Справа № 159/2644/19
Провадження № 3/159/1567/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Лесик В.О.,

за участю секретаря - Посполітак Г.О.,

прокурора - Омельчука О.С.,

особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Апостолово Дніпропетровської області, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої в АДРЕСА_1 , працюючої директором будинку культури с.Доротище, депутата Доротищенської сільської ради Ковельського району Волинськаої області,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ставиться у вину те, що вона будучи депутатом Доротищенської сільської ради Ковельського району Волинської області сьомого скликання, відповідно до пункту 1, підпункту «б» частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом на якого поширюється дія зазначеного Закону, до офіційного веб-сайту Національного агентства несвоєчасно до 1 квітня не подала без поважних причин (щорічну за 2017 рік) декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством, чим порушила ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У ході розгляду справи ОСОБА_1 провину у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення фактично визнала, пояснивши, що про необхідність подання декларації дізналась в кінці березня 2018 року, а тому враховуючи необхідність виготовлення електронного ключа не змогла вчасно її подати, пропустивши цей термін на декілька днів.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши письмові докази у справі, приходжу до висновку про не доведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Судом встановлено, що дійсно ОСОБА_1 будучи депутатом Доротищенської сільської ради Ковельського району Волинської області сьомого скликання, відповідно до пункту 1, підпункту «б» частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом на якого поширюється дія зазначеного Закону, а тому відповідно до ч.1 ст.45 цього ж Закону, зобов`язана щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається НАЗК.

Даний факт не заперечується і самою ОСОБА_1 .

11 травня 2019 року старшим оперуповновженим міжрайонного відділу №2 УЗЕ у Волинській області Сметюхом А.В. складено протокол №100 від 11 травня 2019 року про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, тобто - за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2017 рік.

Однак, такий протокол на думку суду, не може вважатись допустимим доказом в даній справі з наступних підстав.

Частиною 2 ст.49 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Порядок перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій затверджений рішенням НАЗК від 06.09.2016 року №19, який зареєстрований в МЮУ 15.11.2016 року за №1479/29609 (в редакції закону станом на 01.04.2017).

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що перевірка факту подання декларацій та повідомлення Національного агентства про випадки неподання чи несвоєчасного подання декларацій покладаються на уповноважений підрозділ (особу) з питань запобігання та виявлення корупції відповідного органу, або інший структурний підрозділ такого органу (далі - відповідальний підрозділ (особа)), визначений керівником органу.

Керівник відповідного органу, визначає порядок взаємодії відповідального підрозділу (особи) з іншими підрозділами з метою обліку суб`єктів декларування, у яких виник обов`язок подати декларації відповідно до вимог Закону.

Водночас, строки перевірки факту подання декларацій передбачені п.4 цього ж Порядку. Зокрема в пп.1 п.4 визначено, що відповідальний підрозділ (особа) органу, в кому працюють (працювали) суб`єкти декларування, перевіряє факт подання щорічних декларацій суб`єктів декларування протягом 10 робочих днів з граничної дати подання таких декларацій.

Факт подання декларацій перевіряється шляхом пошуку та перегляду інформації в публічній частині Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства (п.5 Порядку).

Таким чином, антикорупційним законодавством чітко встановлено обов`язок державного органу (уповноважений підрозділ/особа) перевіряти факт подання щорічних декларацій суб`єктами декларування, які в них працюють протягом 10 робочих днів з граничної дати подання таких декларацій шляхом пошуку та перегляду інформації в публічній частині ЄДР декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства.

У передбачений законодавством строк, тобто до 14 квітня 2018 року, факт неподання або несвоєчасного подання декларації за 2017 рік уповноваженою на те особою, встановлено не було з невідомих для суду причин, оскільки матеріали справи таких даних не містять.

Водночас встановлено те, що факт щодо несвоєчасного подання до ЄДР декларації за 2017 рік ОСОБА_1 було виявлено 05 квітня 2019 року в ході моніторингу своєчасності подання суб`єктами декларування декларацій до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією відносно ОСОБА_1 складено 11 травня 2019 року.

Відповідно до ч.3 ст.38 КпАП України адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно з п.7 ст.247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

З аналізу цих норм законодавства зокрема вбачається, що стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено зокрема протягом трьох місяців з дня його виявлення, а провадження в справі не може бути розпочато, якщо закінчились строки його накладення.

Враховуючи вищевказані норми антикорупційного законодавства та положення КпАП України, а також беручи до уваги встановлені вище обставини, суд вважає, що кінцевим днем виявлення факту неподачі ОСОБА_1 декларації за 2017 рік уповноваженими на те органами, слід вважати саме 14 квітня 2018 року, тобто десятий робочий день з граничної дати подання такої декларацій - 01 квітня 2018 року.

Як встановлено вище, протокол відносно ОСОБА_1 складений був 11 травня 2019 року.

При цьому правопорушення, передбачене ч.1ст.172-6 КпАП України не належать до категорії триваючих.

Оскільки на час складення вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення минули строки, визначені у ст.ст.38, 247 КпАП України, то суд вважає цей протокол є недопустимим доказам в даній справі, так як складений через невідповідність із законодавством, тобто поза межами трьохмісячного строку з часу необхідного виявлення правопорушення, який чітко встановлено законодавством та був необхідний для встановлення факту подання (неподання/несвоєчасного подання) щорічної декларації ОСОБА_1

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, яке ставиться їй у провину, належними і допустимими доказами не доведена, провадження у даній справі розпочато протиправно, оскільки протокол складени поза строком, передбаченим ч.3 ст.38 КпАП України.

Статтею 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин суд вважає, що склад адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі.

Відповідно до п.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, то провадження в справі відносно неї підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

На підставі керуючись ст. ст.38, 283, 284, 247 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у зв`язку із відсутністю в його її складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ковельського

міськрайонного суду В.О.Лесик