Справа № 344/5502/19
Провадження № 33/4808/230/19
Категорія ст. 483 ч.1 МК України
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Дутки Р.В.,

представників Івано-Франківської митниці ДФС Тирського В.В. та Лаврія С.Д.,

розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 травня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу по АДРЕСА_1 громадянку України,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 75 985 (сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять) гривень з конфіскацією безпосереднього предмету порушення митних правил, а саме автомобіля марки "OPЕL", модель "CORSA", 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , а також стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 23.03.2018 року ОСОБА_1 , через пункт пропуску "Шегині - Медика" митного поста "Мостиська" Львівської митниці ДФС, було ввезено на митну територію України товар - автомобіль марки "OPЕL", модель "CORSA", 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_1 .

При перетині митного кордону України ОСОБА_1 , як підставу для переміщення даного товару, було подано органам доходів і зборів України фактуру б/н від 20.03.2018 року, в якій зазначено, що продавцем та відправником даного товару являється ОСОБА_3 (АДРЕСА_2 ), покупцем та отримувачем ОСОБА_4 (ОСОБА_4) АДРЕСА_3, а вартість товару складає 1750, євро.

Фактура б/н від 20.03.2018 року подавалась ОСОБА_1 під час митного оформлення даного товару в Івано-Франківській митниці ДФС по митній декларації № UA206010/2018/402878 від 28.03.2018 року.

14.01.2019 року Івано-Франківською митницею ДФС, листом Державної фіскальної служби України № 440/7/99-99-20-02-01-17 від 08.01.2019 року отримана відповідь митних органів Королівства Нідерландів №NL18DZA00095186WZ від 09.11.2018 року на запит стосовно перевірки автентичності документів, на підставі яких 6уло здійснено митне оформлення автомобіля марки "OPЕL", модель "CORSA", 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_1 .

У відповідності до листа митних органів Королівства Нідерландів №NL18DZA00095186WZ від 09.11.2018 року та наданої завіреної копії фактури 20180834 від 19.03.2018 року продавцем та відправником даного товару являється нідерландська компанія «AUTO BROUWER B.V.» (Nobelstraat 34 5051 DV Goirle), покупцем та отримувачем - ОСОБА_5 (ОСОБА_5) АДРЕСА_4, а вартість автомобіля марки "OPЕL", модель "CORSA", 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_1 становить 2350 євро.

Таким чином, ОСОБА_1 здійснено переміщення через митний кордон України товару - автомобіля марки "OPЕL", модель "CORSA", 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_1 з приховуванням від митного контролю, шляхом надання органам доходів і зборів України, як підстави для переміщення документу - фактури б/н від 20.03.2018 року, що містить неправдиві відомості щодо продавця/відправника, покупця/отримувача та вартості товару.

Вартість безпосереднього предмету порушення митних правил - автомобіля марки "OPЕL", модель "CORSA", 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_1 згідно фактури № 20180834 від 19.03.2018 року, наданої митними органами Королівства Нідерландів, становить 2350 Євро, що по курсу НБУ на момент переміщення через митний кордон України складає 75 985 грн.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що суд вирішив справу однобічно, формально та без належного дослідження письмових доказів у справі, не дослідивши подане її захисником клопотання про закриття провадження у справі.

Зокрема, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує щодо доведеності її вини у вчиненні адміністративного правопорушення та правильності кваліфікації її дій за ч.1 ст. 483 МК України. Однак, вважає, що її протиправні дії, що спричинили недобори податків і зборів, не можна вважати триваючими, оскільки правопорушення було вчинено та закінчено після подання декларації митного контролю 23.03.2018 року.

Вказує на те, що строк накладення адміністративного стягнення на момент винесення постанови суду вже закінчився, тому суду слід було закрити провадження у справі на підставі ст.247 КУпАП, що узгоджується із правовою позицією Верховного суду України.

Звертає увагу суду на те, що подія порушення митних правил відбулась 28.03.2018 року, а протокол складено 20.03.2019 року, через рік після вчинення правопорушення. Правопорушення, передбачене ч.1 ст. 483 МК України характеризується вчиненням одноразової дії у певний час, а тому воно не є триваючим.

Просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши захисника Нахалової З.С. адвоката Дутку Р.В., який просив розглянути справу за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та який в повному обсязі підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, представників Івано-Франківської митниці ДФС Тирського В.В. та Лаврія С.Д. , які вважали, що апеляція не підлягає задоволенню і просили залишити постанову суду першої інстанції без змін, апеляційний суд приходить вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено: 23.03.2018 року ОСОБА_1 , через пункт пропуску "Шегині - Медика" митного поста "Мостиська" Львівської митниці ДФС, було ввезено на митну територію України товар - автомобіль марки "OPЕL", модель "CORSA", 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_1 . При перетині митного кордону України ОСОБА_1 , як підставу для переміщення даного товару, було подано органам доходів і зборів України фактуру б/н від 20.03.2018, в якій зазначено, що продавцем та відправником даного товару являється ОСОБА_3 (АДРЕСА_2 ), покупцем та отримувачем ОСОБА_4 (ОСОБА_4) АДРЕСА_3, а вартість товару складає 1750, євро. Фактура б/н від 20.03.2018 подавалась ОСОБА_1 під час митного оформлення даного товару в Івано-Франківській митниці ДФС по митній декларації № UA206010/2018/402878 від 28.03.2018.

14.01.2019 року Івано-Франківською митницею ДФС, листом Державної фіскальної служби України № 440/7/99-99-20-02-01-17 від 08.01.2019 року отримана відповідь митних органів Королівства Нідерландів №NL18DZA00095186WZ від 09.11.2018 року на запит стосовно перевірки автентичності документів, на підставі яких 6уло здійснено митне оформлення автомобіля марки "OPЕL", модель "CORSA", 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_1 . У відповідності до листа митних органів Королівства Нідерландів №NL18DZA00095186WZ від 09.11.2018 року та наданої завіреної копії фактури 20180834 від 19.03.2018 року продавцем та відправником даного товару являється нідерландська компанія «AUTO BROUWER B.V.» (Nobelstraat 34 5051 DV Goirle), покупцем та отримувачем - ОСОБА_5 (ОСОБА_5) АДРЕСА_4, а вартість автомобіля марки "OPЕL", модель "CORSA", 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_1 становить 2350 євро.

Отже, ОСОБА_1 здійснено переміщення через митний кордон України товару - автомобіля марки "OPЕL", модель "CORSA", 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_1 з приховуванням від митного контролю, шляхом надання органам доходів і зборів України, як підстави для переміщення документу - фактури б/н від 20.03.2018 року, що містить неправдиві відомості щодо продавця/відправника, покупця/отримувача та вартості товару. Вартість безпосереднього предмету порушення митних правил - автомобіля марки "OPЕL", модель "CORSA", 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_1 згідно фактури № 20180834 від 19.03.2018 року, наданої митними органами Королівства Нідерландів, становить 2350 Євро, що по курсу НБУ на момент переміщення через митний кордон України складає 75 985 грн.

Зі змісту апеляційної скарги на наданих пояснень в суді апеляційної інстанції вбачається, що ОСОБА_1 та її захисник адвокат Дутка Р.В. не оспорюють вищевказані обставини, не заперечують доведеності вини правопорушниці у вчиненні адміністративного правопорушення та правильність кваліфікації її дій за ч.1 ст. 483 МК України, однак вважають, що суд першої інстанції не мав права застосовувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією безпосереднього предмету порушення автомобіля марки "OPЕL", модель "CORSA", 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_1 та повинен був закрити провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При вирішанні питання щодо обґрунтованості вищевказаних доводів ОСОБА_1 та її захисника адвоката Дутка Р.В. суд апеляційної інстанції виходить з того, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України не є триваючим.

Так, триваючими необхідно вважати правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання певних обов`язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не в повному обсязі або неналежним чином.

Враховуючи, що ч.1 ст.483 КУпАП встановлено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, приймаючи до увагу, що такі дії мають одноразовий характер необхідно прийти до висновку, що вказане адміністративне правопорушення не є триваючим.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України характеризується вчиненням одноразової дії у певний час, а саме, під час митного оформлення товару, коли такий проступок може бути виявлений контролюючим органом, який з метою митного оформлення, засвідчує відомості, одержані під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформляє результати такого контролю.

На переконання суду апеляційної інстанції, дане правопорушення не є триваючим, оскільки воно вважається закінченим з моменту подання митному органу документів, які містять неправдиві відомості.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 9 квітня 2012 року у справі №21-260а11, відповідно до якої порушення митних правил, яке полягає в зазначені у вантажній митній декларації неправдивих відомостей, не можна вважати триваючим.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.8 ст.264 КУпАП з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 та її захисника адвоката Дутка Р.В. щодо необхідності закриття справи на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд виходить з наступного.

Так, Європейський суд з прав людини уп.137 рішення від 11 грудня 2012 року за заявою № 21722/11 справі «Олександр Волков проти України» вказав на те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Зокрема, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях вказував на те, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, встановлення національним законодавством строку давності притягнення до адміністративної відповідальності відповідає вимогам верховенства права та забезпечує реалізацію принципу юридичної визначеності, оскільки вказані строки не застосовуються тільки до осіб, які вчинили злочини проти людяності та воєнні злочини.

При цьому, системний аналіз діючого законодавства свідчить про те, що встановлена законодавцем тривалість строку давності за вчинене правопорушення залежить від його ступеню тяжкості, рівня суспільної небезпеки, його характеру, фактичних обставин, спрямованості умислу та масштабів передбачуваних наслідків.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 467 МК України, яка діяла на час вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Приймаючи до уваги, що адміністративне правопорушення було вчинене ОСОБА_1 23.03.2018 року і не є триваючим, апеляційний суд вважає, що на момент розгляду справи судом першої інстанції закінчились встановлені законом строки накладення адміністративного стягнення.

Разом з тим, суд першої інстанції в порушення вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, безпідставно наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією безпосереднього предмету порушення автомобіля марки "OPЕL", модель "CORSA", 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , хоча повинен був закрити провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи представників Івано-Франківської митниці ДФС Тирського В.В. та Лаврія С.Д. в тій частині , що правопорушення, яке було вчинено ОСОБА_1 є триваючим і суд першої інстанції, накладаючи стягнення, обґрунтовано керувався ч.1 ст.467 МК України, яка діяла на час розгляду справи в суді.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Разом з тим, вказана норма закону набула чинності 25.11.2018 року, тобто вже після вчинення правопорушення і не може бути застосована судом оскільки суперечить вимогам ст.58 Конституції України та принципу правової визначено відповідно до вимог ст. 58 Конституції України закони не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до усталеної судової практики та міжнародних норм строком давності необхідно вважати певний проміжок часу з дня вчинення правопорушення і до дня набрання законної сили відповідного рішення суду.

Таким чином, початковим моментом перебігу строку давності повинен бути саме день вчинення особою правопорушення, а не день його виявлення, оскільки тривалість строку давності притягнення до відповідальності не може мати необмежний характер та залежати від ефективності та дієвості органів, які повинні виявляти певні порушення.

Відповідно до матеріалів справи, фактичне переміщення товару з поданням документів, які містили неправдиві відомості, було здійснено ОСОБА_1 23.03.2018 року у зв`язку з чим строк накладення адміністративного стягнення закінчився 23.09.2018 року.

Виходячи з того, що правопорушення за ч.1 ст.483 МК України не є триваючим, а шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення закінчився на час розгляду справи в суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що за результатами апеляційного перегляду ОСОБА_1 не може бути притягнута до відповідальності поза межами строків, встановлених ч.2 ст. 467 МК України.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову судді змінити, скасувати постанову суду в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу з конфіскацією безпосереднього предмету порушення митних правил та закрити провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, 469, 477-481, 485, 483 Митного Кодексу, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 .. задовольнити частково.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 травня 2019 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Скасувати постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 травня 2019 року стосовно ОСОБА_1 в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 75 985 гривень з конфіскацією безпосереднього предмету порушення митних правил, а саме автомобіля марки "OPЕL", модель "CORSA", 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_1 .

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 Митного кодексу України на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв