Єд. унік. № 243/4445/19
Провадження № 3/243/1446/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2019 року м.Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Мінаєв І.М., за участю секретаря судового засідання Янчевського В.Ю., прокурора Борисова А.А., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника міжрайонного відділу № 5 Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Слов?янськ Донецької області, громадянки України, РНОКПП: НОМЕР_1 , працюючої заступником директора комунального підприємства Слов?янської міської ради «Наружное освещение», яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.ст.172-7 ч.1, 172-7 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 172-7 ч.1 КУпАП (протокол № 227 від 19.04.2019 р.) та протокол про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 172-7 ч.2 КУпАП (протокол № 228 від 19.04.2019 р.), які постановою судді від 25.04.2019 року були об?єднані в одне провадження.

Відповідно до протоколу № 227 від 19.04.2019 року ОСОБА_1 , порушуючи вимоги ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» та п.п.1,4 розділу ІІІ Положення про преміювання керівників підприємств, які знаходяться у комунальній власності територіальної громади м.Слов?янська, затвердженого рішенням виконкому Слов?янської міської ради № 184 від 02.03.2016 р., будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, згідно п.п.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб?єктом, відповідальним за вчинення правопорушення, пов?язаного з корупцією, 29 грудня 2017 року в період часу з 08-00 до 17-00 (точний час не встановлено), перебуваючи в адміністративній будівлі КП «Наружное освещение» Слов?янської міської ради, що розташована за адресою: 84109, Донецька область, м.Слов?янськ, пров.Вокзальний, буд.15, не повідомила у встановленому законом випадку та порядку Національне агентство з питань запобігання корупції та безпосереднього керівника, а саме Слов?янського міського голову, або іншу уповноважену особу Слов?янської міської ради, про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час вирішення питання про виплату собі премії за виконання основних показників наказом № 98 від 29.12.2017 р., чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Відповідно до протоколу № 228 від 19.04.2019 року ОСОБА_1 , порушуючи вимоги ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» та п.п.1,4 розділу ІІІ Положення про преміювання керівників підприємств, які знаходяться у комунальній власності територіальної громади м.Слов?янська, затвердженого рішенням виконкому Слов?янської міської ради № 184 від 02.03.2016 р., будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, згідно п.п.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб?єктом, відповідальним за вчинення правопорушення, пов?язаного з корупцією, 29 грудня 2017 року в період часу з 08-00 до 17-00 (точний час не встановлено), перебуваючи в адміністративній будівлі КП «Наружное освещение» Слов?янської міської ради, що розташована за адресою: 84109, Донецька область, м.Слов?янськ, пров.Вокзальний, буд.15, вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів власноручно підписала, як директор КП «Наружное освещение» Слов?янської міської ради наказ № 98 від 29.12.2017 р. про виплату собі премії за виконання основних показників, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні просила провадження у справі закрити, винною себе не визнала. Підтримала доводи адвоката, викладені в письмових запереченнях, щодо закриття провадження у справі.

Адвокат Дейниченко В.І. надав письмові заперечення та клопотання про розгляд справи без його участі. Зі змісту письмових заперечень вбачається, що реальний конфлікт інтересів у ОСОБА_1 був відсутній під час підписання наказу 29.12.2017 р., умисел на вчинення правопорушення у неї був відсутній, в матеріалах провадження відсутні відомості щодо проведення НАЗК перевірки стосовно ОСОБА_1 , тому він вважає, що перевірка проведена не уповноваженою особою, тому докази, отримані внаслідок цієї перевірки, є недопустимими. Окрім того, зазначив, що строки притягнення до адміністративної відповідальності спливли, оскільки відомості про нібито вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення стали відомі ще 22.02.2019 р.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 підлягає відповідальності за вчинені правопорушення.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Диспозицією ч.1 ст.172-7 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Диспозицією ч.2 ст.172-7 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Зазначені норми є бланкетними.

З примітки до ст.172-7 КУпАП вбачається, що суб?єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у п.1,2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб?єктами, на яких поширюється дія цього закону, є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку.

Згідно положення п.2,3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

З п.2 примітки до ст.172-6 КУпАП вбачається, що під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об?єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» містяться законодавчі дефініції понять «потенційний конфлікт інтересів» та «реальний конфлікт інтересів», згідно з якими:

-потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

-реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Аналізуючи вищенаведені положення КУпАП у сукупності з положеннями Закону України «Про запобігання корупції», суддя приходить до переконання що адміністративна відповідальність щодо порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає лише за неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Таким чином, хоча ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» і передбачено обов?язок особи повідомляти про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч.1 ст.172-7 КУпАП настає лише за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Отже, чинним законодавством не передбачено адміністративної відповідальності за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї потенційного конфлікту інтересів.

Наказом КП «Наружное освещение» № 5-к від 21.09.2007 р. ОСОБА_1 прийнято на роботу інженером-економістом з 21.09.2007 р. (а.с.37, т.1). Наказом КП «Наружное освещение» № 6-к від 01.06.2018 р. ОСОБА_1 переведено заступником директора з 01.06.2018 р. (а.с.41, т.1).

Розпорядженням міського голови Слов?янської міської ради від 28.04.2017 р. № 144р покладено тимчасове виконання обов?язків директора КП «Наружное освещение» з 03.05.2017 р. на ОСОБА_1 з виплатою різниці між її фактичним окладом та посадовим окладом директора КП «Наружное освещение» на період вакансії директора (а.с.52, т.1). На підставі зазначеного розпорядження 03.05.2017 р. було видано наказ КП «Наружное освещение» № 13-к (а.с.54, т.1).

Як вбачається з положення про преміювання, затвердженого директором КП «Наружное освещение», преміювання працівників здійснюється на підставі наказу директора підприємства за фактично відпрацьований час у звітному періоді. Цим же положенням затверджено показники й розміри преміювання, а саме: премія головного інженера, заступника директора становить до 40 % від посадового окладу (показники преміювання дотримання правил норм охорони праці й техніки безпеки, відсутність скарг на виконання роботи), до 30 % (показники преміювання отримання прибутку) та інших працівників в залежності від посади.

Таким чином, до повноважень ОСОБА_1 як в.о.директора КП «Наружное освещение» належить прийняття рішення про преміювання працівників підприємства.

В той же час Положенням про преміювання керівників підприємств, які знаходяться у комунальній власності територіальної громади м.Слов?янська, затвердженого рішенням виконавчого комітету Слов?янської міської ради від 02.03.2016 р. № 184, передбачено, що підставою для встановлення премії керівнику підприємства є обґрунтоване подання керівника підприємства, яке повинно відображати ефективність його роботи, дані щодо виконання умов та показників преміювання, яке повинно бути узгоджено з заступником міського голови відповідного напрямку роботи та довідка від управління житлово-комунального господарства Слов?янської міської ради про відсутність скарг на якість та своєчасність виконання робіт (послуг). Розділом IV цього Положення передбачено, що у КП «Наружное освещение» розмір преміювання за виконання плану обсягу виробництва робіт (послуг) становить 50 % (три посадових оклада 100 %), за своєчасність усунення аварійних ситуацій на об?єктах благоустрою міста 25 %, за відсутність скарг на якість виконання робіт (послуг) 25 % (а.с.28-30, т.1).

Так, наказом в.о.директора КП «Наружное освещение» Негрій О.В. № 98 від 29.12.2017 р. «Про преміювання», у зв?язку з виконанням основних показників, передбачених колективним договором про преміювання керівників, ІТП і службовців (відсутність випадків травматизму, виконання виробничої програми, дотримання встановлених правил переписки по зверненням громадян) та робітників (виконання робіт з утримання й ремонту мереж зовнішнього освітлення, ліквідації аварій з дотриманням техніки безпеки, виконання завдань з утримання й поточного ремонту зелених насаджень, якісне й своєчасне прибирання закріпленої території) вирішено преміювати у розмірі 40 % за листопад грудень 2017 р. працівників, а саме: в.о. директора ОСОБА_1 у сумі 9330,40 грн., головного бухгалтера ОСОБА_2 . у сумі 7464,00 грн., бухгалтера ОСОБА_3 у сумі 6387,20 грн., майстра ОСОБА_4 у сумі 4760,00 грн., майстра зеленого господарства ОСОБА_5 у сумі 4760,00 грн., машиністів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у сумі 4018,57 грн., машиніста ОСОБА_8 у сумі 4373,78 грн., тракториста ОСОБА_9 у сумі 4301,89 грн., водія ОСОБА_10 у сумі 2560,00 грн., озеленювача ОСОБА_11 у сумі 4694,38 грн., озеленювачів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у сумі 3845,70 грн., озеленювача ОСОБА_14 у сумі 1626,99 грн., озеленювача ОСОБА_15 у сумі 3484,14 грн., озеленювача ОСОБА_16 у сумі 2454,41 грн., озеленювача ОСОБА_17 у сумі 3418,65 грн., озеленювача ОСОБА_18 у сумі 3490,12 грн., електромонтерів ОСОБА_19 , ОСОБА_20 у сумі 4018,57 грн., електромонтера ОСОБА_21 у сумі 3735,26 грн., електромонтера ОСОБА_22 у сумі 3741,47 грн. Також вирішено преміювати у розмірі 30 % за листопад-грудень 2017 р. прибиральника території ОСОБА_23 . в сумі 1920,00 грн., а в розмірі 20 % за листопад-грудень 2017 р.: підсобних працівників ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 у сумі 1280,00 грн. та прибиральника приміщень ОСОБА_27 у сумі 960,00 грн. (а.с.21, т.1).

З розрахунку премії за листопад грудень 2017 р. вбачається, що премії працівникам КП «Наружное освещение» розраховувалися у відсотковому розмірі (встановленому в наказі) від нарахованої заробітної плати за листопад 2017 р. та грудень 2017 р. (а.с.22, т.1).

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

При вирішенні наявності у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів суддя виходить з наступного.

Як вбачається з роз?яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 р. «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов?язані з корупцією», аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч.1 ст.1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім.В.М.Корецького НАН України від 29.04.2016 р. № 126/50-е, виконаного на замовлення адвоката Ульянова Р.А., щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об?єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об?єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об?єктивний вираз, а також часовий взаємозв?язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об?єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об?єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов?язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об?єктивність або неупередженість рішення. Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Перевіряючи обставини справи щодо наявності реального конфлікту інтересів, суддя враховує, що у ОСОБА_1 як в.о. директора КП «Наружное освещение» наявний приватний інтерес при вирішенні питань, пов?язаних з її преміюванням, а також наявні повноваження на прийняття рішень щодо преміювання працівників підприємства. В той же час зі змісту протоколів про адміністративні правопорушення не вбачається наявності факту суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення, адже зі змісту наказу № 98 від 29.12.2017 р. вбачається, що в.о.директора ОСОБА_1 було здійснене преміювання всіх працівників, а не лише в.о. директора ОСОБА_1 , окрім того, до протоколів про адміністративне правопорушення не додано будь-яких доказів на підтвердження того, що розмір премії в.о. директора ОСОБА_1 є необґрунтовано завищеним та таким, що не відповідає Положенню про преміювання, а також критеріям оцінки роботи працівників КП «Наружное освещение». Досліджуючи вищезазначений наказ про преміювання, суддею встановлено, що премії працівникам призначалися в.о.директора у відсотковому співвідношенні з розміром посадового окладу кожного працівника, а не на власний розсуд.

З протоколів про адміністративні правопорушення та доданих до них доказів не вбачається наявності факту суперечності між приватним інтересом в.о.директора ОСОБА_1 та її службовими повноваженнями з вирішення питання преміювання, не зазначено в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття нею рішення з преміювання.

Таким чином, зазначені обставини унеможливлюють наявність факту реального впливу можливої суперечності між приватним інтересом в.о.директора ОСОБА_1 та її службовими повноваженнями з вирішення питання преміювання на об?єктивність або неупередженість рішення про преміювання.

Підсумовуючи вищенаведене, приходжу до переконання, що зі змісту протоколів про адміністративне правопорушення не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 , адже у ОСОБА_1 наявний потенційний конфлікт інтересів, тобто наявність, існування приватного інтересу, що може вплинути на об?єктивність чи неупередженість прийняття ним рішень, оскільки нею під час виконання своїх посадових обов?язків вирішувалися питання, пов?язані із її преміюванням. Як було зазначено вище, нормами діючого КУпАП не передбачено адміністративної відповідальності за неповідомлення про наявність потенційного конфлікту інтересів.

Окрім того, суддею не вбачається у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, адже наказ про преміювання працівників КП «Наружное освещение» був виданий в.о.директора ОСОБА_1 в умовах потенційного конфлікту інтересів, а не реального конфлікту інтересів, оскільки відсутня така обов?язкова ознака реального конфлікту інтересів, як наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об?єктивність або неупередженість рішення, і, відповідно, не зазначено, в чому саме такий вплив знайшов свій вияв та яким саме чином вплинув на об?єктивність прийнятого рішення, адже премія в.о. директора ОСОБА_1 була встановлена на тому ж рівні, що і більшості працівників підприємства 40 % від посадового окладу.

Чинним КУпАП не передбачено адміністративної відповідальності за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах потенційного конфлікту інтересів.

Підсумовуючи викладене, оцінивши надані суду докази, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до ст. 247 п. 1, ст. 284 ч. 1 п. 3 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Доводи захисника Дейниченка В.І. в тій частині, що закінчилися строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не приймаються. Так, згідно з ч.3 ст.38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов?язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що матеріали, які були необхідні для складання протоколу про адміністративне правопорушення, були отримані УЗЕ в Донецькій області 22.02.2019 р. (а.с.22, том 2), про що і зазначає захисник у своїх запереченнях, тобто обчислення строків виявлення почалося саме з цієї дати, а закінчення строку накладеного адміністративного стягнення мало б відбутися 22.05.2019 р. Додатково слід зазначити, що датою вчинення правопорушення ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення є 29.12.2017 р., тобто дворічний строк з моменту вчинення мав би сплинути 29.12.2019 р. Таким чином, строки притягнення до адміністративної відповідальності не минули.

Доводи ОСОБА_28 в тій частині, що перевірка проведена не уповноваженою особою, судом визнаються необґрунтованими, оскільки положеннями ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» не передбачено затвердження НАЗК обґрунтованого висновку або повідомлення із встановленим фактом порушення вимог фінансового контролю у разі виявлення адміністративного правопорушення, пов?язаного з корупцією, за ч.1, 2 ст.172-6 КУпАП. Згідно з ч.1 ст.1 цього Закону спеціально уповноваженими суб?єктами у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, НАБУ, НАЗК. Відповідно до ст.255 КУпАП уповноваженими особами на складання протоколів про адміністративні правопорушення, пов?язані з корупцією, що передбачені ст.172-4 172-9 КУпАП є уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції). НАЗК уповноважено проводити перевірки лише декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 172-7 ч.1, 172-7 ч.2, 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 172-7 ч.1, 172-7 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів до Донецького апеляційного суду через Слов?янський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв