м. Лиман Справа № 236/2365/19
Провадження № 3/236/733/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2019 року суддя Краснолиманського міського суду Донецької області, Саржевська І. В., перевіривши матеріали, які надійшли з Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

25.06.2019 року до Краснолиманського міського суду Донецької області з Головного управління Державної фіскальної служби (ГУ ДФС) у Донецькій області надійшли матеріали у справі про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП.

Дослідивши подані документи, суддя вважає, що матеріали у справі про адміністративне правопорушення підлягають поверненню до ГУ ДФС у Донецькій області для належного оформлення в зв`язку з неможливістю розгляду справи по суті через такі обставини.

Згідно з протоколом № 0534 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП від 14.06.2019 року ОСОБА_1 «…здійснював реалізацію паливно-мастильних матеріалів без дозвільних документів всупереч постанови КМУ № 1107 від 26.10.2011 року «Про затвердження Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки». Тим самим, на думку службових осіб ГУ ДФС у Донецькій області, ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.164 КУпАП, диспозиція якої є банкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.164 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення характеризується діями, спрямованими на провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Норми ст. 3 Господарського кодексу (ГК) України визначають господарську діяльність як діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно зі ч.ч.1,2 ст.55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. При цьому господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Згідно із ст. 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Отже, поняття «підприємницька діяльність» («підприємництво») є складовою ширшого за обсягом поняття «господарська діяльність».

Однак в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність систематично, на постійній основі, з отриманням у власний прибуток плати за реалізацію паливно-мастильних матеріалів; у протоколі лише зафіксована реалізація паливно-мастильних матеріалів 14.06.2019 року об 11 год. 10 хв.

Із доданих до протоколу фотознімків місця можливого скоєння правопорушення, особистих пояснень ОСОБА_1 , вбачається, що останній працює на АЗС, де фінансово-господарську діяльність здійснює підприємство «ОИЛ Групп», на посаді оператор-касир, тобто є найманим працівником, а не власником торгівельної точки. Торгову діяльність, спрямовану на отримання прибутку, на АЗС здійснює юридична особа - підприємство «ОИЛ Групп», При цьому службовими особами ГУ ДФС у Донецькій області не вжиті заходи, які були б спрямовані на з`ясування вини посадових осіб зазначеного підприємства у скоєнні адміністративного правопорушення.

Протокол у справі про адміністративне правопорушення містить лише посилання на постанову Кабінету Міністрів України № 1107 від 26.10.2011 року «Про затвердження Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки». При цьому правозастосовним органом не зазначено, які саме порушення правил, визначених у згаданому Порядку, допущені ОСОБА_1 , відсутні посилання на розділ, статтю, пункт, підпункт відповідного нормативно-правового акта.

Також п.6 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки передбачена необхідність видачі відповідних дозволів роботодавцеві (на виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 2 до Порядку, або на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3 до Порядку), виробникові або постачальникові машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. Видача відповідного дозволу найманому працівнику зазначеним нормативно-правовим актом не передбачена взагалі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.2005 року у справі «Салов проти України», заява № 65518/01, п.65, зазначив, що поняття "обвинувачення" має "автономне" значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як "офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин", визначення, яке також відповідає поняттю "впливу важливі наслідки для стану підозрюваного".

Враховуючи, що національним законодавством України порушення порядку провадження господарської діяльності розглядається як делікт - ст. 164 КУпАП, вказана норма поширює свою дію на невизначене коло осіб, тягне за собою застосування значної суми штрафу, передбачає можливість конфіскації майна і доходів особи, суддя у цьому випадку оцінює процедуру складання службовими особами ГУ ДФС у Донецькій області щодо ОСОБА_1 матеріалів у справі про адміністративне правопорушення як таку, що підпадає під дію ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наведені у протоколі формулювання відносно об`єктивної сторони правопорушення, котре ставиться в вину ОСОБА_1 , є неконкретними, що зумовлює критичну оцінку суддею матеріалів про адміністративні правопорушення як таких, що порушують гарантоване Конституцією та міжнародно-правовими документами суб`єктивне право особи на захист від висунутого обвинувачення, тому такі матеріали не можуть бути покладені в основу висновку про вину особи у скоєнні відповідних правопорушень.

Крім того, відповідно до ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення протоколи про правопорушення мають право складати, зокрема, уповноважені на те посадові особи фінансових органів (стосується правопорушень, відповідальність за котрі передбачена нормами ст. 164 КУпАП). Проте при поданні до суду матеріалів у справі про адміністративне правопорушення не було підтверджено, що працівник ГУ ДФС у Донецькій області ОСОБА_2 є саме тією посадовою особою фінансового органу, яка уповноважена складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Верховним Судом України визнано правильну практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного до оформлення (п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14).

За таких обставин матеріали у справі про адміністративне правопорушення адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП слід повернути для належного оформлення до територіального органу ДФС.

Керуючись ст. ст.256,280 283 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВЛЯЄ:

Повернути матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме протокол про адміністративне правопорушення № 0534 від 14.06.2019 року,складений за ч.1 ст.164 КУпАП відносно ОСОБА_1 (з додатками на 10 арк.), до ГУ ДФС у Донецькій області для належного оформлення.

Постанова є чинною з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя -