Справа № 163/2381/18
Провадження № 3/163/19/19
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Чишій С.С.

з участю секретаря Філімонюк О.І.,

представника Волинської митниці ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею ДФС матеріали справи за протоколом № 6588/20500/18 про притягнення до відповідальності за ч.1 ст.483 МК України

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, водія ТОВ "Західні Автолінії", РНОКПП невідомий, закордонний паспорт FJ365847,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3, слідуючи 27.10.2018 року через митний пост "Ягодин" Волинської митниці ДФС з України в ОСОБА_4 водієм рейсового автобуса "Неоплан", номерний знак НОМЕР_1, сполученням "Варшава-Луцьк", перемістив через митний кордон з приховуванням від митного контролю в холодильнику під продуктами харчування, в багажному відділенні за інструментами, в спальному відділенні серед особистих речей 368 упаковок лікарських засобів 8 найменувань загальною вартістю 210 506,60 гривень, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

Правопорушник на розгляд справи в суді не зявився.

Його захисник адвокат ОСОБА_2 не заперечив проти проведення засідання без участі підзахисного довірителя, надав пояснення і висловив свою правову позицію про відсутність підстави для накладання на ОСОБА_3 штрафу.

Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявив, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні порушення митних правил, просив накласти стягнення в межах санкції ч.1 ст.483 МК України, стягнути витрати митниці і судовий збір.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення повністю стверджена матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил, митною декларацією та письмовими поясненнями порушника, актом про проведення митного огляду транспортного засобу, службовою запискою, висновками експертів.

Вирішуючи питання про обсяг відповідальності ОСОБА_3, слід врахувати таке.

Дослідження доказів по справі дає підстави для висновку, що ОСОБА_3 не є власником переміщуваних товарів. Згідно з висновком експерта ДПМЕ ДФС ОСОБА_5, що проводив експертизу під час здійснення провадження митницею, та висновком експерта Волинської торгово-промислової палати ОСОБА_6, лікарські засоби, що переміщувались ОСОБА_3, не можуть реалізовуватись в Україні через відсутність сертифіката якості, що видається виробником, та належного маркування українською мовою. В той же час аналогічні лікарські засоби тих же виробників "Sanofi", "Pierre Fabre Medicament", "Ebewe Farma", "N.V. Organon", "Egis Pharmaceu Ti Cals PLC" зареєстровані і перебувають в продажу в Україні.

Отже, підстави вважати, що переміщувані товари становлять небезпеку для громадян, відсутні.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 є водієм рейсового автобуса. Його середньомісячна заробітна плата становить приблизно 3900 гривень. Жодне нерухоме майно за ним не зареєстроване; він приймає участь в утриманні і лікуванні матері-інваліда 2 групи.

Статтею 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.ст.33-35 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про стягнення необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди, завданої особі. Суд повинен проаналізувати, чи дотримано органами влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто, чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, Суд звертає увагу, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Крім цього, в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Гірлян проти Росії" від 09.10.2018 (скарга № 35943/15, §31) зазначено, що положення Кодексу про адміністративні правопорушення Росії … не залишає за судом права винесення вироку стосовно будь-якого розсуду … шляхом надання права вибору між штрафом, еквівалентним, по крайній мірі, неоголошеній сумі, або конфіскації неоголошених готівкових коштів. На думку Суду, така жорстка система не в змозі забезпечити необхідний справедливий баланс між вимогами загальних інтересів и захистом права особи на власність. … ОСОБА_5 конфіскації поклала на заявника індивідуальне и надмірне навантаження і була неспіврозмірна скоєному злочину (див. Ісмаїлов, § 38, и Болевич, § 45, Танасов проти Румунії № 65910/09, § 28, 31 жовтня 2017 року).

Частина 1 ст.483 МК України в разі доведеності вини особи передбачає стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів ...

Таке стягнення є безальтернативним і позбавляє суд врахувати характер і суспільну шкідливість правопорушення та особу винного. За обставинами цієї справи очевидним є те, що накладення такого безальтернативного стягнення буде, фактично, покаранням виключно самого ОСОБА_3, який не повною мірою був обізнаний з асортиментом і вартістю переміщуваних товарів, що дозволяло б йому достатньо повно оцінити можливість і обсяг власної відповідальності. При цьому особи, які надали йому для перевезення ці товари, повинні були з високою долею ймовірності передбачувати такі обставини.

Крім цього, між вартістю, що була визначена при складанні протоколу про порушення митних правил та під час двох експертних досліджень, існують розбіжності. В той же час лікарські засоби в тому вигляді, як вони були ввезені в Україну, вільному обігу і реалізації не підлягають, тому видається обґрунтованим висновок експерта Волинської торгово-промислової палати про неможливість визначення їх вартості, що прямо впливає на розмір можливого штрафу.

З огляду на зазначені вище обставини цієї справи та практику Європейського Суду з прав людини вбачаються підстави для висновку, що застосування до ОСОБА_3 і штрафу, і конфіскації предметів порушення митних правил, що передбачено санкцією ст.471 МК України як безальтернативне стягнення, буде порушенням положень ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки буде непропорційним, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника і буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі "правопорушення та відповідальності".

Таким чином, встановлено підстави для накладення на ОСОБА_3 стягнення у вигляді конфіскації предметів порушення митних правил без застосування штрафу.

З порушника в порядку ст.520 МК України та наказу Міністерства фінансів України від 15.06.2012 року №731 підлягають стягненню витрати митниці на зберігання товарів протягом 156 діб за курсом НБУ на дату розгляду справи, а також судовий збір згідно із п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, і накласти на нього стягнення у вигляді конфіскації в дохід держави 368 упаковок лікарських засобів 8 найменувань загальною вартістю 210 506,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Волинської митниці ДФС України 706 (сімсот шість) гривень витрат по справі на зберігання товарів на рахунок 9069 в ГУДКСУ у місті Києві (МФО 820172, , призначення платежу "відшкодування витрат за зберігання товарів на складах митного органу").

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок судового збору на рахунок 3262 в Казначействі України (МФО 899998, , отримувач УК в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу "судовий збір у справах про адміністративні правопорушення").

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_7