н/п 3/174/97/2019
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2019 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши матеріал, який надійшов з Вільногірського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.160 КУпАП відносно :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с.Долинське П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянки України, працює приймальником сировини ПрАТ «ГМІ», мешкає АДРЕСА_1 ,

якій згідно ст.268 КУпАП роз`яснені її права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 098270 від 08.05.2019 р., складеного інспектором СРПП Вільногірського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області Котко А.О., 08.05.2019 року, о 10.00 год., ОСОБА_1 , перебуваючи у м.Вільногірськ по вул.Центральна,61, здійснювала торгівлю з рук харчовими продуктами, а саме м`ясом.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.160 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала телефонограму, згідно з якою просить розглядати справу у її відсутність.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, згідно ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, в тому числі, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Разом з тим, об`єктивна та суб`єктивна сторона правопорушення посадовою особою при складення протоколу не конкретизовані, зокрема, не вказано кількість м`яса, якими було здійснено торгівлю, точна адреса (область) місця вчинення правопорушення.

Також, до справи не долучено докази на підтвердження факту, що вказане в протоколі місце є саме невстановленим місцем для торгівлі, відсутній акт зважування товару, торгівлю яким здійснювала ОСОБА_1 , а згідно протоколу огляду, вага товару встановлена зі слів ОСОБА_1 , однак учасником даної дії остання не являлася, її підпис в протоколі відсутній.

Інші докази на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні (пояснення свідків, рапорти посадових осіб, тощо).

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Таким чином, оскільки суб`єктивна та об`єктивна сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.160 КУпАП, в діях ОСОБА_1 не конкретизовані, доказів на підтвердження її винної поведінки не надано, її вина у торгівля в містах з рук на вулицях та в інших невстановлених місцях не підтверджена належними та допустимими доказами, тому склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.160 КУпАП, в діях ОСОБА_1 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст.40-1, 187, п.1 ст.247, ст.284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.160 Кодексу України про адміністративні правопорушення- закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис А.А.Борцова