ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/179/19 Справа № 186/1626/18 Суддя у 1-й інстанції - Курочкіна О. М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_1, за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2019 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_2 08 жовтня 2018 року о 18 год. 40 хв. в м.Першотравенськ по вул. Героїв Космосу на перехресті автошляху Першотравенськ Лугова керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження огляду на стан спяніння відповідно до встановленого порядку в присутності двох свідків відмовився. Від керування транспортним засобом був відсторонений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову скасувати, провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що він не визнає факт керування автомобілем УАЗ, та свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 не бачили, як він керував автомобілем, вони засвідчили лише факт його відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння. При цьому, він не заперечує тієї обставини, що був у стані алкогольного сп'яніння. Звертає увагу, що на момент зустрічі з працівниками поліції він автомобілем не керував, а стояв поруч, чекаючи свого водія ОСОБА_5, який пішов на АЗС за паливом. Окрім того, вказує, що правова допомога йому в суді першої інстанції не надавалась. Також зазначає, що у постанові відсутні міркування суду про визнання його винною особою, хоча це є обов'язковим при винесенні постанови, у відповідності до ст. 280 КУпАП, тому вважає з цих підстав постанову необґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, який апеляційну скаргу підтримав, свідка ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом серії БД № 450439 від 08 жовтня 2018 року, поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_4, рапортами працівників поліції, поясненнями в суді першої інстанції поліцейського, який складав протокол, ОСОБА_7

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він транспортним засобом не керував, суд розцінює виключного як спосіб захисту.

Як видно з рапортів працівників поліції, під час патрулювання м. Першотравенська, їх увагу привернув автомобіль НОМЕР_1, у якого при повороті праворуч відкрилися водійські двері, що в подальшому і стало підставою для його зупинки. Ці обставин під час судового розгляду засвідчив працівник поліції ОСОБА_7, яким складався протокол.

Суд наведені працівниками поліції обставини розцінює як такі, що об'єктивно існували та не вбачає підстав визнати їх хибними.

При цьому суд не може надати перевагу показанням свідка ОСОБА_5, який у судовому засіданні суду апеляційної інстанції спростував обставину керування ОСОБА_2 транспортним засобом, оскільки цей свідок знаходиться в дружних відносинах з ОСОБА_2, та з позиції суду є зацікавленою особою.

Окрім того, як зазначив ОСОБА_2 під час судового та свідок ОСОБА_5 - під час апеляційного розгляду, в автомобілі закінчилось пальне, у зв'язку з чим ОСОБА_5 попрямував до свого друга за каністрою для його подальшого придбання.

Між тим, як видно з наданих суду першої інстанції пояснень ОСОБА_7, автомобіль було власним ходом доставлено до відділення поліції, що не заперечував й сам ОСОБА_2

Наведені обставини у їх сукупності ставлять під сумнів версію ОСОБА_2 стосовно події адміністративного правопорушення та не дають підстав для закриття провадження.

Суд зазначає, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, як за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, так й за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, з метою підтвердження або спростування його ознак, встановлених працівниками поліції.

За огляду на те, що ОСОБА_2 відмовився пройти такий огляд, його дії підпадають під ознаки та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, при апеляційному перегляді справи не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст.ст.279, 280 КУпАП, а докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, та всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни або скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст.30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_2, інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

З огляду на викладені обставини, доводи ОСОБА_2 суд вважає необґрунтованими, тому його апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2019 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_1