ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7325/18 Номер провадження 33/814/458/19Головуючий у 1-й інстанції Куліш Ю. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1, з участю: секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 25 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 25 січня 2019 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн. без конфіскації та стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що 30.11.2018 о 15 год. 40 хв. в м. Полтаві провул. Половка, 54, надавав послуги з перевезення пасажирів у таксі служба (838) 2233 на транспортному засобі «ЗАЗ Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 без одержання ліцензії на проведення певного виду господарської діяльності., тим самим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 164 КУпАП.

При призначенні стягнення суд врахував характер вчиненого правопорушення, ступень вини, особу порушниката дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого правопорушення та призначення стягнення в межах санкції статті.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та ухвалити нову, якою закрити провадження у справі у зв'язку з відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що суд при прийнятті рішення не повністю дослідив обставини справи, не встановив наявність вини, розглянув справу за його відсутності тому вважає постанову незаконною і необґрунтованою.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, тому не може бути допустимим і належним доказом в розумінні ст. 251 КУпАП. А наклейка на автомобілі з рекламою бренду фірми-перевізника, яка була підставою зупинення транспортного засобу, не свідчить про надання ним послуг з перевезення пасажирів у таксі, тобто здійснення певного виду господарської діяльності, без отримання ліцензії.

Крім того, суддею не враховано, що окрім протоколу про адміністративне правопорушення ніяких доказів вчинення ним адміністративного правопорушення в матеріалах адміністративної справи не міститься.

Також просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки суд розглянув справу без його участі і копію постанови він особисто отримав 11.03.2019, про що є відмітка в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника апелянта, яка просила задовольнити апеляційну скаргу та скасувати постанову суду і закрити провадження по справі у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з апеляційної скарги, розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 проходив у відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, 14 березня 2019 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Відомості про те, що апелянт був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в матеріалах провадження відсутні. Таким чином, строк на апеляційне оскарження в даному провадженні не пропущено.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак дані вимоги закону судом при розгляді справи щодо ОСОБА_4 виконані не в повному обсязі.

За змістом ч.1 ст.164 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

При цьому, згідно з ч.ч.1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України (далі ГК), під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва підприємцями.

Відповідно до ст. 42 ГК України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з ст. 55 ч. ч. 1,2 ГК України суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб'єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року №222-VIII, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб'єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

В той же час, згідно пункту 24 частини 1 статті 7, частини 9 статті 13 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом потребують ліцензування.

Крім того, частиною 3 статті 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року визначено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів в тому числі на такий вид робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

У постанові суду визнано, що ОСОБА_2 надавав послуги з перевезення пасажирів у таксі без ліцензії але за таких обставин висновок про те, що вказана діяльність є господарською не ґрунтується на законі, оскільки не відповідає ознакам виробництва, спрямованого на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ІІ №0001464 від 30.11.2018 ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, яке полягає в наданні послуг з перевезення пасажирів у таксі без наявності ліцензії на проведення певного виду господарської діяльності. Проте в протоколі про адміністративне правопорушення, який відповідно до положень статті 251 КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення, не зазначено обставин, за яких 30 листопада 2018 року ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 164 КУпАП, а саме: відсутня вказівка на конкретних осіб, яким він надавав послуги з перевезення та на отримання ним від них плати за надану послугу, тобто не долучено матеріалів, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

Долучені до справи світлини, на яких зображено автомобіль із шашечками таксі, не можуть бути доказом вчинення саме ОСОБА_2 правопорушення, оскільки не містять вказівки щодо показань технічних приладів чи інших засобів, за допомогою яких отримані, не містять даних щодо часу фіксації правопорушення та особиби яка надавала послуги. Транспортний засіб на вказаних світлинах зареєстрований на ОСОБА_5 і не може бути доказом використання ОСОБА_2 для перевезення пасажирів на вказаному автомобілі як на таксі.

Оскільки даних, які б свідчили про надання ОСОБА_2 послуг з перевезення пасажирів у таксі без наявності ліцензії матеріали справи не мітять, факт здійснення господарської діяльності не встановлений, то в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення передбачений ч.1 ст. 164 КУпАП.

Слід також зазначити, що з фабули обставин правопорушення, які суд визнав доведеними, взагалі не вбачається, що такі обставини були встановлені безпосередньо судом, що є неприпустимим, так як є його прямим обов'язком згідно ст.ст.280, 283 КУпАП.

Згідно ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Між тим, судом при розгляді справи щодо ОСОБА_2 ці вимоги закону не було виконано належним чином, свій висновок про наявність складу правопорушення, як вбачається з оскаржуваної постанови, суд зробив лише з даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, фактично не перевірив їх на відповідність вищезазначеним нормам законодавства.

Таким чином, орган, який складав протокол, та суд, який розглядав справу, помилково прийшли до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, а тому доводи апелянта з цього приводу є слушними.

За таких обставин постанова місцевого суду як незаконна підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Виходячи з наведеного керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Полтава від 25 січня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 164 КУпАП - скасувати, а провадження по справі - закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко