апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 підлягає до задоволення, постанова судді - скасуванню, а справа щодо ОСОБА_1 закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, ч. 3 ст. 528, п.1 ч. 1 ст. 531 МК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 12 лютого 2019 року по ч.1 ст. 483 МК України, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України скасувати, а провадження по справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду ОСОБА_13