ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/423/19 Справа № 204/925/19 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 26 січня 2019 року о 19 год. 05 хв. В м. Дніпро, вул. Бардіна, 1, водій ОСОБА_2, керував транспортним засобом DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що відповідає обстановці. Від проходження, у встановленому законом порядку, огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків. ОСОБА_3 вчинив дане правопорушення повторно протягом року, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник адвокат ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 20 березня 2019 року, подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та справу закрити у звязку з відсутністю в його діях ознак адміністративного правопорушення. Разом з апеляційною скаргою, захисник заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, зазначає, що про розгляд даної справи в суді, захисник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дізналися лише 13 березня 2019 року, коли оскаржувана постанова була оприлюднена на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень. Копія вказаної постанови отримана лише 14 березня 2019 року, про що свідчить розписка в матеріалах справи.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що постанова судді першої інстанції винесена з грубим порушенням норм діючого законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Вказує на те, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню, зокрема, зазначає, що, по-перше, ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння не відмовлявся, по-друге, поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп'яніння , у зв'язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом вини апелянта, по-третє, у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я тощо.

Також, зміст апеляційної скарги містить посилання на те, що під час розгляду даної справи, суд першої інстанції в порушення ст. 252 КУпАП не оцінив представлені докази в сукупності та не дослідив у судовому засіданні відеозапис з нагрудних відео реєстраторів інспекторів.

Поряд із цим, адвокат вважає, що працівниками поліції було порушено порядок проходження огляду, зокрема вимоги ст. 266 КУпАП. Захисник зазначає, що протокол, а також долучені до нього пояснення свідків не містить посилань на те, що ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд саме із застосуванням спеціальних засобів, як того вимагає закон.

Окрім того, з позиції ОСОБА_1, на порушення порядку проведення огляду також вказує відсутність направлення, виданого працівниками поліції у відповідності з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України, від 09.11.2015 № 1452/735.

Серед іншого, захисник вказує на суперечності у часі вчинення правопорушення та складанні протоколу, які, на його думку, є істотними та ставлять під сумнів правильність оцінки судом доказів у справі.

Також, ОСОБА_1 зауважує, що ОСОБА_2 не розуміє української мови, що він пояснив працівникам поліції під час складанні протоколу. Між тим, такі обставини були проігноровані останніми та залишені поза увагою судом першої інстанції при постановлені рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи посилання захисника адвоката на те, що копія вказаної постанови була отримана лише 14 березня 2019 року, про що свідчить розписка в матеріалах справи, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним, обґрунтованим та підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №134620 від 26 січня 2019 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, відповідно до яких 26 січня 2019 року ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на встановлення стану сп'яніння, рапортом інспектора УПП від 26 січня 2019 року; відеозаписом з нагрудних камер інспекторів Управління патрульної поліції в м. Дніпрі, на якому зафіксовані обставини зупинки та складання відносно водія ОСОБА_2 26 січня 2019 року протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а також зафіксовано факт відмови водія від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку щодо визначення ступеню спяніння останнього.

Зазначені докази у своїй сукупності є такими, що вказують на наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, а докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, та всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Поряд із цим, доводи захисника про те, що поліцейськими було порушено порядок проведення огляду на стан спяніння, суд апеляційної інстанції розцінює як безпідставні.

Так, відповідно ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя. Перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоровя місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

В силу вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України, від 09.11.2015 № 1452/735, установлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

З огляду на вказані вимоги, працівники поліції зобовязані запропоновувати водію пройти огляд із застосуванням спеціальних засобів та, за наявності згоди водія, його провести.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема відеозапису з нагрудної камери поліцейського, зазначені вимоги закону були повністю виконані, оскільки працівники поліції повідомили ОСОБА_2 про виявлені ознаки алкогольного сп'яніння та, у присутності свідків, запропонували пройти огляд на місці зупинки за допомогою спеціальних засобів, на що отримали відмову.

За таких обставин, доводи захисника про порушення порядку проведення огляду суд апеляційної інстанції розцінює як безпідставні.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відсутністю у протоколі та поясненнях свідків відомостей про запропонований ОСОБА_2 спосіб проходження огляду, з урахуванням даних відеозапису, слугувати підставою для визнання порушеним порядку проведення огляду не може.

Що стосується тверджень адвоката про суперечності між часом складання протоколу та виявлення порушення, то останні, на переконання суду, висновків щодо наявності вини ОСОБА_2 спростувати не можуть. Окрім того, з огляду на ускладнений порядок оформлення адміністративного матеріалу, що зумовлено необхідністю перевірки водійського посвідчення, залучення свідків, заповнення протоколу та відібрання пояснень, суд апеляційної інстанції не вважає зазначені суперечності істотними та такими, що тягнуть за собою безумовне скасування ухваленого судом рішення.

Поряд із цим, суд апеляційної інстанції не може визнати обґрунтованими також й доводи захисника про порушення права на захист під час розгляду справи, оскільки ОСОБА_2 не володіє українською мовою.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується учасниками справи, ОСОБА_2 є громадянином України. З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_2 самостійно надавав пояснення з приводу обставин його зупинки працівниками поліції 26 січня 2019 року та жодних клопотань про залучення перекладача не заявляв.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає наведені захисником доводи лише способом захисту.

При цьому, суд зазначає, що долучені ОСОБА_1 до апеляційної скарги довідки мають суперечливий зміст, адже довідка № 31 від 18 березня 2016 року містить дані, що ОСОБА_2 дійсно навчався у Глибокопотіцькій ЗОШ 1-2 ступенів № 1 Тячівського району Закарпатської області з 1992 по 1996 рік, а у відповіді на запит № 7 від 19 січня 2016 року зазначено, що згідно наданої письмової інформації № 13 від 18 січня 2016 року директором Глибокопотіцької ЗОШ 1-2 ступенів № 1, в якій навчання здійснюється на румунській мові, ОСОБА_2 не навчався, як і в іншій школі, розташованій на території села.

З огляду на зазначені протиріччя, визнати долучені захисником докази належними суд апеляційної інстанції не може.

Отже, при апеляційному розгляді справи не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 130 КупАП за ознакою відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Між тим, накладаючи адміністративне стягнення, суд не врахував та залишив поза своєю увагою ті обставини, що ОСОБА_2 не має водійського посвідчення, що виключає можливість застосування до нього такого виду стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП.

З огляду на вказані обставини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити постанову суду, виключивши з неї посилання на застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2019 року - задовольнити та поновити останньому строк на оскарження вказаної постанови.

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2019 року відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, змінити.

Виключити з постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2019 року посилання суду на застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Ю. Іванченко