Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

25.03.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Мишинчук Н.С., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, його захисника - адвоката талапи Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2019 року.

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що скаладає суму 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 384 грн. 20коп. судового збору.

За постановою судді Зуб М.П. визнаний винним у тому, що він 23.11.2018 о 14 год. 10 хв. на площі Жупанацькій в м. Ужгороді керував транспортним засобом марки «BMW 530» НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, при цьому від проходження огляду на стан сп'яніння у порядку встановленому законом, відмовився, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд обґрунтував протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №215216 від 23.11.2018, складеним у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4, наявними в матеріалах справи, дослідженими в судовому засіданні відеозаписом події, який міститься на DVD-диску, що долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, а справу закрити. Вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи та винесена без повного дослідження доказів та обставин справи. Зокрема, в твердженнях апеляційної скарги ставить під сумнів походження відеозаписів, досліджених в суді першої інстанції, оскільки на них відсутні відомості, кому із працівників який відеореєстратор належить, та відповідно хто, коли вів запис. При цьому вказує, що даними відеозаписами підтверджується факт того, що апелянт згідний був пройти обстеження, однак працівником поліції не було дотримано, встановленого законом, порядку проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Через те вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для визнання його винним. Крім того, вважає, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги письмові пояснення свідка ОСОБА_4, відомості про якого в протоколі відсутні, та взагалі не допитано в судовому засіданні свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які зазначені в протоколі БР№215216 від 27.11.2018. Крім того, звертає увагу на те, що судом взято до уваги рішення суду у справах 308/13937/18 та 308/13945/18 від 31.02.2019, однак ним не з'ясовано, чи набули ті рішення законної сили, оскільки такі суду ніким не надавалися.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника про підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозаписи події, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таикх підстав.

Убачається, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив усі докази в справі, правильно встановив факт вчинення адміністративного правопорушення та вину особи у його вчиненні, навівши докладні мотиви прийнятого рішення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка перебуває у стані з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння.

При цьому апеляційний суд враховує й те, що ОСОБА_1 перед зазначеною подією допустив порушення правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів, а тому відповідно до п.2.5 ПДР України на вимогу поліцейського зобов`язаний був пройти огляд на стан сп`яніння, чого не зробив.

Доводи апелянта про те, що суд повинен був у судовому засіданні опитати свідків, які зазначені у протоколі, а також тих, письмові пояснення яких додані до протоколу, є безпідставними, оскільки відеоматеріали містять повну інформацію щодо обставин події, в тому числі за участю свідків, про які зазначено в апеляційній скарзі і не викликають сумнівів та зауважень, а тому і підстав для виклику їх в судове засідання не було, як і немає підстав для їх допиту апеляційним судом. Те, що до протоколу додано декілька відеозаписів, які здійснювали на боді-камерах поліцейські, не суперечить положенням ст. 251 КУпАП та ст. 256 КУпАП та навпаки, ці докази беззаперечно свідчать про склад правопорушення та його доведеність.

Відеоматеріал також містить інформацію щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, на що й зіслався суд першої інстанції у своїй постанові.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга є необгрунтованою.

Апеляційний суд вважає постанову суду законною, обгрунтованою, постановлену відповідно до вимог ст. 268, ст. 280, ст. 245 КУпАП.

Таких порушень норм процесуального права чи невірного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної постанови апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2019 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова остаточна, касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя: