МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі судді Міняйла М.П., за участі секретаря Клімової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 03.04.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , не працюючого,

-визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно постанови суду, 15 березня 2019 року о 00 годині 15 хвилин по вулиці Кузьменка в смт. Березнегувате Миколаївського області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "ВАЗ 210994-20", державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хитка хода, млява мова. Від проходження медичного огляду ОСОБА_1 у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, прийняти нову постанову, якою провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції було порушено вимоги ч.1 ст.268 КУпАП.

Вказує, що справу було розглянуто за його відсутності та його не було належним чином повідомлено про місце і час розгляду справи.

Стверджує, що судом не вжито жодного заходу для встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення справи, не викликано його, як правопорушника, не допитано свідків для з`ясування всіх обставин справи, не досліджено належним чином дані, які зафіксовані під час відеозапису з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції.

Зазначає, що інспектор патрульної поліції направлення його на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння не надавав і в заклад охорони здоров`я не направляв та звертає увагу на те, що дане направлення відсутнє і в матеріалах справи.

Звертає увагу на те, що він не відмовлявся від продуття алкотестеру «Драгер» та зазначає, що у поліцейських такого приладу не було.

Зазначає, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення інспектор патрульної поліції використовував нагрудний реєстратор, відеозапис з якого не містить даних про його відмову від проходження медичного огляду, в тому числі і в закладі охорони здоров`я.

Вказує на те, що він письмово погодився з порушенням в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки інспектори патрульної поліції діяли зухвало та погрожували викликати черговий наряд поліції в разі незгоди з правопорушенням.

Крім того, зазначає, що суд, не допитавши у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , послався на пояснення вказаних осіб, отриманих поліцейськими, як на докази, але зміст пояснень свідкам не був оголошений та для ознайомлення не надавались.

Вважає, що суд не надав належної оцінки наведеним доказам, не звернув уваги на те, що протокол складено без врахування всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, дослідив і належним чином оцінив докази.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 259083 від 19.03.2019р., водій ОСОБА_1 15 березня 2019 року о 00 годині 15 хвилин по вул. Кузьменка в смт. Березнегувате Миколаївського області, керував транспортним засобом марки "ВАЗ 210994-20", державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хитка хода, млява мова. Від проходження медичного огляду за допомогою газоаналізатора та в медичному закладі ОСОБА_1 у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 296 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

ОСОБА_1 підписався в протоколі та вказав, що з порушенням згоден.

Також факт відмови ОСОБА_1 на пропозицію патрульного поліцейського пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння підтверджений письмовими поясненнями двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ..

Так, в своїх поясненнях свідок ОСОБА_5 вказав, що 15.03.2019 року співробітники поліції запропонували йому бути свідком при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який пояснив, що випив пляшку пива та після цього керував транспортним засобом ВАЗ 2109 по вул. Кузьменка в смт. Березненгувате, де й був зупинений працівниками поліції та відмовився від проходження огляду в установленому законом порядку. (а.с.3).

В поясненнях свідка ОСОБА_2 підтверджені ті ж самі обставини, що і в поясненнях свідка ОСОБА_5 (а.с. 2).

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 пояснив, що на момент, коли працівники поліції зупинили автомобіль ОСОБА_1 , він знаходився в автомобілі. ОСОБА_1 вийшов з автомобілю та надав працівникам поліції документи. З автомобілю він не виходив до тих пір поки його не викликали поліцейські. До них підійшов ще один свідок ОСОБА_5 а також ОСОБА_3 , яка сіла в автомобіль працівників поліції та вони почали про щось розмовляти. Потім працівники поліції попросили його бути свідком, але він одразу відмовлявся, а потім погодився, оскільки була ніч і потрібно було повертатись додому. Працівники поліції надали йому якийсь папір та сказали написати, що з його слів записано вірно та ним прочитано. Він написав, підписався, але того, що там було написано не читав. Стверджував, що ОСОБА_1 п`яний не був, а його брат, який теж був в автомобілі, знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та щодо того, що ОСОБА_1 відмовився проходити такий огляд він не чув.

Допитана в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 пояснила, що 15.03.2019 року близько 02-00 годині ночі їй зателефонував ОСОБА_6 , сказав що його зупинив наряд патрульної поліції та попросив її прийти на місце зупинки. Коли вона прийшла, то побачила що стояв патруль та був вже виписаний протокол. Її попросили забрати автомобіль, але просто так його ніхто не віддавав та вона змушена була написати пояснення під диктовку працівника поліції, де вона написала що ОСОБА_1 був п`яний, але насправді він був тверезий. Працівник поліції сказав їй, що якщо вона не напише розписку, то ОСОБА_1 заберуть у відділок поліції, а автомобіль на штраф майданчик.

Апеляційний суд ставиться критично до таких пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки вони знаходяться в дружніх стосунках з ОСОБА_1 , та викликають сумнів в їх правдивості, так як такі пояснення направленні на те, щоб виправдати ОСОБА_7 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно пункту 12 розділу II « Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Враховуючи сукупність доказів, а саме протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, апеляційний суд ставиться критично до твердження водія ОСОБА_1 про те, що протокол відносно нього складено незаконно без відповідного оформлення, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду у медичному закладі.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність не лише за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Це означає, що вчинення особою хоча би одного з вищевказаних діянь є грубим порушенням безпеки дорожнього руху та тягне за собою передбачену законом адміністративну відповідальність.

По даній справі дії водія ОСОБА_1 , які полягали в відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння є порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху та містять в собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта з приводу того, що інспектор патрульної поліції направлення його на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння не надавав і в заклад охорони здоров`я не направляв та те, що дане направлення відсутнє і в матеріалах справи, то згідно «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» складається в тому разі, якщо особа відмовилась на місці зупинки від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», але виявила бажання пройти огляд в медичному закладі. Якщо особа відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і на місці зупинки і в медичному закладі, то таке направлення не складається.

Зазначене апелянтом те, що інспектори патрульної поліції діяли зухвало та погрожували викликати черговий наряд поліції в разі незгоди з правопорушенням, а тому він погодився письмово в протоколі з таким порушенням, спростовується з відеозапису нагрудної камери поліцейського, з якого вказаних апелянтом дій поліцейських не вбачається.

Крім того, з вищевказаного відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 каже про те, що випив пива, що підтверджує факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Також із зазначеного запису вбачається, що водій ОСОБА_1 ніякої активності на погодження пройти медичний огляд в установленому законом порядку не проявляв, більш того інша особа, яка знаходилась в автомобілі ОСОБА_1 вступає в діалог з працівниками поліції, перешкоджаючи їм виконувати покладений на них обов`язок.

За такого апеляційний суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 під час його зупинки працівниками поліції були направлені на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

З приводу того, що працівники поліції не мали при собі алкотестеру «Драгер», то це не спростовує саме факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, адже за його бажанням він міг пройти такий огляд в медичному закладі.

З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Стягнення за адміністративні правопорушення накладено з урахуванням загальних правил, визначених в ст. 33 та ст. 36 КУпАП. При цьому суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, та обгрунтовано призначив адміністративне стягнення з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України та запобігання вчинення ним нових правопорушень.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином письмовим повідомленням, прохання перенесення розгляду апеляційної скарги через поважні причини не подали, у зв`язку з чим апеляційна скарга була розглянута за їх відсутністю.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови суду, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 03.04.2019 року відносно ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Міняйло М.П.