Провадження № 3/761/3022/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Овсеп'ян Т.В., за участю: секретаря судового засідання Мартіросян Л.С., прокурора Дяченко В.П., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки у м. Києві ДЗЕ Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Кіровоград, гр-ки України, з вищою освітою, незаміжньої, працюючої юрисконсультом у ПраТ «Завод пластмас», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, яка раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності,

за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1726 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Відповідно до наказу Головного управління ДФС у м. Києві № 619-0 від 04.07.2017 ОСОБА_1 призначено на посаду головного державного інспектора відділу кадрового адміністрування управління по роботі з персоналом ГУ ДФС у м. Києві та віднесено її до категорії «В» державного службовця.

ОСОБА_1, обіймаючи посаду головного державного інспектора відділу кадрового адміністрування управління по роботі з персоналом ГУ ДФС у м. Києві, яка відноситься до категорії «В» державної служби являється суб'єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», як на державних службовців.

У відповідності до статті 1 вказаного Закону суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

20.09.2017року наказом Головного управління ДФС у м. Києві № 946-0 ОСОБА_1 звільнено з посади головного державного інспектора відділу кадрового адміністрування управління по роботі з персоналом ГУ ДФС у м. Києві з 22.09.2017 за власним бажанням.

Визначено, що особи зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за № 959/29089, декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб'єкт дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб'єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції'".

Також, абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов'язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Отже, ОСОБА_1, будучи державним службовцем, під час припинення виконання функцій держави, зобов'язана подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, не пізніше дня такого припинення, зазначивши при цьому період який не був охоплений деклараціями, раніше поданими останнім, та містити інформацію станом на останній день такого періоду, тобто з 01.01.2017 по 22.09.2017.

Згідно частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Порядком перевірки факту подання суб'єктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 06.09.2016 № 19 Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 листопада 2016 року за № 1479/29609 визначено, що припиненням діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування є день видачі трудової книжки суб'єкту декларування, із зазначенням підстав такого припинення.

Відповідно до наявних в особовій картці відомостями, ОСОБА_1 22.09.2017 отримала в ГУ ДФС у м. Києві: трудову книжку.

Відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями (перед звільненням) лише 30.09.2017.

Таким чином, ОСОБА_1 будучи суб'єктом відповідальності, на якого поширюються вимоги частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абзацу 1 частини 2 статті 45 даного Закону, 22.09.2017 фактично припинивши виконання функцій держави, несвоєчасно без поважних причин 30.09.2017 подала декларацію суб'єкта декларування, який припиняє діяльність пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування,

Крім того, ОСОБА_1, будучи суб'єктом відповідальності, на якого поширюються вимоги ч.1 ст.45 Закону Країни «Про запобігання корупції», в порушення вимог абзацу 1 частини 2 статті 45 даного Закону, 22.09.2017 фактично припинивши виконання функцій держави, несвоєчасно без поважних причин 30.09.2017 року подала декларацію суб'єкта декларування, який припиняє діяльність пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у несвоєчасному поданні декларації на офіційний веб-сайт НАЗК визнала повністю та пояснила, що не мала можливості своєчасно подати декларацію, оскільки поїхала до бабусі у Кіровоградську область, за якою постійно доглядала, та у якої не було інтернету, в зв'язку з чим не мала можливості подати декларацію. При цьому жодних доказів на підтвердження поважності причин несвоєчасного подання декларації у неї не має. В той же час, вона не мала умислу на приховування статків та неподання такої декларації. Щодо неподання декларації у день звільнення підтвердила, що була ознайомлена з положеннями закону про необхідність подання такої декларації, в той же час неуважно поставилась до цього, внаслідок чого несвоєчасно подала таку декларацію. ОСОБА_1 щиро розкаялась у вчиненому, запевнила суд, що зробила для себе належні висновки.

Прокурор вважає доведеним несвоєчасне без поважних причин подання суб'єктом декларування ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, що є підставою для визнання винуватою останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1726 КУпАП, та просить накласти на неї адміністративне стягнення, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, у межах санкції ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора, вивчивши письмові матеріали справи, судом встановлене наступне.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до наказу Головного управління ДФС у м. Києві № 619-0 від 04.07.2017 ОСОБА_1 призначено на посаду головного державного інспектора відділу кадрового адміністрування управління по роботі з персоналом ГУ ДФС у м. Києві та віднесено її до категорії «В» державного службовця.

Відповідно до абзацу 1 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» - Особи зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями.

Також, абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов'язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Далі, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1, будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, подала декларацію суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням, фактично припинивши виконання функцій держави або місцевого самоврядування 22.09.2017 - лише 30.09.2017, тобто несвоєчасно.

Крім того, ОСОБА_1, будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення пов'язане з корупцією, 22.09.2017 р., припинивши діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік (після звільнення), лише 22.01.2019, тобто не своєчасно, без поважних причин.

Доказів поважності причин неподання ОСОБА_1 у визначений законом строк, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та такої особи, яка припинила діяльність, пов'язаної з виконанням функцій держава або місцевого самоврядування за 2017 рік, у судовому засіданні здобуто не було.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 своїми діями, які виразилися у несвоєчасному без поважних причин: поданні декларації особою, яка припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави, за період неохоплений раніше поданими деклараціями, та поданні декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави за минулий рік (після звільнення), чим вчинила адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1, судом враховуються конкретні обставини справи, характер вчиненого правопорушення, зокрема те, що дії ОСОБА_1 не потягли за собою істотних наслідків, оскільки відомості про доходи та майновий стан з пропуском строку були в подальшому відображені у реєстрі, дані про особу правопорушника, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності, фактично вину визнала, майновий стан останньої, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33-36, 284, ч.1 ст.1726 КУпАП, ст.1, 3, 45 Закону України " Про запобігання корупції ", суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1726 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 / одна тисяча двадцять/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 384,20 (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок) гривні.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 307-308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, а у разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя