ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/416/19 Головуючий в 1 інст. Галущенко Ю.А.
Провадження №33/807/173/19 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - адвоката Трофимова В.В., розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за апеляційною скаргою останнього на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28 січня 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого у ЗМЗ, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 384 гривні 20 копійок.

Згідно з постановою суду, 14 січня 2019 року о 02 годині 05 хвилин ОСОБА_2 керував автомобілем «HYUNDAI Accent» р.н.НОМЕР_1 по пр.Моторобудівників 31 в м.Запоріжжі з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, вищезазначену постанову суду скасувати та закрити провадження в справі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що постанову суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: справу розглянуто за його відсутності, чим порушено його права, в тому числі і право на захист. При розгляді справи судом не враховано вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування пі впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціального засобу газоаналізатор Alcotest Drager 6810, який відповідно до відомостей державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення до переліку дозволених для застосування на території України не входить. Працівники поліції не надали сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку вказаного технічного приладу. Він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, але не відмовлявся від проходження даного огляду у медичному закладі. Після складання протоколу він самостійно пройшов огляд та згідно з висновком лікаря, ознак сп'яніння в нього виявлено не було.

Заявлене апелянтом клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки доводи щодо причин пропуску цього строку підтверджуються матеріалами справи.

Заслухавши ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з'ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 004911 від 14 січня 2019 року, згідно з яким ОСОБА_2 у зазначений час керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Alcotest Drager та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до яких ОСОБА_2 відмовився від огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Alcotest Drager та в медичному закладі; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_2 від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Alcotest Drager та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків; рапортом працівника поліції, який узгоджується з відеозаписом, долученим до протоколу, на якому зафіксовано зупинку транспортного засобу, відмову ОСОБА_6 від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Alcotest Drager та в медичному закладі в присутності двох свідків, роз'яснення ОСОБА_2 положень ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Зазначені докази в їх сукупності суд першої інстанції належним чином проаналізував та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, в т.ч. ці висновки підтверджуються відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Alcotest Drager та в медичному закладі в присутності двох свідків, до протоколу зауважень не мав.

Доводи сторони захисту про неправомірне використання при огляді Alcotest Drager 6810, є безпідставними, оскільки ОСОБА_2 взагалі відмовився проходити огляд не тільки на місці, а й медичному закладі. Посилання сторони захисту на протилежне, суперечать матеріалам справи.

Крім того, згідно з п.п.1,3 р. розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп'яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, Газоаналізатор Drager Alcotest, в тому числі 6810 включений до вказаного переліку.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» , який набрав чинності 01 січня 2016 року, передбачено, що засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 ст.17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року.

Відповідно до листа (який є публічно доступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18 січня 2018 року на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, використання медичних виробів "Газоаналізатори Alcotest Drager 6810", які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

Окрім того, згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529 "Про державну реєстрацію медичних виробів", газоаналізатори Drager Alcotest мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, у якого необмежений строк дії.

За змістом п. 5 Розділу 2 Інструкції, саме на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, поліцейський надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 висловлював вимогу про таке, і поліцейським її було проігноровано.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, спростовуються матеріалами справи, в т.ч. відеозаписом, згідно з яким, ОСОБА_2 взагалі відмовився проходити огляд на стан сп'яніння в медичному закладі, посилаючись на те, що алкогольні напої він не вживав.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 201 від 14 січня 2019 року, наданий апелянтом, не спростовує висновки суду першої інстанції, оскільки вказаний огляд був проведений з порушенням вимог ч. 3 ст.266 КУпАП, відповідно до якої, огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. ОСОБА_2 самостійно за власною заявою пройшов вказаний медичний огляд. Отже результати такого огляду не можуть вважатися дійсними.

Більш того, ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, і та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Та обставина, що справу розглянуто судом першої інстанції у відсутність ОСОБА_2, сама по собі не свідчить про незаконність та необґрунтованість постанови суду і не є безумовною підставою для її скасування.

Більш того, при апеляційному розгляді ОСОБА_2 мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, проте, висновки суду ним спростовані не були.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2019 року відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 336/416/19