ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1236/19 Справа № 207/2476/19 Суддя у 1-й інстанції - Тюлюнова В. Г. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 серпня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №278 від 29 травня 2019 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 207/1837/17 від 28 липня 2917 року, виданого Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області 09.08.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/3 частини, щомісяця, з всіх видів заробітку на користь ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення дітьми віку повноліття, головним державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Скрит А.В. виявлено заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.04.2018 року по 29.05.2019 року 26911,70 грн., з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання з 01.04.2018 року заборгованість складає 26911,70 грн., що свідчить про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КпАП України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Крім цього, порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Стосовно пропущеного строку зазначає, що суд першої інстанції належним чином не повідомив його про дату та час розгляду справи та про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо 24 вересня 2019 року від співробітників Центру пробації після чого у той же день він звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із заявами про ознайомлення з матеріалами справи та про видачу копії постанови.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що сплачує аліменти на утримання двох дітей та переказує кошти своїй колишній дружині ОСОБА_2 .

Звертає увагу на те, що 26 червня 2018 року він звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом, в якому просив суд стягувати з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , оскільки останній проживає з ОСОБА_1 , тому що мати ОСОБА_5 застосовувала до нього фізичний вплив та погрожувала поміщенням до психіатричного закладу.

Також зазначає, що після складенням державним виконавцем 29 травня 2019 року протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, він сплатив аліменти на суму 16000 тис. грн., що підтверджується поштовими переказами. Отже станом на час ухвалення судом першої інстанції постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, його заборгованість по сплаті аліментів є меншою ніж сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 в підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, доводи апеляції, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Враховуючи позицію ОСОБА_1 стосовно пропуску процесуального строку оскарження, а також те, що копія постанови своєчасно йому не направлялась, про розгляд справи він не був повідомлений належним чином, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Згідно матеріалів справи, судовий розгляд справи в суді першої інстанції та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відбулося 02.08.2019 року без участі останнього. В постанові суд першої інстанції зазначив, що в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд апеляційної інстанції вважає, що за відсутності належної інформації про обізнаність ОСОБА_1 про судовий розгляд протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, всупереч вимог ст.ст.268, ст.277-2 КУпАП, суд першої інстанції незаконно розглянув справу без його участі.

За вказаних обставин, суд першої інстанції проявивши поспішність, допустив істотне порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, гарантованих ст.268, 254 КУпАП, що є підставою для скасування постанови суду.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення по суті апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.183-1 КУпАП.

Апеляційний суд бере до уваги, що 06 лютого 2018 року набрав чинності Закон України № 2234-VIII від 07.12.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким главу 14 КУпАП доповнено статтею 183-1.

Диспозиція ч.1 ст.183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З об`єктивної сторони даний адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому, для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

З огляду на наведене, за загальним положенням, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом. Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність і саме тому, мають зворотну силу.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє відображення і в ст.7 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Враховуючи викладене, оскільки ст.183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, то дана норма не має зворотної дії в часі.

Таким чином, період несплати аліментів особою до вступу в дію ст.183-1 КУпАП не має прийматися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, послався на докази, які містяться в матеріалах справи, а саме: поясненнями ОСОБА_1 (ар.с.3), протоколом про вчинення адміністративного правопорушення (ар.с.1), копією виконавчого листа № 207/1837/17, виданого 09.08.2017 року (ар.с.7), постановою про відкриття виконавчого провадження від 22.05.2017 року (ар.с.9), розрахунком заборгованості відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 за період з 01.04.2018 року по 29.05.2019 року складає 26911, 70 грн. (ар.с.5).

Разом з цим, на момент розгляду справи у суді першої інстанції, ОСОБА_1 сплатив частину заборгованості в розмірі 17280 грн., що підтверджується копіями поштових переказів.

Отже, станом на час ухвалення Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 02 серпня 2019 року постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, його заборгованість по сплаті аліментів була меншою ніж сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Зважаючи на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Отже приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню з винесенням нової постанови, якою ОСОБА_1 слід визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та закрити провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т АН О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 серпня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко