ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/388/19 Справа № 202/241/19 Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Олексієнко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Олексієнко Ю.О. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2019 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 15 грудня 2018 року о 19 годині 36 хвилин, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Santa FE д/н НОМЕР_1 по вул. Незалежної України, біля буд. 51 у м. Запоріжжі, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі лікарем-наркологом, що підтверджується висновком КУ ЗОНД ЗОР № 5647 від 15.12.2018 року. Від керування тз відсторонений шляхом паркування без порушень ПДР, про повторність попереджений. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 384, 20 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Олексієнко Ю.О. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в який просить постанову скасувати, винести нову постанову, якою закрити щодо ОСОБА_1 провадження по адміністративній справі, у зв'язку з відсутністю в його діях ознак адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що стороною захисту в судовому засіданні було заявлено клопотання про виклик свідків, зокрема лікаря, яка проводила освідування ОСОБА_1 в медичній установі, оскільки, згідно показів ОСОБА_1, його освідування відбулося в медичному закладі за допомогою газоаналізатору "Драгер", що підтверджується відеоматеріалом, зафіксованим камерами нагрудного відеоспостереження патрульних поліцейських, однак судом у задоволенні цього клопотання було відмовлено.

Вказує на те, що відсутні дані щодо "Драгеру", за допомогою якого проводилося освідування ОСОБА_1, а також акт цього освідування.

Крім того, неможливо встановити коли було проведено останню повірку технічного засобу, оскільки відсутні будь-які документи щодо номеру драгеру, а тому неможливо перевірити чи дозволено його використання МОЗ та Держспоживстандартом.

Посилається на те, що матеріали справи не містять відомостей про проходження лікарем, який проводив освідування, необхідної підготовки, передбаченої Розділом ІІІ пунктом 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння від 11.11.2015 р. № 1413/27858.

Більш того, діючою Інструкцією взагалі не встановлена можливість проведення освідування в медичному закладі за допомогою драгеру.

Таким чином, було порушено права ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд та на захист, оскільки доказ, на який спирається суд у своєму рішенні, як на підставу доведеності вини ОСОБА_1 є неналежним та недопустимим, адже добутий з грубим порушенням діючого законодавства.

Зазначає, що матеріалами справи не встановлений факт того, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом в момент зупинки працівниками патрульної поліції.

Посилається на те, що письмові пояснення свідків щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння не є належними доказами, оскільки в них відсутні відомості щодо суті правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Крім того, свідки не підтверджують те, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння.

Також, вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення взагалі не містить підписів понятих.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3-Олексієнко Ю.О. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності спростовуються матеріалами провадження.

Так, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини його вчинення; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, висновком щодо результатів медичного огляду від 15.12.2018, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп"яніння, та іншими матеріалами справи, внаслідок чого суд дійшов вмотивованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Підстави ставити під сумнів зазначені докази відсутні, оскільки в суді апеляційної інстанції зазначені докази не спростовані.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки свідки цього не зазначають, не є слушними, оскільки вони були перевірені судом першої інстанції та обґрунтовано в постанові суд вказав, що спростовуються відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, відповідно до яких ОСОБА_1 вийшов з автомобіля після його зупинки з місця водія.

Також не спростовано під час апеляційного перегляду висновок щодо результатів медичного огляду від 15.12.2018, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп"яніння, оскільки відповідно до п.7 Розділу ІІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, обов"язковим є проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу, або психотропної речовини.

Однак щодо ОСОБА_1 проводився огляд на стан алкогольного сп"яніння.

Також із відеозапису проведеного медичного огляду вбачається, що ОСОБА_1 після проведення дослідження за допомогою газоаналізатора та повідомлення йому, що результати у 8 разів перевищують норму, будь-яких зауважень щодо проведеного огляду не висловлював, а тому підстави ставити під сумнів висновок лікаря за доводами, викладеними в апеляційній скарзі-відсутні.

При цьому п.9 Розділу ІІІ цієї ж Інструкції не забороняє використовувати вимірювальну техніку та обладнання в закладах охорони здоров"я.

Крім того, посилання апеляційної скарги на те, що до матеріалів не долучено акт медичного огляду, не відповідають положенням п.19 вказаної Інструкції, відповідно до якої акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров"я.

Твердження захисника щодо необґрунтованої відмови суду у допиті лікаря не підтверджуються матеріалами провадження, відповідно до яких таке клопотання відсутнє.

Враховуючи зазначене, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Олексієнко Ю.О. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2019 року- залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко