КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/8081/19Головуючий у І інстанції: Мєлєшак О.В.
Провадження № 33/824/2134/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. На підставі ст.22 КУпАП провадження по праві закрито за малозначністю, з оголошенням ОСОБА_1 усного зауваження.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, вважаючи її незаконною через неправильне застосування судом норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи та неправильно дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 вини у несвоєчасному поданні щорічної декларації, оскільки це не підтверджується будь-якими доказами.

За доводами апелянта, вона намагалася подати декларацію в установлений законом строк, проте не змогла цього зробити, оскільки на той час перебувала у відрядженні за кордоном і не мала усіх необхідних документів, а також не могла отримати доступ до сайту НАЗК. При цьому, вона не мала будь-яких корисливих мотивів не подавати декларацію.

Крім цього, зазначає, що перевірка обставин вчиненого правопорушення проводилась не уповноваженим на це органом - управлінням захисту економіки у місті Києві Департаменту захисту економіки НП України, оскільки Законом України «Про запобігання корупції» таким правом наділено лише НАЗК.

Також посилається на те, що суд притягнув її до відповідальності за межами строків, передбачених ст.38 КУпАП, оскільки правопорушення було виявлено 13.04.2018 року та не є триваючим.

За наслідками розгляду апеляційної скарги просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та вважала рішення суду законним і обґрунтованим, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватою у тому, що вона, обіймаючи посаду спеціаліста Постійного представництва України при Раді Європи Міністерства закордонних справ України, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини 1 статті 45 даного Закону, несвоєчасно без поважних причин, 03 квітня 2018 року подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

За результатами розгляду складеного протоколу про адміністративне правопорушення суддя прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя розглянув справу у відповідності до положень ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи про адміністративне правопорушення, а тому обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції».

З таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки він ґрунтується на наявних в матеріалах справи доказах.

Зокрема, під час судового розгляду не було встановлено жодних обставин, які б об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 подати щорічну декларацію вчасно. Посилання апелянта на відсутність усіх необхідних документів за місцем відрядження та перешкоди у доступі до веб-сайту через навантаження у великодні свята у Франції не спростовують неможливість вчасно подати декларацію, оскільки ОСОБА_1 перебувала на посаді спеціаліста Постійного представництва України при Раді Європи, що знаходиться у Страсбурзі, з 2016 по жовтень 2018 року та мала можливість здійснити декларування завчасно.

Не ґрунтуються на вимогах закону посилання апелянта на неправомірність проведення перевірки щодо неї працівниками управління захисту економіки у місті Києві Департаменту захисту економіки НП України.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» Національну поліцію віднесено до спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції, а пунктом 3 частини 1 статті 23 цього ж Закону Національна поліція уповноважена вживати заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень.

Також на підставі статті 255 КУпАП працівники Національної поліції уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені статтями 1724-1729 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.251 обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З огляду на викладене, працівниками управління захисту економіки у місті Києві Департаменту захисту економіки НП України правомірно проведена перевірка обставин вчиненого правопорушення, необхідна для складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1

За таких обставин доводи апеляційної скарги про відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Разом із цим, слушними є апеляційні доводи про те, що адміністративне стягнення за вчинене нею правопорушення накладене судом поза межами строків накладення адміністративного стягнення. Відповідно до ч.3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 16414, 21215, 21221 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до протоколу, складеного відносно ОСОБА_1 22.02.2019 року, датою вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, яке не є триваючим, є дата несвоєчасного подання декларації, тобто 03.04.2018 року. Фактичним моментом виявлення правопорушення особа, яка склала протокол, вважає дату зібрання всіх матеріалів перевірки та складання протоколу, тобто 22.02.2019 року.

Суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи апелянта про те, що отримавши повідомлення про вчинення правопорушення, НАЗК чи інший уповноважений орган мав змогу провести перевірку в межах строків, передбачених ст.38 КУпАП. Однак перевірка по даному факту була розпочата лише 28.12.2018 року, а протокол про адміністративне правопорушення було складено майже через рік після його виявлення.

Разом із цим, як вбачається із матеріалів провадження, Міністерство закордонних справ в порядку ч.2 ст.49 Закону України «Про запобігання корупції» надіслало Національному агентству з питань запобігання корупції повідомлення за № 110/16-628/1-150 від 12.04.2018 року про факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації за 2017 рік. Дане повідомлення було зареєстроване в Національному агентстві з питань запобігання корупції 16.04.2018 року. А тому саме цю дату слід вважати днем виявлення правопорушення.

Оскільки на час розгляду протоколу в суді спливли строки накладення адміністративного стягнення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

З цих підстав постанова суду в частині закриття провадження на підставі ст.22 КУпАП підлягає зміні, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та на підставі ст.22 КУпАП провадження по справі закрито за малозначністю, з оголошенням ОСОБА_1 усного зауваження, - змінити.

Закрити провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз