КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/2480/2019 Постанова винесена суддею Вінтоняк Р.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., з участю ОСОБА_1 та захисника Домітращук І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Суми, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, за вчинення якого накладено адміністративне стягнення у виді 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. та ч. 1 ст. 130 КУпАП за вчинення якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 36 КУпАП остаточне стягнення ОСОБА_1 призначено у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, 28 березня 2019 року о 16 год. 46 хв. ОСОБА_1 в м. Києві, по вул. Хоткевича, 1-В, керував автомобілем «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат якого 0,91 %, чим порушив п. 2.9(а) ПДР України. Окрім того, під час руху ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на електроопору та пожежний кран, що призвело до їхнього пошкодження та пошкодження автомобіля, чим порушив п. 12.1 ПДР України, тобто своїми діями вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі зі змінами захисник Домітращук І.М., посилаючись на неповноту судового розгляду, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року в частині рішення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та прийняти нову постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу цього адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги захисник не погоджується з висновками суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не оспорює фактичні обставини правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, як і висновки суду в цій частині щодо доведення вини, виду і розміру адміністративного стягнення, накладеного на ОСОБА_1 за це правопорушення.

Що стосується притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то захисник стверджує, що суд належним чином не дослідив фактичні обставини справи в цій частині, залишив поза увагою порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України від 07.11.2015 № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, Інструкції "Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція), Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 № 100, що свідчить про відсутність в справі належних та допустимих доказів.

Зокрема, як зазначає захисник, до протоколу не долучено пояснень свідків, в присутності яких було проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння; поліцейськими для огляду були залучені свідки, які є працівниками ТРК «Проспект» ТОВ «Комфорт Маркет Люкс», якому завдано матеріальних збитків в результаті ДТП, отже є сумніви щодо неупередженості свідків; працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 проведення огляду в закладі охорони здоров`я, не дивлячись на те, що він не погодився з результатами проведеного огляду на місці, про що свідчить відсутність його підпису в графі «з результатами згоден» акту огляду та відсутність направлення на огляд у закладі охорони здоров`я; долучений до протоколу відеозапис з нагрудної відеокамери містить лише фрагмент спілкування поліцейських з ОСОБА_1 .

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відсутній підпис працівника поліції, який склав цей акт, отже вказаний документ є недопустимим доказом.

Захисник вказує також на те, що суд безпідставно позбавив ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_1 такого права не має та взагалі не отримував посвідчення водія.

Заслухавши пояснення захисника Домітращук І.М. та ОСОБА_1 на підтримку апеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга захисника Домітращук І.М. підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

З огляду на апеляційне прохання, пояснення в суді апеляційної інстанції захисника та ОСОБА_1 , які не оспорювали винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, висновок судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, за обставин, викладених у постанові, як такий, що ґрунтується на матеріалах справи, зокрема, підтверджується даними: протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 299859 від 28 березня 2019 року, схеми місця ДТП, пояснень свідків, акту ТОВ «Комфорт маркет люкс», фотосвітлин з місця ДТП та відеозапису, не є предметом апеляційної перевірки виходячи з положень ч. 7 ст. 294 КУпАП.

Що стосується висновків судді місцевого суду в постанові про доведеність вини

ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9(а) ПДР України, тобто керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, то перевіркою матеріалів справи в цій частині встановлено, що суддя місцевого суду дотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів під час проведення процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння належним чином не перевірив та, хоча і дослідив письмові матеріали справи, але не звернув уваги на те, що вони не узгоджуються між собою, отже висновки судді в постанові про вчинення водієм ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам провадження.

Так, відповідно до вимог п. 2.9(а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому

ст. 266 КУпАП, відповідної Інструкції, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.

За положеннями ст. 266 КУпАП та підзаконних актів особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя місцевого суду врахував відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, акті огляду водія на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу з додатком, відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, взяв до уваги позицію в суді ОСОБА_1 , який не оспорював фактичних обставин, викладених у протоколі, але не з`ясував суттєвих обставин, пов`язаних із процедурою огляду водія на стан сп`яніння, які повинен був перевірити під час судового розгляду.

Зокрема, як слідує з протоколу серії БД № 299858, в ньому відсутні пояснення ОСОБА_1 по суті правопорушення та вказівка про відмову надати такі пояснення, а в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відсутні підпис ОСОБА_1 в графі «з результатами згоден» та підпис працівника поліції, який складав цей акт.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , заперечуючи свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснив, що 28 березня 2019 року до події ДТП алкогольні напої він не вживав, з результатами огляду на стан сп`яніння, який проводився поліцейським на місці з використанням спеціального технічного засобу, не погодився, але працівник поліції не забезпечив проведення огляду в закладі охорони здоров`я і взагалі такого виду огляду йому не пропонував.

В суді, як пояснив ОСОБА_1 , він також заперечував свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та повідомив, що взагалі не отримував посвідчення водія.

Такі пояснення ОСОБА_1 фактично узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення та акту огляду, в яких відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу. Відеозапис, долучений до протоколу, містить лише фрагмент огляду ОСОБА_1 та переривається після того, як ОСОБА_1 видихнув повітря в прилад "Драгер". До протоколу про адміністративне правопорушення не долучені письмові пояснення свідків огляду, в той же час в суді першої інстанції свідки огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння не допитувалися, на виклик до суду апеляційної інстанції вони не прибули.

За таких обставин пояснення ОСОБА_1 в тій частині, що він не погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу з використання приладу «Драгер», бо не перебував в стані алкогольного сп`яніння, нічим не спростовані.

Що стосується пояснень ОСОБА_1 в суді першої інстанції в частині заперечення вини у вчиненні правопорушення, то вони не можуть бути перевірені, оскільки пояснення ОСОБА_1 детально не описані в судовому рішенні, а посилання на те, що він взагалі не отримував посвідчення водія підтверджуються даними постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 28 березня 2019 року.

Враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України, відповідно до яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, з огляду на те, що пояснення ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції стосовно порушення поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП не спростовуються доказами у справі, доходжу висновку, що результати огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП є недійсними, а тому відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, акті огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу та роздруківці даних з принтера приладу «Драгер» не можуть бути покладені в основу рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, водночас інші докази в указаній частині звинувачення в матеріалах справи відсутні.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні, вважаю, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а постанова судді в частині рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення.

Враховуючи, що суддею місцевого суду на ОСОБА_1 накладено стягнення, з урахуванням вимог частин 1, 2 ст. 36 КУпАП, як за кожне правопорушення окремо, так і остаточне стягнення, при цьому за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, він підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., що не оспорюється захисником та ОСОБА_1 , саме такий вид стягнення і слід залишити ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Домітращук Ірини Михайлівни задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати та закрити провадження в справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу цього правопорушення.

Вважати, що ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

У решті постанову Деснянського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко