Справа № 444/1053/19
Провадження № 3/444/426/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Зеліско Р. Й., з участю особи відносно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши матеріали адміністративної справи в залі суду в м.Жовкві, які надійшли від Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого АДРЕСА_1 , не працюючого, індивідуальний ідентифікаційний № НОМЕР_1 ,

- за ч.1 ст.130 КпАП України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , 10.04.2019 року о 20 год. 00 хв. в с.Великі Грибовичі по вул.Львівській, 6, керував автомобілем марки CHRYSLER VOYAGER н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота,порушена координація рухів, різка зміна кольору шкіри обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку , а саме з використання технічного засобу «Драгер» та в медичному закладі , відмовився у присутності двох свідків, чим своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину не визнав, та пояснив, що він, 10.04.2019 року о 20 год. 00 хв. перебував в с.Великі Грибовичі по вул.Львівській, 6, на території автозаправки "Шел". Туди він приїхав разом із братом на власному автомобілі марки CHRYSLER VOYAGER н.з. НОМЕР_2 , та за кермом перебував ОСОБА_2 .Так як вони випили пиво на автозаправці, він вирішив покликати свого дядька ОСОБА_3 для того, щоб він забрав їх з авто та привіз їм сигарети . Вийшов на вулицю і сів за сидіння пасажира в авто , наміру керувати транспортним засобом не мав. Через деякий час до нього підійшли працівники ДПС з вимогою пред"явити документи, і безпідставно звинуватили його , що він керував в стані алкогольного сп"яніння. В той час приїхав його дядько ОСОБА_3 , проте працівники поліції склали на нього протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП . Ствердив, що він транспортним засобом не керував . Окрім того, від проходження медосвідчення на стан алкогольного сп`яніння він відмовився так як не довіряє приладу, а в медичний заклад працівники поліції йому не пропонували їхати на медосвідчення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що точної дати події на сьогоднішній день він вже не пригадує.Проте він в той час саме приїхав з роботи додому. До нього додому приїхав його племінник ОСОБА_4 і сказав. що на заправці чекає його племінник ОСОБА_1 , для того щоб він його завіз додому, та віддав йому ключі від автомобіля ОСОБА_1 Коли він приїхав на заправку то там уже були працівники поліції, яким він пояснював обставини, проте останні його пояснень не брали до уваги .

Незважаючи на те, що гр. ОСОБА_1 своєї провини не визнав , факт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах даної справи зокрема :

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 040678 від 10.04.2019 ,

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 10.04.2019, які знаходяться в матеріалах даної адміністративної справи та відповідно до яких, гр. ОСОБА_1 було запропоновано пройти медосвідчення на стан алкогольного сп`яніння в законному порядку або в медичному закладі, проте останній відмовився проходити запропоноване працівниками поліції медосвідчення на стан алкогольного сп`яніння;

- компакт диском із записом із нагрудної камери поліцейського події яка мала місце 10.04.2019 за участі гр. ОСОБА_1

Також судом було оглянуто відеозапис із нагрудної камери поліцейського події яка мала місце 10.04.2019 за участі гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_7 в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , гр. ОСОБА_1 було працівником поліції запропоновано пройти медосвідчення на стан алкогольного сп`яніння в законному порядку або в медичному закладі, проте гр. ОСОБА_1 від проходження медосвідчення на стан алкогольного сп`яніння в законному порядку або в медичному закладі відмовився. Також гр. ОСОБА_1 перебував на сидінні водія в вищевказаному транспортному засобі , а не на пасажирському , так як ствердив в судовому засіданні гр. ОСОБА_1

Крім того, твердження гр. ОСОБА_1 про те,що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, так як не мав ключів, не знайло свого підтвердження, оскільки такі твердження спростовуються рапортом працівника поліції від 10.04.2019, з якого вбачається, що останній приїхав на автозаправку «Шел» за кермом особисто, та в подальшому на нагрудну камеру працівника поліції гр. ОСОБА_1 на запитання працівника поліції ствердив, що він дійсно керував транспортним засобом. А тому, суд надані в судовому засіданні пояснення гр. ОСОБА_1 не бере до уваги та розцінює як бажання уникнення останнім відповідальності за скоєне.

Суддя не має підстав не вірити показам свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , такі об`єктивно підтверджуються матеріалами справи. Тому, суддя вважає такі поясненнями правдивими і покладає їх в основу постанови.

Так, ч.1 ст.130 КпАП України передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України є вірною .

Призначаючи вид та міру стягнення правопорушнику суд враховує характер скоєного правопорушення, дані про особу правопорушника, його майновий стан.

Обставин, які б пом"якшували або обтяжували відповідальність правопорушника ОСОБА_1 не встановлено.

Санкція ст.130 ч.1 КпАП України, передбачає стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік .

З врахуванням всіх у сукупності вище перелічених обставин місця, способу вчинення правопорушення, відношення правопорушника до вчиненого ним правопорушення, приходжу до переконання, що до правопорушника слід застосувати адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якою він притягається до відповідальності, і так як адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами приходжу до переконання, оскільки правопорушник вчинив правопорушення на транспорті, що за своєю природою несе високий рівень суспільної небезпеки, так як транспорт є підвищеним джерелом небезпеки, з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, приходжу до переконання, що до правопорушника ОСОБА_1 з врахуванням вищеперелічених обставин, слід застосувати стягнення, у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, ст.4 ч.2 п.5 Закону України Про судовий збір з останніми змінами та доповненнями, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується з правопорушника 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатнихосіб.

Станом на 01.01.2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" становить 1 921, 00 грн., а тому з правопорушника в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст.30,40-1, 130 ч.1,280,284,307,308,317-321 КпАП України, суддя ,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік .

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого АДРЕСА_1 , не працюючого, індивідуальний ідентифікаційний № НОМЕР_1 ) 384 /триста вісімдесять чотири/ грн. 20 коп. судового збору, який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України .

Строк позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів обчислювати з дня винесення постанови про позбавлення права керування транспортними засобами .

Якщо зазначені особи, які позбавлені спеціального права, ухиляються від здачі документа, що посвідчує це право, то строк позбавлення їх спеціального права обчислюється з дня здачі або вилучення такого документа.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала , якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено

Апеляційна скарга, подання прокурора подаються до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у цей строк, постанова про накладення штрафу надсилається до виконання органу державної виконавчої служби в порядку, встановленому законом.

Строк виконання постанови протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначений постановою;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат визначається КМ України.

Суддя Зеліско Р. Й.