Справа № 759/1847/19 Головуючий у суді І інстанції Дячук С.І.
Провадження № 33/780/1872/2019 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ч. 1 ст. 130КУпАП
ПОСТАНОВА

17 квітня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М., розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 18.03.2019 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1., українця, гр-на України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 27.01.2019 року близько 01 години 40 хввилин, керуючи в м. Києві по вул. Ф. Пушиної, 49 автомобілем НОМЕР_1, на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, від проходження такого огляду відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 18.03.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.; стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

На зазначену постанову ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва щодо нього та, керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що вона підлягає поверненню апелянту, разом з доданими до неї матеріалами.

У відповідності до ч. 2 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судді винесена 18.03.2019 року, а апеляційна скарга подана до суду 08.04.2019 року, тобто після спливу 10-ти денного строку, встановленого Законом.

Одночасно з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 18.03.2018 року, яке мотивовано тим, що 21.03.2019 року він звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про отримання копії оскаржуваної постанови, однак, йому було відмовлено та повідомлено, що копію він може отримати лише 29.03.2019 року, що він і зробив, у зв'язку з чим, вважає строк апеляційного оскарження пропущено ним з поважних причин.

Однак, вказана обставина не може бути визнана судом апеляційної інстанції як поважна, виходячи з наступного.

18.03.2019 року ОСОБА_2 в судове засідання до Святошинського районного суду м. Києва не з'явився, хоча був повідомлений про нього належним чином /а. с. 6-6а/.

Окрім того, ним подавалися клопотання про ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення щодо нього та клопотання про закриття провадження та направлення справи на доопрацювання /а. с. 7-11/.

Тобто, йому достеменно було відомо про розгляд справи щодо нього та він міг з'явитися до суду для реалізації своїх прав.

Разом з тим, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_2 звертався до суду першої інстанції для отримання копії постанови щодо нього 21.03.2019 року та ним не наведено аргументів, які б вказували на неможливість його ранішого звернення для з'ясування результату розгляду справи щодо нього.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata(принцип юридичної визначеності).

Таким чином, об'єктивних обставин, які б вказували на неможливість звернення з апеляційною скаргою у передбачений законом строк, апелянтом наведено не було.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 18.03.2019 року, разом з доданими до неї матеріалами, повернути особі, яка її подала.

Суддя О.М. Капічон