Дата документу Справа № 310/9710/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/9710/18 Головуючий в 1 інст. Маринін О.В.
Провадження № 33/807/214/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Гріпас Ю.О., за участю захисника-адвоката ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, за апеляційною скаргою останнього, на постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 лютого 2019 року, в якій порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и в:

постановою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 лютого 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу 10200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також постановлено стягнути з ОСОБА_3, судовий збір у розмірі 384,20 грн.

В постанові суду вказано, що 10.11.2018 року о 14-40 год. в м. Бердянську по вул. Шмідта, 8 ОСОБА_3 керував автомобілем Мерседес д/н S7777С з явними ознаками наркотичного спяніння (почервоніння білків очей, підвищена жвавість мови), від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Стосовно поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_3 зазначає, що незважаючи на його клопотання про відкладення розгляду судом розглянуто справу за його відсутності. Копію постанови йому направлено лише 11.02.2019, яку отримано 23.02.2019. Тому просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки цей строк пропущено з поважних причин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Вказує, що працівник поліції не пропонував йому пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу та відповідно він не відмовлявся від проведення огляду на місці зупинки. Апелянт зазначає, що у нього не було виявлено жодної ознаки наркотичного спяніння. Судом розглянуто справу з порушенням його права на захист, оскільки справу розглянуто за його відсутності. Належним чином він не був повідомлений про дату та час розгляду справи. Про дату розгляду справи він дізнався випадково та направив до суду клопотання про відкладення судового розгляду у звязку з хворобою, однак судом розглянуто справу та постановлено рішення.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову а справу закрити через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив поновити строк на апеляційне оскарження, а постанову судді скасувати та закрити провадження у справі; перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.ст. 289, 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

В клопотанні ОСОБА_3 порушує питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 04.02.2019 посилаючись на поважність пропуску цього строку. Враховуючи, що ОСОБА_3 участі у розгляді справи не брав, копію постанови отримано лише 23.02.2019, суд апеляційної інстанції доходить висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження і про наявні підстави для його поновлення.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Суддею виконані вимоги ст.ст. 280, 283 КУпАП України, повно і всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 10.11.2018 року серії БР № 378447, де зафіксовано суть правопорушення (а.с.3), поясненнями свідків (а.с.6,7), довідкою про повторність (а.с.8); відеозаписом події (а.с.10).

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази, суддя суду першої інстанції згідно до вимог ст.252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст.251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у звязку з чим, вірно встановив фактичні обставини справи щодо керування ОСОБА_3 транспортним засобом з явними ознаками наркотичного спяніння і його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння.

Диспозицією ст.130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_3 транспортного засобу, і факт його відмови від проходження огляду на стан спяніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Вина ОСОБА_3 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є очевидною та підтверджується матеріалами справи. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 працівниками поліції дотримано вимоги Інструкції затвердженої наказом МВС/МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

У відповідності до п.12. розділу ІІ вказаної інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Згідно п.4 розділу І вказаної Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Натомість апелянт у своїй скарзі посилається на ознаки алкогольного спяніння, хоча його притягнуто до адміністративної відповідальності за наявність ознак наркотичного спяніння та відмови від проходження такого огляду.

Доводи щодо порушень інспекторами поліції порядку оформлення матеріалів справи, є необґрунтованими і повністю спростовуються відеозаписом, який долучений до матеріалів справи, на якому зафіксовано обставини щодо відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у встановленому законом порядку.

З положень ст.266 КУпАП та інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі по тексту Інструкція), огляд на стан алкогольного спяніння за наявності у водія відповідних ознак спяніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів проводиться в присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Посилання апелянта, що ним не порушувався п.2.5 ПДР України є необґрунтованими, оскільки вказаний пункт ПДР передбачає відмову проходження огляду на вимогу працівника поліції, є необґрунтованими адже пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Твердження апелянта про порушення процесуальних прав ОСОБА_3 в сенсі того, що справа була розглянута за відсутності останнього, не можуть бути враховані як підстава для скасування правильного по суті рішення. Вказані права в повній мірі поновленні під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до ст.268 КУпАП в засіданні апеляційної інстанції захиснику ОСОБА_3 було забезпечено право для надання пояснень та доказів на спростування висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, однак таких доказів суду апеляційної інстанції не надано.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є очевидною і повністю підтверджується матеріалами справи.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 лютого 2019 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду ОСОБА_1