Номер провадження: 33/813/549/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2018 року, -

встановив:

оскаржуваною постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2018 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 , 15 листопада 2018 року, о 02 год. 08 хв. в м. Одесі по вул. Ковальська, керував транспортним засобом «BMW-530», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку в присутності свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду ОСОБА_1 . подав клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження постанови, в якій зазначає, що поважна причина неподання апеляційної скарги полягає у розгляді справи за відсутності ОСОБА_1 та невчасне отримання ним копії постанови суду з незалежних від нього причин. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову районного суду, посилається на порушення, допущені поліцейськими при складанні протоколу відносно нього, а також на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а йому не пропонували пройти такий огляд. Постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 вважає незаконною через невідповідність висновків суду про його винність обставинам справи та дослідженим доказам.

Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Разом із цим, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з заявою про розгляд справи за його відсутності.

Апеляційної суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_1 , як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали адміністративної справи; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови судді районного суду, 17.12.2018 року ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції (а.с.7).

Матеріали судової справи містять заяву та розписку ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи та отримання ним копії оскаржуваного рішення - 28.03.2019 року. Апеляційна скарга подана - 29.03.2019 року (а.с. 8-15). За таких підстав апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити апелянту право на доступ до правосуддя.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного рішення, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №073851від 15.11.2018 року, пояснень присутніх при його складанні свідків, ОСОБА_1 , 15 листопада 2018 року, о 02 год. 08 хв. в м. Одесі по вул. Ковальська, 27 керував транспортним засобом «BMW-530», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку в присутності свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с. 2, 3).

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується доученими до протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння (а.с.3).

Доводи апелянта про те, що порушення, допущені поліцейськими при складанні протоколу відносно нього, а також на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а йому не пропонували пройти такий огляд, є безпідставними, оскільки спростовуються дослідженим апеляційним судом відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, долученим до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

З відеозапису беззаперечно вбачається, що в присутності свідків, працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» на місці зупинки, а після його відмови пройти такий тест, запропонували йому проїхати до медичного закладу для проведення освідування, однак на таку пропозицію ОСОБА_1 також відповів відмовою.

Крім того, з відеозапису події вбачається, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом та керування передано іншій особі, що свідчить про дотримання поліцейськими процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

За таких умов апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді районного суду в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

За таких обставин доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, які на його думку вказують на незаконність оскаржуваного рішення є безпідставними, а тому апеляційний суд приходить до ви сновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови судді районного суду, та погоджується з висновком про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2018 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Копію постанови невідкладно надіслати апелянту.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський