Справа № 344/2102/19
Провадження № 33/4808/225/19
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Болюк І. І.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 його захисника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.05.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який не працює,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду як незаконну скасувати, закрити провадження по справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Свої доводи обґрунтовує наступним: 1) суд першої інстанції формально підійшов до дослідження доказів по справі, розглянув справу без дотримання принципу повноти судового розгляду, висновки не відповідають фактичним обставинам справи; 2)порушенням права на захист, у зв`язку із тим, що працівники поліції у порушення вимог ст. 268 КУпАП не надали його можливості скористатись послугами захисника; 3) відсутність понятих та його захисника під час проведення особистого огляду та огляду його речей, а також відсутність протоколу проведення такого огляду; 4) наявність свідків виключно в медичному закладі, а не під час зупинки транспортного засобу; 5) нечітке обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки не конкретизовано який саме пропонувалось працівниками поліції пройти огляд на стан сп`яніння, та який порядок його проходження, тобто не розкрито суті порушення з огляду на положення ст. 266 КУпАП; 6) відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння; 7) не надано тимчасового дозволу на право керування, в той час як посвідчення водія було вилучено; 8) матеріали провадження не містять належного доказу, що саме він був водієм транспортного засобу; 9) відсутні докази його відсторонення від керування; 10) відсутність в резолютивній частині постанови нормативного акту, що передбачає відповідальність за ч. 1 ст. 130.

Постановою судді встановлено, що ОСОБА_1 , 03.02.2019 року о 14 год. 50 хв., в м.Івано-Франківську по вул. Княгинин, 43, керував транспортним засобом ВАЗ 210994-20, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, однак пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку він відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду з`явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якому роз`ясненні права, передбачені ст.268 КУпАП. Захиснику роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захисник, підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, постанову судді - без змін, виходячи з таких підстав.

Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Основними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції належним чином дотримано вказаних вимог закону, суддею з`ясовані обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи, зокрема в частині дотримання працівниками поліції вимог діючого законодавства під час проведення огляду.

Вбачається, що ОСОБА_1 пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто за порушення ним п. 2.5 ПДР України, зокрема, за його відмову, як водія транспортного засобу, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за наявністю виявлених у нього ознак такого сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №294258 від 03.02.2019 року, складеного уповноваженою на те особою, відповідно до якого 03.02.2019 року о 14-50 год. в м. Івано-Франківську по вул. Княгинин, 43, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 210994-20, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.п. 1).

Зі змісту вказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , письмові пояснення яких, долучені до матеріалів справи (а.п. 3), з яких вбачається, що їх було запрошено працівниками поліції бути свідками, та засвідчити факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу алкотесту Drager та в медичному закладі, при цьому свідки також засвідчили ознаки алкогольного сп`яніння у останнього: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода.

Протокол підписаний працівником поліції. Особа, відносно якої його складено - ОСОБА_1 , відмовився як від підписання протоколу, так й від надання пояснень, про що міститься відповідний запис у протоколі.

Протокол також містить відомості щодо свідків, які в протоколі засвідчили підписами свої анкетні данні.

Наведені вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, тому сумніви у їх достовірності, немає.

Жодних зауважень з боку ОСОБА_1 щодо незаконних дій працівників поліції саме під час складання та оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130КУпАП, або будь-яких клопотань з цього приводу, апелянтом не заявлялось.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучений диск, на якому міститься відеозапис з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції (а.п. 4), з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває біля транспортного засобу та на прохання працівників поліції надає документи, що посвідчують водія, надає речі для огляду. Працівники поліції, виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, пропонують йому пройти огляд на стан сп`яніння. Далі відображені обставини, що відбуваються на території медичного закладу, де ОСОБА_1 неодноразово пропонують пройти огляд, на що той відмовляється, мотивуючи тим, що чекає захисника.

В той же час, відповідно до вимог діючого законодавства для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КупАП не має значення причина по якій особа не бажає пройти огляд. Сам факт відмови від проходження огляду містить склад адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, а п. 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Враховуючи викладене вище, вважаю, що працівники поліції під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 діяли відповідно до приписів як ст. 266 КУпАП та й приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція).

Зміст вказаного відеозапису повно та всесторонньо відображає процес оформлення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Стороною захисту не наведено доказів, які б спростовували такі відомості.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Оскільки відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння містить в собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то в діях ОСОБА_1 є склад даного правопорушення.

Аналізуючи матеріали справи та наявні в ньому доказів, доходжу висновку, що наданими суду матеріалами поза всяким розумним сумнівом доведено як факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом, так і його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку.

У зв`язку з наведеним, відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта в частині того, що під час проведення особистого огляду та огляду його речей були відсутні поняті, не залучено його захисника, а також не складено відповідного процесуального документу, зокрема протоколу проведення такого огляду, є слушними, проте не є предметом розгляду вказаного провадження, під час якого вирішується питання про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в межах висунутого у протоколі обвинувачення.

Апеляційним переглядом справи не встановлено порушення права ОСОБА_1 на захист, як про це наголошує апелянт в апеляційній скарзі, мотивуючи тим, що працівники поліції у порушення вимог ст. 268 КУпАП не надали його можливості скористатись послугами захисника.

Так, з відеозапису вбачається як працівники поліції роз`яснюють ОСОБА_1 про його обов`язок пройти огляд, та не перешкоджають останньому запрошувати захисника, проте наголошують щодо тривалого часу проведення дій.

Доводи апелянта про наявність свідків виключно в медичному закладі, а не під час зупинки транспортного засобу, не є безумовною підставою для визнання дій працівників поліції незаконними, оскільки діючим законодавства передбачено саме проведення огляду у присутності двох свідків, а оскільки останній відмовився проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу, що вбачається з відеозапису, тому ОСОБА_1 й було доставлено в медичний заклад, де й були залучені свідки, у зв`язку із тим, що протокол було складено саме там.

Посилання апелянта на нечітке обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки не конкретизовано який саме огляд на стан сп`яніння пропонувався пройти працівниками поліції, та який порядок його проходження, що, на думку апелянта, свідчить про неконкретність суті порушення з огляду на положення ст. 266 КУпАП, не є слушним.

Вважаю, що суть адміністративного правопорушення викладена чітко, оскільки з опису обставин вбачається як ознаки алкогольного спання, що були виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 , так й зазначено факт відмови останнього від проходження огляду, у встановленому законом порядку, що унеможливлює іншого тлумачення, не інакше як проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання працівників поліції у протоколі на те, що огляд проведений у встановленому законом порядку, не суперечить вимогам діючого законодавства, та у сукупності з іншими відомостями у протоколі щодо суті адміністративного правопорушення, не свідчать про неконкретність висунутого відносно ОСОБА_1 обвинувачення.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах провадження відсутнє направлення працівника поліції на проходження ОСОБА_1 медичного освідчення, як того вимагає закон, не свідчить про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду, оскільки зазначене апелянтом направлення видається у разі самостійного проходження особою огляду на стан алкогольного сп`яніння, в той же час, ОСОБА_1 було доставлено працівниками поліції в медичний заклад.

Посилання апелянта на невідповідність дій працівників поліції вимогам ст. 266 КУпАП, оскільки його не було відсторонено від керування транспортним засобом, а також не надання тимчасового дозволу на право керування, в той час як посвідчення водія було вилучено, самі по собі не є підставами для визнання рішення суду першої інстанції незаконним та його скасування. Крім того, таки дії працівників поліції не впливають на доведеність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не допитав безпосередньо в судовому засіданні свідків, також не впливають на правильність висновків суду, оскільки свідки лише засвідчили факт відмови, а оскільки письмові показання свідків, як документи, віднесені до джерел доказів, тому суд першої інстанції правомірно поклав їх в основу прийнятого ним рішення, у зв`язку із тим, що показаннях свідків не суперечать обставинам справи.

Твердження апелянта в частині того, що матеріали провадження не містять належного доказу, що саме він був водієм транспортного засобу також не є слушним, оскільки з відеозапису видно, що саме ОСОБА_1 на прохання працівників поліції надає документи, що посвідчують особу водія та погоджується у супроводі працівників поліції проїхати в медичний заклад для проходження огляду, а оскільки вказаний огляд проводиться виключно щодо водіїв транспортних засобів, то сумнівів у тому, що саме ОСОБА_1 виконував функції водія, немає.

Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом та зупинки його працівниками поліції, у зв`язку із несправністю освітлювальних приладів.

Щодо доводів апелянта в частині того, що в резолютивній частині постанови суду відсутній нормативного акту, що передбачає відповідальність за ч. 1 ст. 130 є орфографічною опискою, яка не впливає на доведеність вини останнього саме у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого нормами КУпАП.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції під час апеляційного перегляду, не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.05.2019 року, якою ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло