Справа № 266/788/19
Провадженя№ 3/266/587/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1,за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого ММК «ім. Ілліча», який мешкає за адресою: м. Маріуполь,

вул..Бахчіванджи, б. 14 кв. 17

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ №144416 від 03.02.2019 р. який надійшов до суду після доопрацювання 21.03.2019 р. вбачається 03 лютого 2019 року, о 11 годині 50 хвилин, Донецька область. м. Маріуполь, Центральний район, вул.. Митрополитська, вул.. Трамвайна водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 21090 н.з. В0480ЯН з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме: слабке реагування зіниці ока на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка яка не відповідає обстановці. Від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду в медичному закладі для встановлення стану наркотичного спяніння відмовився у присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував свою провину, вказуючи на те, що 03.02.2019 р. о 11 год. 50 хв. рухався на автомобілі НОМЕР_1 та був зупинений без причини оскільки Правила ПДР не порушував, інспектором поліції ОСОБА_3, який вважаючи, що у нього почервоніли вії запропонував одразу пройти медичний огляд на стан наркотичного спяніння. При цьому він був абсолютно тверезий. Під час спілкування інших причин з яких співробітник поліції вважав, що в нього є ознаки наркотичного спяніння він не вказував. Про нібито наявні ознаки наркотичного спяніння поліцейський йому вказав вже пізніше після нібито зясування того, що він притягувався до кримінальної відповідальності за ст. 309 КК України, хоча це не відповідає дійсності, оскільки він наколи не притягувався до кримінальної відповідальності. Всі ці дії поліцейського призвели до того, що він став нервувати. Після складання протоколу про відмову від проходження на визначення стану наркотичного спяніння, йому було видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом взамін водійського посвідчення яке у нього було вилучено. Його більше ніхто не затримував і він поїхав, від керування транспортним засобом відсторонено не було. Не погоджуюсь з такими обвинуваченнями він поїхав самостійно до наркологічного диспансеру та пройшов освідування та отримав довідку згідно до якої він був тверезий. Просив закрити провадження у справі.

Суд, проаналізувавши обставини справи, враховуючи позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши відеозапис, вважає, що викладені у протоколі обставини щодо скоєння ОСОБА_4 правопорушення, передбаченого ст..130 ч. 1 КУпАП, не доведені, тому провадження по справі підлягає закриттю з наступних підстав.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах,одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року - докази повинні визнаватися здобутими незаконним шляхом, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини, встановленого кримінально - процесуального законодавства або не уповноваженою на те особою, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

З диспозиції ст. 130 ч.1 КУпАП, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає зокрема у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Така вимога уповноваженого органу повинна бути законною.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.

Випадки коли поліцейський може зупиняти транспортний засіб визначені ст. 35ЗУ «Про національну поліцію», зокрема у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху. При цьому поліцейський зобов'язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Так з рапортів співробітників поліції доданих до протоколу вбачається, що підставою для зупинки автомобіля яким керував ОСОБА_2 було порушення Правил дорожнього руху України, а саме те, що останній змінив напрямок руху при здійсненні перестроювання у сусідню смугу не вмикнув показник повороту та не був пристебнутий ременем безпеки.

Однак зі змісту протоколу та матеріалів доданих до нього відсутні будь-які відомості притягнення або звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за порушення ПДР України про які йдеться у рапортах, що покладено як підставу зупинки.

Із відео переглянутого у судовому засіданні вбачається, що причиною відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду стало відсутність для цього підстав.

Аналогічне ОСОБА_2 пояснив в судовому засіданні, а саме, що його відмова була зумовлена не бажанням уникнути освідування на стан наркотичного спяніння, оскільки він його пройшов в той самий день, про що надав довідку №156, видану КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя», а саме тим, що його безпідставно було зупинено працівниками поліції та запропоновано без будь-яких на то законних підстав пройти таке освідування, що також узгоджується і з його письмовими поясненнями (доповнення до протоколу) наданими при складанні протоколу в яких він логічно і послідовно, розбірливим почерком виклав події, які відбувались від часу його безпідставної зупинки працівниками поліції до часу коли йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного спяніння.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже слід дійти висновку, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 працівниками поліції були порушені вимоги ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» щодо безпідставної зупинки автомобіля під керуванням останнього.

Крім того, суд зазначає, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що відповідає п. 1 розділу IX Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх справ України за № 1395 від 07.11.2015 року.

Зі змісту протоколу та матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_2 було відсторонено від керування транспортним засобом, натомість судом встановлено, що йому 03.02.2019 р. було видано тимчасовий дозвіл №543465 на право керування транспортним засобом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що співробітник поліції видаючи ОСОБА_2 03.02.2019 р. тимчасовий дозвіл №543465 на право керування транспортним засобом та не відсторонивши його від керування транспортним засобом не мав достатніх підстав вважати, що у ОСОБА_2 є наявні ознаки наркотичного спяніння про які він вказав у протоколі, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки ОСОБА_2 пройшов огляду в закладі охорони здоров'я самостійно, про що надав довідку №156, видану КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» згідно до якої він знаходиться у тверезому стані.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінивши докази по справі в сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 відмовився від проходження освідування на визначення стану наркотичного спяніння у законний спосіб відповідно до приписів ст. 19 Конституції України. А вимоги поліцейського про проходження осідування породжені поза межами повноважень визначених ст. ст. 30, 35 ЗУ «Про національну поліцію».

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу правопорушення.

Таким чином, вважаю, що склад правопорушення в діях ОСОБА_4 передбачений ст.. 130 ч. 1 КУпАП у судовому засіданні не підтвердився, тому справа підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 130,247, 245, 251, 266, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2) за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького Апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 04.04.2019 р.

Суддя: Шишилін О. Г.