ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/44/19 Справа № 199/6630/18 Суддя у 1-й інстанції - Сенчишин Ф. М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_1, за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, та його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, м.Дніпро,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 20400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк на 3 роки. Стягнуто судовий збір у розмірі 352 гр. 40 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_2 постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 травня 2018 року визнаний винуватим у вчиненні 10 лютого 2018 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за що на нього було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Протягом року після вчинення цього правопорушення ОСОБА_2 повторно вчинив адміністративне правопорушення за таких обставин: 24 серпня 2018 року о 14 год. 20 хв. ОСОБА_2 по пр. Мануйлівському, поблизу будинку № 7, у м. Дніпро керував транспортним засобом «Mercedes Benz», державний реєстраційний номер AY904KD, з ознаками наркотичного спяніння (порушення мови, зіниці очей не реагують на світло), та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 поза межами строку його апеляційного оскарження звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, зокрема, просить суд апеляційної інстанції поновити пропущений строк.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови, ОСОБА_2 посилається на те, що постанову особисто не отримував, так як знаходився на стаціонарному лікуванні в інфекційній лікарні, і лише 29 листопада 2018 року його адвокат ОСОБА_5 ознайомившись з матеріалами справи, надав йому копію постанови.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_2 посилався на те, що його адвокат ОСОБА_5 не приймав участь у судовому засіданні, яке відбулося 19 жовтня 2018 року, як це зазначено у постанові. Окрім того, звертає увагу, що ними подавалось клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з тим, що він з 18 жовтня 2018 року по 29 листопада 2018 року знаходився в стаціонарному відділенні на лікуванні в КЗ ДОЦЗПТБСНІДом, однак судом в постанові зазначено, що він у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. До того ж, зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо його доставлення до закладу охорони здоров'я та належного документування його відмови від проведення огляду у такому закладі. Вважає, що при розгляді справи судом порушено вимоги ст.ст. 245,280 КупАП, та долучені письмові пояснення свідків не відповідають критерію належності доказів. При цьому, йому не зрозуміло з яких підстав він був зупинений, в рапорті патрульного поліції не вказана жодна з причин, що передбачені в ст. 35 ЗУ Про національну поліцію, також звертає увагу, що йому, при складанні протоколу, не були роз'ясненні права і обов'язки передбачені ст. 268 КУПАП.

Заслухавши ОСОБА_2, та його захисника адвоката ОСОБА_3, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови в межах скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня її винесення, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що справу було розглянуто за відсутністю ОСОБА_2 та копію оскаржуваного рішення він отримав 29 листопада 2018 року.

За таких обставин, з огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до суду 07 грудня 2018 року, тобто в межах 10-денного строку оскарження, суд не вважає строк апеляційного оскарження постанови пропущеним.

Перевіривши матеріали провадження, законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 057780 від 24 серпня 2018 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, карткою обліку адміністративного правопорушення та копією постанови щодо ОСОБА_2 від 07.05.2018 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан спяніння особи, яка протягом року притягувалась до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин судом апеляційної інстанції не встановлено.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про те, що він не був доставлений до закладу охорони здоров'я, то вони не заслуговують на увагу, оскільки повністю спростовуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейських та поясненнями свідків, згідно з якими ОСОБА_2 відмовився пройти огляд у порядку, визначеному ст. 266 КУпАП.

Доводи ОСОБА_2 про розгляд справи без його участі, як підстава для скасування постанови, також не заслуговують на увагу з огляду на те, що вплинути на висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 не можуть. При цьому, суд звертає увагу, що під час судового розгляду справи судом першої інстанції був присутній захисник ОСОБА_2, а при апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 мав можливість надати докази, які не були залучені судом першої інстанції з підстав розгляду справи у його відсутність.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан спяніння особи, яка протягом року притягувалась до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст.30, 33 КУпАП, призначив його в межах санкції ч. 2 ст.130 КУпАП. та обґрунтованого дійшов висновку про накладення на ОСОБА_2 штрафу та позбавлення його права керування транспортними засобами.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є необґрунтованими, у звязку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_1