ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09» липня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Габовецької О.С.,

захисників Костенюк М.В., Надіч Н.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Костенюк М.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює менеджером в ТОВ «Луцька картонно-паперова фабрика»», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно постанови судді, 22 березня 2019 року о 15 год. 05 хв. на автодорозі Південний обхід м. Кропивницький водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, млява мова. Від проходження медичного огляду в обласному наркологічному диспансері для визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, цього ж дня о 17 год. 20 хв. на автодорозі Південний обхід м. Кропивницький водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, млява мова. Від проходження медичного огляду в обласному наркологічному диспансері для визначення стану сп`яніння ОСОБА_2 відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Костенюк М .В. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Зазначає, що суддя під час розгляду справи, грубо порушив вимоги ст. 245 та ч. 1 ст. 277 КУпАП щодо своєчасного розгляду справи.

Вказує на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшли 10.05.2019 р. На думку захисника, справу потрібно було розглянути до 25.05.2019 р., тобто у передбачений КУпАП п`ятнадцятиденний термін. Проте, в порушення зазначених вимог закону, постанова у відношенні ОСОБА_1 винесена 06.06.2019 р.

Стверджує, що ОСОБА_1 належним чином не повідомили про розгляд справи, а в матеріалах справи відсутні докази виклику до суду особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Вважає, що в результаті вказаних порушень, ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права та право на захист.

На думку захисника, суддя безпідставно відмовив у задоволенні її клопотання про виклик та допит в судовому засіданні свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , пояснення яких містяться в матеріалах справи, а також про розгляд справи з обов`язковою участю ОСОБА_1 для надання ним пояснень особисто в суді.

Вважає, що не можна приймати до уваги пояснення свідків, особи яких не встановлено. А суддя навіть не намагався з`ясувати, чи дійсно існують ці особи та які пояснення у цій справі вони можуть надати. Зазначає, що ОСОБА_1 вказує, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, ніяких свідків не було.

На думку апелянта, в такому випадку, суддя прийняв рішення, яке ґрунтується виключно на припущеннях щодо правдивості пояснень свідків, особи яких не встановлено судом та вважає, що виклик та допит зазначених свідків, має вагоме значення для з`ясування всіх обставин справи.

Стверджує, що працівники поліції під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння порушили вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 р. та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 р.

Зазначає, що відповідно до вимог Інструкції, інспектор поліції спочатку повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу, та лише в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами, поліцейський повинен запропонувати водію пройти огляд у медичному закладі, чого працівниками поліції зроблено не було.

Вважає, що оформлення поліцейськими направлення водія для проведення медичного огляду на стан сп`яніння до медичного закладу є обов`язковим. Проте, у матеріалах справи відсутнє таке направлення.

На думку апелянта, це свідчить про те, що поліцейські не направляли ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду на стан наркотичного спяніння, що і є підставою для прийняття рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що дії працівників поліції викликають сумнів у достовірності обставин, що викладені у протоколах про адміністративне правопорушення де зазначено, як вказав захисник, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Вважає, що якщо б ОСОБА_1 дійсно перебував у стані наркотичного сп`яніння, працівники поліції повинні були затримати його транспортний засіб, як це передбачено ч. 1 ст. 265-2 КУпАП, чого вони не зробили. Тому вважає, що зазначені обставини повністю спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 до апеляційного суду не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення повістки, що повернулося на адресу суду. Неявка ОСОБА_1 до суду не перешкоджає апеляційному розгляду у його відсутність, в тому числі, з урахуванням того, що його інтереси представляють захисники.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення захисників Костенюк М.В. та Надіч Н.Д. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 вказаних вимог закону не дотримався, допустив формальне ставлення до вирішення справи, з`ясував обставини неповно та не всебічно, що загалом призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення.

Приймаючи рішення, суддя дійшов висновку що 22.03.2019 р. ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В обґрунтування цих висновків, суддя послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №108446 від 22.03.2019 р. та протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №108492 від 22.03.2019 р., а також письмові пояснення свідків, що були присутні при складанні цих протоколів. З огляду на зазначені докази, суддя дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З цими висновками суд апеляційної інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Так, як слідує з протоколів про адміністративне правопорушення серії ОБ №108446 від 22.03.2019 р. та серії ОБ №108492 від 22.03.2019 р., ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку в медичному закладі в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Проте, суддя не звернув уваги на те, що ці протоколи були складені в той же день з різницею майже в три години. Тобто, після складання першого протоколу, а саме: серії ОБ №108446 від 22.03.2019 р. о 15 год. 15 хв., ОСОБА_1 працівники поліції не відсторонили від керування транспортним засобом, що, в свою чергу, ставить під сумнів обґрунтованість складання іншого протоколу (серії ОБ №108492 від 22.03.2019 р. о 17 год. 40 хв.) про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 З цими протоколами ОСОБА_1 не погодився та від підпису відмовився.

Свідки, що зазначені у цих протоколах, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в місцевому суді не допитані, а отже, їх письмові пояснення не перевірені, хоча повинні були перевірені судом з огляду на незгоду ОСОБА_1 з протоколами про адміністративні правопорушення, які складені щодо нього.

Апеляційний суд вважає слушними доводи апелянта про те, що суддя не вжив заходів щодо витребування відеозапису на підтвердження викладених у протоколі обставин та щодо виклику в судове засідання вищевказаних свідків з метою їх допиту та з`ясування обставин, які зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення, не викликав до суду та не допитав поліцейських, які складали протоколи та не врахував, що зазначені протоколи не підписано особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Тобто, судом не перевірені дані, що зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , які, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд витребував відеозапис з нагрудної камери поліцейських, що потрібно вести під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Проте, зазначений відеозапис не був наданий до суду, а тому апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості перевірити обґрунтованість складання протоколів про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , а дані, що зазначені у цих протоколах, суддею місцевого суду не перевірені взагалі.

Отже, під час апеляційного розгляду не спростовані доводи апелянта про незаконність оскаржуваної постанови. Під час розгляду справи в суді першої інстанції суд не допитав свідків та поліцейських, які складали протоколи, не витребував відеозапис на підтвердження викладених у протоколах обставин, тобто з`ясував обставини неповно та не всебічно, що загалом призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення.

Таким чином, у ході дослідження доказів, виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, постанова судді про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а справа - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Костенюк М.В. задовольнити.

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова