КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/299/19
Провадження № 3/534/84/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року місто Горішні Плавні

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Куц Тетяна Олександрівна, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Давалу Вединського району республіки Вірменія, громадянина України, фізичну особу-підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ,

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП,

в с т а н о в и в:

На розгляд Комсомольського міського суду Полтавської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений 05.02.2019 інспектором Управління держпраці у Полтавській області стосовно ОСОБА_1 в тім, що останній будучи фізичною особою-підприємцем у період з червня 2018 року по січень 2019 року за адресою здійснення підприємницької діяльності (м АДРЕСА_2 ) допустив порушення вимог законодавства про працю, а саме ст.21 ч.3 ст.24 КЗпП України щодо укладення трудових відносин.

Дії ОСОБА_1 інспектором управління держпраці кваліфіковано за ч.3 ст.41 КУпАП.

За змістом складеного щодо ОСОБА_1 протоколу, 28.01.2019 заступниками начальників відділів Управління Держпраці було здійснено вихід на виробничу площадку ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , де виконуються роботи підвищеної небезпеки по заповненню балонів із стисненим газом (кисень). На момент інспектування на об`єкті працювало два працівники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте трудовий договір із останнім надано не було, при цьому представлено цивільно-правовий договір від 24.01.2019, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на період з 25.01.2019 по 28.02.2019 щодо виконання робіт наповнювача балонів.

Також був наданий цивільно-правовий договір від 14.11.2018, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на період з 14.11.2018 по 04.12.2018 щодо надання послуг по складанню фінансової звітності, веденню книги обліку доходів.

На наслідками перевірки уповноважені представники органу Держпраці прийшли висновку, що відносини між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та між ФОП ОСОБА_1 і ОСОБА_5 є трудовими, а особою, яка притягується до адміністративної відповідальності допущено порушення ст.21, ст.24 КЗпПУ.

Будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, ОСОБА_1 та його адвокат Дем`яненко Д.П., в судове засідання не прибули. Від ОСОБА_6 на адресу суду надійшло клопотання, в якому він прохає справу розглянути за їх відсутності та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, посилаючись на обставини, що були викладені у попередніх письмових клопотаннях (а.с.42-52, 78-83, 127-145).

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя зазначає про наступне.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо (стаття 280 КУпАП).

За приписами ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч.3 ст.41 КупАП передбачена відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення №ПЛ3228/584/АВ/П/1ПТ від 05.02.2019, складеного стосовно ОСОБА_1 , органом Державної служби України з питань праці фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 поставлено за провину порушення вимог ст.21, ч.3 ст.24 КЗпП України щодо укладення трудових відносин з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом укладення цивільно-правових договорів, які носять триваючий характер, з чітко визначеним об`ємом робіт, який вимірюється у певних фізичних величинах, тобто носять ознаки трудових та повинні бути оформлені у встановленому порядку.

В якості доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано відповідний акт інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 №ПЛ3228/584/АВ від 29.01.2019, письмові пояснення ОСОБА_3 , згідно з якими останній повідомив, що працює у ОСОБА_1 різноробочим з 25.01.2019 під керівництвом ОСОБА_2 та ОСОБА_7 за п`ятиденним режимом роботи, згідно із укладеним трудовим договором. Також до протоколу приєднані цивільно-правові договори від 24.01.2019 з ОСОБА_3 та від 14.11.2018 з ОСОБА_5 ; акт про прийняття-передачі виконання робіт від 04.12.2018, відомість про виплату ОСОБА_5 грошей за грудень №25 тощо.

Як убачається з приєднаних до справи матеріалів, за постановою начальника Управління Держпраці у Полтавській області Щербака С.Л. від 22.02.2019 №ПЛ3228/584/АВ/П/1ПТ/2ПТ/ТД-ФС, на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 250380,00 грн. за порушення вимог трудового законодавства, а саме ч.3 ст.24 КЗпП України щодо допуску працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу щодо працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , відносини ФОП ОСОБА_1 з якими фактично є трудовими.

Відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2019, яке набрало законної сили 14.06.2019 (а.с.138-145), згадана вище постанова Управління Держпраці у Полтавській області від 22.02.2019 №ПЛ3228/584/АВ/1ПТ/2ПТ/ТД-ФС визнана протиправною та скасована.

Оцінивши досліджені письмові докази, суддя вказує, що відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Законодавством України передбачені різні шляхи реалізації цього прав. Виходячи з положень КЗпП України та ЦК України, реалізувати своє право на працю можна шляхом укладення трудового договору, контракту або цивільно-правового договору, зокрема: договору підряду, договору доручення, авторського договору та інших цивільно-правових угод. Усі ці договори регулюють суспільні відносини у сфері трудової діяльності осіб, хоча їх правове регулювання істотно відрізняється.

Згідно ст.21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За цивільно-правовими договорами Виконавець зобов`язується виконати на свій страх і ризик визначену роботу за завданням замовника. Під час укладання цивільно-правових договорів процес праці виконавця не регламентується. Підрядник сам організовує свою роботу, визначає час початку і закінчення щоденної роботи, розподіляє час роботи і її тривалість на свій розсуд. У випадку виконання завдання за договором цивільного права процес праці та умови її застосування перебувають за межами зобов`язальних правовідносин. Праця слугує тут лише способом виконання зобов`язань.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 ЦК України. Згідно з цією нормою договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім; 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Натомість, відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2015 в справі №6-48369св14, цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У відповідності до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Суддя вказує, що основною ознакою, що відрізняє цивільні (підрядні) відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Підрядник, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд в постанові від 08.05.2018 у справі №127/21595/16-ц.

З аналізу наведених норм слідує, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Згідно із ст.204 Цивільного Кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відносно зазначених правочинів відсутні норми закону, які б встановлювали їх недійсність, доказів на підтвердження факту визнання договорів недійсними в судовому порядку, матеріали справи теж не містять.

При цьому суддя наголошує, що виконавець за договором отримує оплату не за процес праці, а за результат. Його не включають до штатного розпису, він не підпорядковується правилам трудового розпорядку і не претендує на соціальні гарантії від держави (наприклад, оплату лікарняного), на які можуть розраховувати працівники за трудовим договором. Кожна зі сторін убудь-який момент може розірвати договір.

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін згідно зі ст. 905 ЦКУ, а строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду відповідно до ст.846 ЦК України. Тобто законодавством не встановлено мінімального чи максимального терміну, на який може укладатися цивільно-правові договори.

При цьому, згідно із укладеними між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та ОСОБА_5 договорами, останні не передбачають систематичного (щомісячного) виконанням трудових функцій, а обумовлюють лише надання послуг протягом певного періоду.

Оскільки чинним цивільним законодавством не визначено обов`язкових випадків укладання трудових договорів при отриманні послуг характеру, який мали ті, що надані особі, яка притягується до відповідальності, та не містить норм щодо недопустимості отримання таких послуг за цивільно-правовими договорами, отже сторони договору (замовник та виконавець) вільні у своєму виборі щодо форми оформлення своїх відносин, а тому на свій розсуд вправі визначати вид такого договору.

Суддя зазначає, що у відповідності до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Вивченням матеріалів справи не встановлений факт прийняття зазначених у протоколі осіб на роботу за конкретною кваліфікацією, професією, посадою; поширення на них правил внутрішнього трудового розпорядку; постійний характер трудових відносин між ними та ФОП ОСОБА_1 , а отже цивільно-правові договори, оформлені із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не містять ознаки трудового договору та не можуть свідчити про фактичний допуск вказаних осіб до роботи без оформлення трудового договору (контракту), за що передбачена відповідальність ч.3 ст.41 КЗпП України.

При цьому, вказані у заяві ОСОБА_3 від 25.01.2019 обставини, щодо його праці у ФОП ОСОБА_1 під керівництвом ОСОБА_2 та ОСОБА_7 іншими приєднаними до матеріалів справи доказами не підтверджуються. Крім того, вказані пояснення були надані ОСОБА_8 фактично на другий день, після укладення ним цивільно-правового договору.

Викладені обставини, дають суду підстави прийти до висновку про недоведеність того факту, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю не забезпечив дотримання чинного законодавства про працю, відповідальність за що встановлена ч.3 ст.41 КУпАП.

Враховуючи, що взаємовідносини між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 мали цивільно-правовий характер, а відповідно до чинного законодавства виконання робіт, надання послуг громадянином може здійснюватися як на підставі трудового договору, так і на інших юридичних підставах, зокрема, на підставі цивільно-правового договору, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

Виходячи із змісту ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.41 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя підпис Т.О. Куц

Згідно з оригіналом.

Суддя Т.О. Куц