Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/258/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Куценко О. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2019 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Олексієнко І.С.,

з участю захисника Грідасова Б.Ю. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Грідасова Б.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 травня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.05.2019 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 24.03.2019 року о 19 год. 30 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Astra, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Кропивницькому по вул. Ак. Корольова, 34/19, в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» №100 від 24.03.2019 року, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У поданій апеляції захисник Грідасов Б.Ю. в інтересах ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду, оскаржує його з мотивів незаконності, необґрунтованості, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Просить поновити строк на оскарження судового рішення та скасувати постанову районного суду, а провадження у справі закрити. Зазначає, що він та ОСОБА_1 в судовому засіданні не були присутні, а копію рішення отримано ним лише 05.06.2019 року, що є підставами вважати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними. Вказує, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував всі обставини справи та дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Так, протокол про адміністративне порушення (а.с.1), оформлено не належним чином, оскільки не зазначено про наявність чи відсутність свідків, до протоколу додається висновок медичного огляду без зазначення відповідних реквізитів цього документу. Також, відеозапис пригоди (а.с.6,7) в додатках до протоколу не значиться. Крім того, згідно рапорту (а.с.8) адміністративне правопорушення було виявлено працівниками патрульної поліції екіпажу «Ліана Т41» 24.03.2019 о 20.30, проте в протоколі про адмінправопорушення (а.с.1) та поясненнях ОСОБА_1 (а.с.4), зазначено інший час скоєння правопорушення «19 год. 30 хв.». Також, порушено ОСОБА_1 право на захист, оскільки останній був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом, так як з 30.04.2019 по 03.06.2019 знаходився на амбулаторному лікуванні у лікаря-хірурга, та не мав можливості бути присутнім при розгляді справи.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Грідасова Б.Ю., який підтримав апеляційну скаргу, суддя приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1 та його захисник не були присутніми під час винесення постанови по справі в суді першої інстанції, тому десятиденний строк на оскарження постанови, виходячи з принципу доступу до правосуддя, який випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, слід рахувати з моменту отримання її копії, тобто з 05 червня 2019 року. Суд вважає за необхідне прийняти подану захисником Грідасовим Б.Ю. апеляційну скаргу до розгляду, поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд першої інстанції використав процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи через надсилання повідомлення про дату розгляду на адресу місця проживання, зазначену в протоколі.

ОСОБА_1 було залучено захисника для представництва та захисту його інтересів в суді першої інстанції, який також був належним чином повідомлений про дату розгляду справи, однак захисником не надано відомостей щодо не змоги прибути в останнє судове засідання.

Крім того, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист, судом першої інстанції неодноразово відкладались судові засідання для надання можливості особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника взяти участь у судовому засіданні та дати пояснення щодо обставин складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Однак, враховуючи вимоги ч.1 ст.277 КУпАП, відповідно до якої справи про адміністративні правопорушення мають скорочений термін розгляду, який становить лише 15 днів, та після трьох відкладень розгляду справи та заяви про відкладення третього засідання, суд першої інстанції 22 травня 2019 року розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, а тому право на захист ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає не порушено.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно положень ст.252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення від 24.03.2019 р. (а.с.1); висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 24.03.2019 р. № 100 комунального закладу «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер», згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.3); поясненнями ОСОБА_1 (а.с.5); відеозаписом правопорушення, долученого до матеріалів справи.

Зокрема, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №216318 від 24.03.2019 року, складеного стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1), він 24.03.2019 року о 19 год. 30 хв. керував транспортним засобом Opel Astra, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Кропивницькому по вул. Ак. Корольова, 34/19, в стані алкогольного сп`яніння.

Як зазначено у поясненнях до протоколу самим водієм ОСОБА_1 , він зазначив, що пив квас та кефір, тому через це у нього є запах алкоголю з порожнини рота.

При цьому, стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 об`єктивно підтверджується висновком КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» від 24.03.2019 року щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння (а.с.3).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції були дослідженні відеозаписи з нагрудних камер спостереження працівників патрульної поліції, які містяться на DVD диску, долученого до матеріалів справи (а.с.6,7).

З відео файлів вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль Opel Astra, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_1 . Працівник поліції назвав причину зупинення ОСОБА_1 та повідомив, що вже опісля виявив у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував останньому пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці із застосуванням пристрою «Драгер» або у медичному закладі. Водій відмовився від проходження медогляду на місці та висловив бажання поїхати до медичного закладу.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою суду від 22 травня 2019 року, чим порушив вимоги п.2.9 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає, що дії працівників поліції щодо дотримання процедури проведення медичного огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в повній мірі відповідають пунктами 2, 6, 7 розділу 1, пункту 9 розділу 2 та розділу 3 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015р. №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015р. за №1413/27858, оскільки це підтверджується відомостями, які містяться у відео файлах з нагрудних камер спостереження працівників патрульної поліції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Пунктом 6 Розділу 2 Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.6 Розділу 1 Інструкції № 1452/735). Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Але в разі відмови особи від проходження огляду на місці та згоди на проходження медогляду в закладі охорони, фіксація такої відмови безпосередньо в протоколі з безпосереднім внесенням свідків, як на те вказує захисник Грідасов Б.Ю. в апеляційній скарги є непотрібною, оскільки це не породжує відповідальність визначену ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника Грідасова Б.Ю, в апеляційній скарзі на невідповідність вимогам закону складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, є надуманими, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП із зазначенням всіх необхідних даних.

Щодо посилання захисника Грідасова Б.Ю. на те, що в матеріалах справи містяться розбіжності між даними вказаними в протоколі про адміністративне правопорушення і даними, зазначеними в рапорті інспектора ПП, оскільки згідно рапорту адміністративне правопорушення було виявлено працівниками патрульної поліції екіпажу «Ліана Т41» 24.03.2019 о 20.30, проте в протоколі про адмінправопорушення, зазначено інший час скоєння правопорушення «19 год. 30 хв.», то вони не заслуговують на увагу, оскільки рапорт складено відносно подій, які відбувалися на момент приїзду працівників поліції, а протокол відображає дійсні обставини правопорушення.

Крім того, в особистих поясненнях ОСОБА_1 вказав, що він 24.03.2019 року о 19 год. 30 хв. керував транспортним засобом Opel Astra, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Кропивницькому по вул. Ак. Корольова, 34/19 та був зупинений працівника поліції.

Окрім того, доводи апеляційної скарги захисника Грідасова Б.Ю. щодо того, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу без участі ОСОБА_1 , чим порушив право на захист є безпідставними, суд сприймає їх як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Більш того, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, ОСОБА_1 було забезпечено право бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в апеляційному суді, надати особисті пояснення, бути заслуханим судом, надати докази що доводять його невинуватість тощо.

Проте, ні апелянт ні ОСОБА_1 , будь-яких додаткових доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції щодо визнання його винним за ч.1 ст.130 КУпАП, суду не надали.

Враховуючи наведене, всі інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер, не знаходять свого підтвердження та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, дослідив матеріали справи та обґрунтовано зробив висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає необгрунтованими доводи поданої апеляційної скарги захисника Грідасова Б.Ю . в інтересах ОСОБА_1 , які задоволенню не підлягають, а постанову судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 травня 2019 року - законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити захиснику Грідасову Б.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 травня 2019 року.

Апеляційну скаргу захисника Грідасова Б.Ю. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровоград від 22 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду І.С. Олексієнко