П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Солом'янського районного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, -

за участю особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

прокурора Петрика В.А.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Солом'янського районного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. 00 коп.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2, перебуваючи на посаді заступника начальника відділу сектору документального забезпечення Департаменту охорони державної таємниці, будучи державним службовцем категорії «Б» відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, несвоєчасно повідомила про суттєві зміни у майновому стані, а саме про набуття у власність 11 жовтня 2017 року Ѕ об'єкту нерухомого майна вартістю 215816 грн. 00 коп., а саме - квартири НОМЕР_1, що знаходиться в будинку АДРЕСА_3, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо неї закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про визнання її винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, не врахував її пояснення, зокрема те, що договір купівлі-продажу деривативу, договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру складають пакет документів одного правочину по придбанню квартири, про який було задекларовано у декларації за 2016 рік.

ОСОБА_2 зазначає, що висновки суду в частині того, що при укладанні правочинів вона з чоловіком вказали в декларації за 2016 рік як об'єкти неприйняті в експлуатацію або право власності на які не зареєстроване в установленому порядку є надуманими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки як вбачається з її декларації за звітний період 2016 рік чітко вказано, що квартира НОМЕР_1, що знаходиться в будинку АДРЕСА_3 є об'єктом, який повністю або частково побудований з матеріалів чи за кошти суб'єкта декларування та є об'єктом спільної власності.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що в постанові суду вказівка про те, що вона начебто не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про суттєві зміни після отримання доходу за продаж автомобіля є незрозумілим, оскільки це не відповідає дійсності.

ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про визнання її винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, не врахував, що вона не мала ані прямого, ані непрямого умислу на вчинення несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора Петрика В.А., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 вважає, що рішення суду про її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення пов'язаного з корупцією є незаконним і необґрунтованим, оскільки судом неповно з'ясовані всі обставини справи.

Апеляційний суд вважає такі доводи непереконливими.

Відповідно до матеріалів справи, судом досліджені всі докази, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, а також ті докази, які надані стороною захисту. Їм надана належна оцінка в оскаржуваній постанові, а висновки суду відповідають фактичним обставинам справи. Тому, на думку апеляційного суду, під час розгляду справи судом першої інстанції в повній мірі дотримано приписів ст. 245 КУпАП, прийняте судом рішення є вмотивованим.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2, будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення пов'язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, в установлений законом термін не повідомила НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, а саме про набуття у власність 11 жовтня 2017 року Ѕ об'єкту нерухомого майна вартістю 215816 грн. - квартири АДРЕСА_3.

Хоча цим протоколом ОСОБА_2 фактично висунуте обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, він одночасно, відповідно до ст. 251 КУпАП, є доказом у провадженні в справах про адміністративні правопорушення., відтак він має бути оціненим судом на предмет належності та допустимості.

Відповідно до змісту апеляційної скарги протокол, складений стосовно ОСОБА_2, як доказ під сумнів не ставиться, проте під час апеляційного розгляду справи стороною захисту було заявлено, що він складений не уповноваженою на це службовою особою.

Апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими.

Відповідно до ст. 255 КУпАП, протокол про адміністративні правопорушення, зокрема за ст. 172-6 КУпАП мають право складати уповноважені на те особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Положенням про Департамент захисту економіки Національної поліції України його співробітники уповноважені як на складання протоколів у справах про адміністративні правопорушення, пов'язаних з корупцією, так і на здійснення перевірки декларацій та повідомлень про суттєві зміни в майновому стані суб'єктів декларування.

Відповідно до протоколу, він складений старшим оперуповноваженим відділу протидії корупції Департаменту захисту економіки Національної поліції України. Отже, він складений уповноваженою особою, на яку, відповідно до положень ст. 251 КУпАП покладений обов'язок збирання доказів.

Тому доводи апелянта про те, що лише НАЗК наділено правом перевірки повідомлень про суттєві зміни в майновому стані є також необґрунтованими.

Даний протокол містить всі дані, передбачені ст. 256 КУпАП, відтак підстав вважати його недопустимим доказом немає.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єкт декларування не тільки у разі отримання доходу, але й у разі придбання майна зобов'язаний в десятиденний термін повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, якщо сума перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року.

За невиконання цього обов'язку чи несвоєчасне повідомлення передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

За доводами апеляційної скарги, ОСОБА_2 вважає що вона не зобов'язана була повідомляти НАЗК про суттєві зміни у майновому стані після отримання нею документів про право власності на Ѕ частки вищевказаної квартири, оскільки уклавши разом з чоловіком 29 квітня 2016 року договір на придбання нерухомого майна, повністю сплативши його вартість 431632 грн. 00 коп., вона в декларації за 2016 рік показала дану квартиру як об'єкт незавершеного будівництва, який повністю або частково побудований з матеріалів чи за кошти суб'єкта декларування та є об'єктом спільної власності.

Апеляційний суд вважає, що така позиція апелянта не узгоджується з положеннями Закону України «Про запобігання корупції». Цим законом покладений на суб'єкта декларування як обов'язок подання щорічної декларації, так і обов'язок повідомлення про суттєві зміни в майновому стані. Такі дії є самостійними, тобто повідомлення про суттєві зміни в майновому стані не звільняє особу від декларування отриманого доходу, чи придбаного майна, які змінили її майновий стан в щорічній декларації, як і навпаки.

Відповідно до матеріалів справи, 29 квітня 2016 року між ОСОБА_2, її чоловіком та ТОВ «Петрівський Квартал» був укладений договір куплі-продажу майнових прав на квартиру. За умовами договору майнові права належать продавцю, тобто ТОВ «Петрівський Квартал». Предметом договору є майнові права на квартиру, які після прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію та передачі покупцю реалізуються шляхом реєстрації покупцем права власності в установленому законом порядку.

Отже, цим договором чітко визначено, що ОСОБА_2 набуде право власності на частку в вищевказаній квартирі після реєстрації покупцем, тобто нею, права власності на передану продавцем їй та іншому покупцю квартиру.

Враховуючи те, що за цим договором ОСОБА_2 зобов'язана внести на рахунок покупця відповідні кошти, що нею та ще одним покупцем було зроблено, вона вірно внесла в декларацію за 2016 рік відомості про незавершене будівництво, оскільки воно здійснювалось за її кошти.

В той же час, право власності на Ѕ частки квартири АДРЕСА_3 вона набула з 11 жовтня 2017 року, коли відбулася реєстрація права власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Набуття права власності на майно, вартість якого перевищує 50 мінімальних заробітних плат, в розумінні положень ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» є суттєвими змінами в майновому стані суб'єкта декларування, відтак ОСОБА_2 зобов'язана була в десятиденний термін повідомити про це НАЗК, проте це нею зроблено не було.

Невчинення нею зазначених дій утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Як пояснила в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2, вона зверталась за консультацією до співробітника НАЗК з питань того, чи потрібно їй повідомляти про суттєві зміни в майновому стані у зв'язку з придбанням частки нерухомого майна, на що отримала відповідь, що такого робити непотрібно.

Такі дії ОСОБА_2 свідчать про те, що вона свідомо припускала, що її бездіяльність може мати суспільно-небезпечний характер.

В той же час, вона не звернулась офіційно до НАЗК з роз'ясненням того, які дії їй необхідно вчиняти в даній ситуації, хоча можливість такого звернення, зокрема в електронному виді, передбачена Законом України «Про запобігання корупції».

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції зроблений правильний висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, пов'язаного з корупцією і її дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Застосоване до ОСОБА_2 адміністративне стягнення накладене в межах строку, визначеному ч. 3 ст. 38 КУпАП та відповідає загальним правилам накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбаченими положеннями ст. 33 КУпАП.

Відповідно до матеріалів справи, після прийняття рішення за результатами його розгляду судом окремою постановою виправлена описка, допущена в мотивувальній частині постанови від 20 листопада 2019 року.

Як слушно зазначив суд, в чинному КУпАП відсутня норма, яка б регулювала можливість виправлення описок в постанові у справі про адміністративне правопорушення. Судом застосована аналогія закону, а саме ст. 379 КПК України.

Апеляційний суд не дає оцінку постанові суду від 10 грудня 2018 року, оскільки в апеляційній скарзі питання про його скасування не ставиться.

В той же час, таке рішення може викликати неоднозначну оцінку на предмет його законності. Тому апеляційний суд вважає за можливим виправити допущену судом описку шляхом зміни постанови суду.

Так, відповідно до постанови суд вказав, що «Разом з тим, як встановлено під час судового розгляду ОСОБА_2 не повідомила НАЗК про суттєві зміни у майновому стані після отримання доходу за продаж автомобіля».

Це речення в тексті постанови є очевидною опискою, скільки відповідно до встановлених судом фактичних обставин ОСОБА_2 не повідомила НАЗК про набуття права власності на частку нерухомого майна.

Виключення цього речення не впливає на зміст постанови та на суть прийнятого рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Солом'янського районного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, змінити.

Виключити з постанови суду речення «Разом з тим, як встановлено під час судового розгляду ОСОБА_2 не повідомила НАЗК про суттєві зміни у майновому стані після отримання доходу за продаж автомобіля».

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун