ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/456/19

10 квітня 2019 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Левчук В.В.

розглянувши адміністративний матеріал, які надійшли від Головного Управління Національної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, тимчасово не працює, зареєстрований та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 за ст.124, ст. 122-4 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2019 року на 181 кілометрі автодороги М-15 Одеса-Рені відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інспектором спеціальної ГРПП з обслуговування СП «Кирнички» ГУНП в Одеській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №334758 з якого вбачається, що 28.01.2019 року о 13:25 год. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_1, на 181 кілометрі автодороги М-15 Одеса-Рені не впорався з керуванням, скоїв зіткнення з автомобілем Mazda 323, державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим допустив порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху України. Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також 28 січня 2019 року на 181 кілометрі автодороги М-15 Одеса-Рені відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інспектором спеціальної ГРПП з обслуговування СП «Кирнички» ГУНП в Одеській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №334759 з якого вбачається, що 28.01.2019 року о 13:25 год. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_1 залишив місце скоєння ДТП, в якій був винен і яка мала місце з автомобілем Mazda 323, державний номерний знак НОМЕР_2. Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також 28 січня 2019 року на 181 кілометрі автодороги М-15 Одеса-Рені відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інспектором спеціальної ГРПП з обслуговування СП «Кирнички» ГУНП в Одеській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №334757 з якого вбачається, що 28.01.2019 року о 13:25 год. водій ОСОБА_1, керував автомобілем Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння. Від проходження медичного огляду на стан спяніння в медичний заклад проїхати відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України. Такі дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи, що по даним матеріалам про адміністративні правопорушення притягується до адміністративної відповідальності одна і та ж особа, з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи по суті, провадження у справах про адміністративні правопорушення №№ 3/564/238/19, 3/564/239/19 та 3/564/237/19 відносно ОСОБА_1 підлягають обєднанню в одне провадження в межах справи №564/456/19.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про дату і час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою.

Таким чином, при розгляді справи адміністративне правопорушення за статтями 122-5, 124 та ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов'язковою.

Суд, повно та обєктивно дослідивши матеріали, додані до протоколу, встановив наступне.

Так, судом встановлено, що 28 січня 2019 року на 181 кілометрі автодороги М-15 Одеса-Рені о 13:25 год. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_1 не впорався з керуванням, скоїв зіткнення з автомобілем Mazda 323, державний номерний знак НОМЕР_2 та залишив місце скоєння ДТП. Транспортним засобом ОСОБА_1 керував з явними ознаками алкогольного спяніння, відмовився у присутності двох свідків проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан спяніння.

Даний факт підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії БД №334758, БД №334759 та БД №334757 від 28.01.2019 року, схемою місця ДТП, поясненнями потерпілого ОСОБА_2, заявою потерпілого ОСОБА_2 про відсутність претензій до ОСОБА_1 у звязку з відшкодування ним завданих збитків у добровільному порядку, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 2.10«а» Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

За наведених обставин суд дійшов переконливого висновку про те, що вина ОСОБА_1 в порушенні вимог пунктів 2.10 «а» та 12.1 Правил дорожнього руху України, за які передбачена відповідальність за ст.124 та ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Разом з тим суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року № 1395 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан спяніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Відповідно до п. 6 та 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, адміністративна відповідальність за порушення п. 2.5 ПДР України настає за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у медичному закладі після відмови пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу або у разі відмови пройти огляд на стан алкогольного спяніння у медичному закладі після його незгоди з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу.

З протокола про адміністративне правопорушення серії БД №334757 від 28.01.2019 року вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан спяніння.

З пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан спяніння.

Доказів пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу, його відмови від проходження такого огляду або його незгоди з результатами такого огляду на місці зупинки транспортного засобу матеріали справи не містять.

Таким чином суд дійшов висновку, що при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не було дотримано вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, а тому з вказаних матеріалів неможливо у визначеному законом порядку встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до ч. 1ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Суд також не приймає до уваги у якості доказу наявний в матеріалах справи відеозапис, який міститься на оптичному диску, у звязку з наступним.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №334757 від 28.01.2019року не міститься посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, то такий відеозапис не може вважатися належним доказом.

Щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення БД№334757 від 28.01.2019 року не відображають ознак складу конкретного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а допущені неточності при складанні протоколу унеможливлюють повний, всебічний та об'єктивний розгляд справи, то суд дійшов переконливого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП.

В частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуючи обставини справи, з метою запобігання вчиненню нових правопорушень та виправлення особи правопорушника, суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме в межах санкції ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що повинно бути достатнім для його виправлення.

Відповідно до статті 40-1Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення уразі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", станом на 01.01.2019 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1921 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 384,20 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч.5 ст.4 Закону України "Про судовий збір", суд -

ПОСТАНОВИВ:

Обєднати провадження у справах про адміністративні правопорушення №№ 3/564/238/19, 3/564/239/19 та 3/564/237/19 відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст.124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення в одне провадження в межах справи №564/456/19.

Провадження у справі №564/456/19 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Визнати ОСОБА_1винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Визнати ОСОБА_1винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Застосувати до ОСОБА_1адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255/двісті пятдесят пять/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_1в дохід держави 384 /триста вісімдесят чотири/ грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Костопільський районний суд Рівненської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_5