Справа №: 307/540/19
Провадження № 3/307/215/19
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2019 року м. Тячів
Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бобрушко В.І., з участю прокурора Левкулич В.І., захисника ОСОБА_1, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, України, працюючого на посаді лісничого Грушівського лісництва Державного підприємства «Брустурянське ЛМГ», одруженого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину визнав, у вчиненому розкаявся та пояснив, що дійсно було порушення, але ця дія була ненавмисна, так як йому ніхто не розяснював, що має подаватися повідомлення про зміну майнового стану. При цьому він не отримав всю суму за продаж автомобіля, оскільки оплата за автомобіль була розділена на три частини, і на даний час за автомобіль всю суму ще не сплачено. Крім того, не складався акт прийому-передачі автомобіля. Транспортний засіб вибув з його власності і ним він перестав користуватися з 22.04.2017 року.
Захисник ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 не заперечує того факту, що не подав повідомлення про зміну майнового стану. Договір купівлі-продажу є і він підписаний ОСОБА_2, однак в даному договорі не йдеться про строк виконання договору. Термін повідомлення про зміну майнового стану повязують з договором купівлі-продажу транспортного засобу, про те договір купівлі-продажу передбачає перехід права власності після повної оплати та складення акту прийому-передачі автомобіля. Як вбачається з пояснень ОСОБА_2 в день укладення договору купівлі-продажу повного розрахунку не було. У власності ОСОБА_2 був автомобіль, який він показував в декларації і не приховував його належність та наявність. У 2017 році він відчужує даний автомобіль і поступово отримує кошти. Формально є склад адміністративного правопорушення, однак потрібно врахувати те, що отриманий дохід не змінив майновий стан ОСОБА_2 Рухоме майно було замінено грошовими коштами.
Прокурор Левкулич В.І. в судовому засіданні пояснив, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та просить застосувати щодо нього стягнення в межах даної статті.
Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Положеннями статті 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
З врахуванням положень ст.1 Закону України "Про запобігання корупції", сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов'язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.
Для кожного випадку отримання доходу або придбання майна подається окреме повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування.
Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2017 року в сумі 1600 грн.
Отже, відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП у 2017 року настає за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, якщо ним отримано дохід або придбано майно на суму, яка перевищує 80 000 грн.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що правопорушення, пов'язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони й обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону.
Суб'єктивна сторона корупційного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.
Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Суд зазначає, що згідно ч.2 ст.172-6 КУпАП відповідальність настає у разі неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.
Суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
При цьому діяння, передбачені ч.2 ст.172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.
Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення.
Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 з 9 вересня 2013 року працює на посаді лісничого Грушівського лісництва Державного підприємства «Брустурянське ЛМГ» та виходячи з положень підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України Закону України «Про запобігання корупції»
За таких обставин, саме з 22 квітня 2017 року у ОСОБА_2 виник обов'язок, відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», письмово, шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет, повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції у десятиденний строк про зміну у майновому стані, який він не виконав.
При цьому, за змістом пояснень ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_1, наданих в суді, ОСОБА_2 не оспорює факту не подання ним повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, у зв'язку з продажем автомобіля, однак вказує, що це порушення було допущене ним через не роз'яснення йому даного питання, отримання доходу за відчужений автомобіль не всією сумою, а трьома частинами, відсутність у нього умислу на приховування відомостей про отриманий дохід, оскільки про наявність у нього на праві власності автомобіля марки «Hyndai Santa FE», 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, він повідомляв у відповідних деклараціях за минулі періоди, і від продажу цього автомобіля він виручив відповідні грошові кошти, а тому у даному випадку має місце зміна одного виду активу автомобіля на його грошовий еквівалент, у звязку з чим його матеріальний стан певною мірою не покращився, і він не отримав додаткові блага.
Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, від 20 лютого 2019 року за №91, попередженням ОСОБА_2про встановлені обмеження, передбачені Законом України «Про запобігання корупції» та подання е-декларацій до 1 квітня 2018 року, копіями е-декларацій ОСОБА_2 за 2016, 2017, 2018 роки, договором купівлі-продажу від 22 квітня 2017 року за №2143/2017/428229, укладеного в Територіальному сервісному центрі №2143, іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення та поясненнями ОСОБА_2 в судовому засіданні.
Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень
Питання про застосування положень ст.22 КУпАП суд вирішує з урахуванням Узагальнення практики Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України та узагальнення судової практики Верховного Суду України щодо розгляду судами справ про адміністративні правопорушення де зазначено, що визначення малозначного правопорушення законодавчо не закріплено. Проте, у кожному конкретному випадку судом має вирішуватися питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної шкідливості, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.
Оцінюючи в сукупності дії, наслідки та ставлення ОСОБА_2 до вказаних дій, а саме фактичного щирого розкаяння у вчиненому, що діями ОСОБА_2 не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам, обставини, при яких вчинено правопорушення, беручи до уваги особу ОСОБА_2, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, не має негативних характеристик, суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_2 ст.22 КУпАП і провадження по даній справі закрити, звільнивши його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
Тому, керуючись ст. ст. 22, 283-285, 287-294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч.2 КУпАП у звязку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись щодо нього усним зауваженням, а провадження в справі про його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч.2 КУпАП, - закрити.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Суддя Тячівського
районного суду: ОСОБА_4