ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/7300/18 Суддя 1 інстанції: Шрамко Л.Л.
Провадження: 33/818/426/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

27 березня 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду ОСОБА_1, за участю притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника адвоката ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 04 березня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюЛенінського районного суду м. Харкова від 04 березня 2019 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 08.12.2018 року о 03 год. 20 хв. в м. Харкові по вул. Петра Болбочана, 69, ОСОБА_2 керував автомобілем «Daewoo Matiz», державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest ARHF 0032 та в закладі охорони здоровя відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2О подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 04 березня 2019 року та закрити адміністративне провадження у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що пояснення свідків відрізняються. Він про ходив огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою газоаналізатора, однак газоаналізатор не видав результат огляду. Можливо він використовував його некоректно, оскільки він не має спеціальної підготовки та знань щодо проходження огляду на стан алкогольного спяніння, однак поліцейські не розяснили йому правил користування даним приладом.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили її задовольнити. Зокрема ОСОБА_2 вказував, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, і після невдалої спроби проходження огляду за допомогою газоаналізатора на полягав на проходженні огляду в медичному закладі.

Адвокат ОСОБА_3, в свою чергу, зазначив, що виникають сумніви в неупередженості свідків, оскільки пояснення, які вони давали в суді першої інстанції різняться.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи скаржника та його захисника на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 181303 від 08.12.18р. (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 3-4), розпискою від імені ОСОБА_2, в якій він зобовязується не керувати транспортним засобом (а.с. 5), відеозаписом правопорушення (а.с. 6).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Позиція апелянта перевірялася під час розгляду справи в суді першої інстанції, в тому числі шляхом допиту свідків. Судом належним чином перевірено та надано оцінку усім доказам у справі, що відображено в мотивувальній частині постанови. З висновками суду прершої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіЛенінського районного суду м. Харкова від 04 березня 2019 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 04 березня 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду ОСОБА_1