Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4798/18 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - адвоката Гаврилюка І.Д., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23 січня 2019 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, місце роботи не зазначив -

в с т а н о в и в:

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду м.Житомира від 23 січня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 копійок в дохід держави.

Згідно постанови суду, 22.12.2018 року о 00 год. 45 хв., ОСОБА_2, у м. Новоград-Волинський по вул. Соборності, керував автомобілем ВАЗ -21043, днз НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На прийняте судом рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що не був ним пропущений, оскільки копію постанови він отримав 02.02.2019 року, а апеляційну скаргу подав 12.02.2019 року, а постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження в справі закрити, у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що постанова суду є необгрунтованою, невідповідною висновків суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, фактичним обставинам, матеріалам справи та вимогам закону, а також прийнятою із значними порушеннями процесуальних норм. Вказує, що судом, всупереч ст.252 КУпАП, не забезпечено всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи у їх сукупності, позбавлено його можливості бути присутнім при розгляді справи, не допитано його та не надано можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП щодо надання своїх доказів, що спростовують його вину, що потягло за собою незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначає, що посилання суду в оскаржуваній постанові на пояснення свідків та протокол про адмінправопорушення не є доказами його вини у тому, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння. До того ж суд не звернув увагу на ту обставину, що працівники поліції на підтвердження їх переконань щодо перебування його у стані алкогольного сп'яніння вказали взагалі лише одну ознаку, як різкий запах алкоголю із ротової порожнини і не прийняли жодних його заперечень, щодо того, що він взагалі не вживає спиртних напоїв, про що свідчить відсутність таких заперечень. При цьому, як встановлено в судовому засіданні, йому не вручено копію протоколу і його копія знаходиться у справі. Водії, які згідно з протоколом, були свідками ніби то його відмови проходити огляд на стан сп'яніння, свої підписи на протоколі про адміністративне правопорушення та у поясненнях не могли підтвердити, оскільки вони не могли чути те, що він виказував відмову від проходження огляду на стан сп'яніння. Навпаки він зазначав працівникам поліції про те, що бажає пройти освідування на стан сп'яніння у медичному закладі міста. Із письмових пояснень свідків видно, що їх свідчення, надані ними, жодним чином не відрізняються, що вказує на те, що свідчення записані не з їх слів, а є твором працівників поліції, складеним заздалегідь і по шаблону. Стверджує, що один із свідків чув, що він заявляв клопотання про проходження медичного огляду на стан сп'яніння лише у медичному закладі. При цьому, співробітники поліції, намагались провести такий огляд на місці всупереч Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного іншого сп'яніння ..., затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р., а саме: не надали сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Саме тому він погоджувався пройти такий огляд лише у медичному закладі, який розташований на даній автомобільній дорозі в декількох кілометрах місця зупинки. Всупереч цьому співробітники поліції не супроводили його до медичного закладу, а склали протокол про адміністративне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи вирішуючи дану справу, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.245, 251, 252, 280 КУПАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, дослідження та оцінки доказів і вирішення справи в точній відповідності з законом.

З постанови суду слідує, що висновок суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ґрунтується та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №079503 від 22.12.2018 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6, з яких вбачається, що їх було запрошено працівниками поліції в якості свідків. В їх присутності ОСОБА_2 було запропоновано пройти тест для визначення стану алкогольного сп'яніння за допомогою приладу Alkotest Drager або проїхати для огляду до закладу охорони здоров'я, на що останній відмовився.

Проте, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які не приймали участі в розгляді справи в суді першої інстанції, дослідивши як письмові докази, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, так і допитавши безпосередньо свідків в справі, які також не були допитані в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що в порушення вимог ч.2 ст. 251 КУпАП органом та посадовою оособою, що складала протокол, не надано достатніх та беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_2 даного правопорушення.

Так дійсно з протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду на стан сп'яніння та письмових пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

Разом з цим, заперечуючи проти зазначених обставин, ОСОБА_2 пояснив, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки, оскільки не довіряв працівникам поліції та технічному засобу, яким вони намагалися провести такий огляд, однак наполягав на проходженні огляду в медичному закладі, що здійснено працівниками поліції не було. В присутності свідків він від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі не відмовлявся.

При цьому свідок ОСОБА_4, допитаний безпосередньо, під час апеляційного розгляду справи пояснив, що він працює таксистом та був запрошений працівниками поліції бути свідком при складанні протоколу відносно водія ОСОБА_2, який за словами поліцейських відмовилися пройти огляд на стан сп'яніння. Однак при цьому свідок не зміг вказати, від якого саме огляду останній відмовився, і чи уточнювали при ньому працівники поліції, від якого саме огляду він відмовився. Який саме огляд працівники поліції пропонували пройти ОСОБА_2 при цьому, він сказати не може. Також зазначив, що не підтримує письмові пояснення в частині наявності у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння та того, що останній відмовлявся від огляду на місці за допомогою відповідного приладу, та в медичному закладі, а підтримує ті покази, які надав безпосередньо у судовому засіданні. Ознак сп'яніння у ОСОБА_2 він не бачив, оскільки той був цілком в адекватному стані, при ньому огляд на стан сп'яніння в медичному закладі працівники поліції не пропонували, не бачив він також і ніякого газоаналізатора, яким би ОСОБА_2 міг пройти огляд на місці зупинки. При ньому такий технічних засіб взагалі не доставали.

Свідок ОСОБА_5, яка є цивільною дружиною ОСОБА_2 та була присутня при зупинці ОСОБА_2 та фіксуванні даного правопорушення, в судовому засіданні апеляційного суду пояснила, що вони з чоловіком разом їхали вночі в автомобілі, їх зупинили працівники поліції, пояснивши що в автомобілі не горять габаритні вогні. Почали сваритися з причини зупинки, потім пред'явили чоловіку претензії з приводу того, в якому він перебуває стані, запропонували продути в трубку, однак чоловік сказав, що не довіряє їх трубках, оскільки вони не пред'явили сертифікат відповідності та зазначив про те, що бажає пройти медичний огляд в медичному закладі. Працівники поліції почали зупиняти автомобілі та шукати свідків. Зупинили один автомобіль, водій розмовляв з поліцейськими, до чоловіка не підходив, потім поїхав. Вони зупинили іншого водія, водій спілкувався з поліцейськими, до них не підходив. Щоб щось свідки складали чи підписували, вона не бачила. Коли пропонували пройти огляд, вона з чоловіком стояла біля машини, права роз'яснювали, пристрій не доставили. Чоловік хотів пройти огляд в медичному закладі, бо не довіряє алкотестерам поліцейських. Між свідками було декілька хвилин, права не вилучалися, протокол про відсторонення ОСОБА_2 від керування автомобілем не складався, просто попросили, щоб вона сіла за кермо.

Апеляційним судом викликався в судове засідання інший свідок, зазначений в протоколі та в поясненнях до протоколу - ОСОБА_6, який згідно даних з протоколу та письмових пояснень проживає за адресою: АДРЕСА_2, однак в судове засідання останній не з'явився, дані про вручення повістки за вказаною в протоколі адресою відсутні, оскільки поштове відправлення повернулося до суду не врученим. З довідки керуючого ОСББ «Перспектива» вбачається, що ОСОБА_6 за вказаною адресою не зареєстрований та не проживає. Крім того номер телефону, зазначений працівником поліції в протоколі про адміністративне правопорушення, вказаний не вірно. Таким чином викликати даного свідка в судове засідання апеляційного суду поштою, або за допомогою інших засобів зв'язку та перевірити його письмові покази не представилося за можливе.

З огляду на викладене, наявні в матеріалах справи докази на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у його відмові від проходження у встановленому законом порядку (тобто на місці зупинки та в медичному закладі, як то передбачено положеннями ст. 266 КУпАП. та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного іншого сп'яніння ..., затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р.), огляду на стан сп'яніння, викликають сумнів в своїй достовірності, у зв'язку з неналежним оформленням працівниками поліції вказаних доказів, достовірність яких не представилося можливим в повному обсязі перевірити в ході апеляційного перегляду справи. Тому такі докази, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, в тому числі і акт огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не можуть визнаватися в даному випадку достатніми доказами, які б безумовно підтверджували вину ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та спростували його твердження про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі. Пояснення свідка ОСОБА_8, надані під час апеляційного розгляду справи, також в повному обсязі не підтверджують відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, тим більш, що останній не підтримав в повному обсязі свої письмові пояснення, зазначивши, що працівники поліції виклали їх на свій розсуд, а він, поспішаючи, на вказане уваги не звернув.

Розглянувши справу за відсутності ОСОБА_2, який не був повідомлений належним чином про розгляд справи щодо нього в суді, не надавши таким чином можливості останньому надати свої пояснення та заперечення та заявити клопотання щодо дослідження наданих доказів, не допитавши свідків безпосередньо в судовому засіданні, з метою перевірки наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі, суд першої інстанції був позбавлений можливості врахувати зазначені вище обставини при прийнятті рішення по справі з їх врахуванням, і як наслідок - прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі лише письмових доказів, наданих до протоколу.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в своїй більшості знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи, у зв'язку з чим постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23 січня 2019 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі відносно нього - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: