Справа № 359/7578/19
Провадження № 3/359/2694/2019
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Кабанячий Ю.В. розглянув, за участю представника митниці Клімова С.Г., за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника за договором особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Синяченка В.П., адміністративний матеріал, який надійшов від Київської митниці ДФС, про порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України, щодо громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Російська Федерація, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , пенсіонерка, паспорт НОМЕР_1 , виданий 27.03.2014, орган що видав 8090, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ,

в с т а н о в и в :

24.07.2019 о 09 годині 20 хвилин під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянка України ОСОБА_1 , яка прилетіла до України з Італії, м. Мілан, рейсом № 316 літаком а/к «МАУ», своїми діями обрала канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчила факти, що мають юридичне значення. «Зелений коридор» призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Перетин пасажиром «зеленої лінії», згідно Наказу Міністерства Фінансів України № 671 від 03.08.2018 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті», яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контролю нею обрано «зелений коридор», і декларування здійснюється шляхом вчинення дій. Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю.

На підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України громадянці було задано запитання щодо наявності готівкових коштів, пасажирка відповіла, що має приблизно 17000 євро США. Після цього пасажирці було запропоновано пред`явити всю готівку. В службовому приміщенні митниці (зоні митного контролю) пасажиркою було видано готівку в розмірі 16999 євро, що знаходилися у двох відкритих паперових конвертах, які в свою чергу містилися в жіночій сумці пасажирки (ручна поклажа).

Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянки України ОСОБА_1 вищевказана валюта належить пасажирці особисто.

Пасажирка обрала проходження митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує в еквіваленті 9999 євро.

З виявленої суми, пасажирці було пропущено 9999 євро. За протоколом про порушення митних правил вилучено 7000 євро.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажирка не надала, до моменту перетину нею «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні та роз`яснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці не зверталася.

Таким чином, своїми діями громадянка України ОСОБА_1 , під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушила встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянкою України ОСОБА_1 , яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор» готівки в обсязі, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі для фізичних осіб, відповідно до Постанови Правління НБУ №3 від 02.01.2019 «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», та мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

У зв`язку з цим, інспектором митниці, на місці виявлення правопорушення в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА Бориспіль, 24.07.2019 складено протокол про порушення митних правил №0372/12500/19.

На підставі ст. 511 МК України за протоколом №0372/12500/19 вилучено: євро за курсом НБУ станом на 24.07.2019 за 100 євро - 2863-6452 гривень, кількістю - 7000, вартістю 200 455 гривень 16 копійок.

Підстав для відкладення розгляду справи, направлення матеріалів для додаткової перевірки, судом - не встановлено.

У судове засідання громадянка України ОСОБА_1 з`явилася та повідомила суд, що наміру приховувати розмір вилученої працівниками митниці валюти вона не мала, оскільки на запитання інспектора митниці відразу відповів про наявність у неї готівки. Свою вину повністю визнає, однак вказала, що це сталося не навмисно через власну неуважність та необережність. Тимчасово вилучена валюта в розмірі 7000 євро, є її особисті кошти отримані в наслідок заробітної плати, яку вона отримала працюючи домашнім працівником, м. Мілан, Італія за трудовим договором. Конфіскація цих коштів, на які вона розраховувала, поставить її в скрутне матеріальне становище, оскільки за віком вона пенсіонер та вона має намір придбати житло на території України, а тому грошові кошти є для неї надзвичайно важливою, життєво необхідною та великою сумою. Отже, враховуючи все вищевикладене, просить призначити, адміністративне стягнення у вигляді штрафу, а вилучену валюту, що є її заробітною платою, повернути.

Представник за договором особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Синяченко В.П., у судовому засіданні повідомив, що у провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області, знаходиться справа, за фактом скоєння громадянкою України ОСОБА_1 , порушення правил порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, відповідальність за яке передбачена ст. 471 МК України. Громадянка України ОСОБА_1 , вину у вчиненому правопорушенні визнає у повному обсязі, однак зазначив, що дане правопорушення сталося через власну її неуважність та необережність, так як вона перебував у виснаженому стані. Адвокат звертає увагу суду, що ОСОБА_2 С., за віком є пенсіонерка та разом із цим маючи скрутне матеріальне становище на території України була вимушена залишити країну та відправилася на заробітки до країни Італія. Так, вона ввозила в Україну грошові кошти, які являлися її збереженнями за роки роботи за кордоном. Грошові кошти взяла з собою у при польоті в Україну, у зв`язку з тим, що поверталася на постійне проживання до України, а за зароблені грошові кошти ОСОБА_1 мала намір придбати собі житло, оскільки в Україні не має власного житла. І одразу після прильоту уклала попередній договір купівлі продажу квартири. На даний час у зв`язку з простроченням виконання свого зобов`язання за договором ОСОБА_1 нараховуються пеня і штрафи. Всі грошові кошти, які були наявні у ОСОБА_1 мають легальне походження, а саме є її заробітною платою, що знаходить своє підтвердження у наданих до матеріалів справи документах. За таких обставин адвокат зазначив матеріальний стан ОСОБА_1 через вилучення цих коштів є досить скрутним, оскільки після вилучення цих коштів Вона не зможе досягнути цілі, до якої йшла весь час починаючи з 12.12.2012, працюючи в ОСОБА_3 домашньою робітницею.

Тому, конфіскація у ОСОБА_1 коштів поставить її у дуже скрутне становище, оскільки, на даний час вона є безробітньою і надоданок до всього живе лише за рахунок заощаджених коштів та пенсії. З урахуванням того, що конфіскація затриманих у ОСОБА_1 коштів призведе до значних негативних для неї наслідків, що проявляться у її скрутному становищі через відсутність житла, вважає що такий фінансовий вплив буде непропорційним з тяжкістю скоєного нею адміністративного правопорушення. Тому конфіскація вилученої валюти, буде сприяти лише погіршенню становища ОСОБА_1 Це погіршення буде стосуватися як моральної, так і фізичної сторони, що виявиться у позбавленні можливості мати нормальне харчування та достойне проживання, що ніяк не сприятиме вихованню та попередженню вчинення ОСОБА_1 нових порушень. Застосування конфіскації валюти буде занадто жорстоким покаранням для ОСОБА_1 оскільки сума вилучена у неї валюти у багато разів перевищує розмір середньомісячної заробітної плати у ті роки коли вона була працездатною. Просив суд врахувати при розгляді справи сукупність обставин, що пом`якшують відповідальність особи, що притягається до адміністративної відповідальності та практику Європейського суду з справ людини. Конвенції про захист заробітної плати №95: «Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї» та призначити правопорушниці, адміністративне стягнення у вигляді штрафу, а вилучену валюту, що є легальним джерелом доходу, повернути громадянці України ОСОБА_1

Представник митниці протокол підтримав та зазначив, що громадянка України ОСОБА_1 , скоїла порушення митних правил, яке передбачене ст. 471 МК України, у зв`язку з чим просив застосувати до правопорушниці адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією вилученої валюти.

Суддя заслухавши думку представника митниці, пояснення правопорушника та представника за договором особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що в діях громадянки України ОСОБА_1 , вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України.

Згідно із протоколом про порушення митних правил №0372/12500/19 від 24.07.2019, громадянка України ОСОБА_1 , своїми діями засвідчила факти, що мають юридичне значення, так як вона обрала зону спрощеного митного оформлення «зелений коридор», а тому відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України.

Відповідно до Постанови Правління НБУ №3 від 02.01.2019 «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», п. 5 фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу. Пунктом 6 даної постанови закріплено, що фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Диспозицією ст. 471 МК України встановлено, що правопорушенням є порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідальність за порушення митних правил настає для громадянина, який обрав проходження митного контролю «зеленим» коридором, з моменту перетину останнім «зеленої лінії», що позначає закінчення «зеленого» коридору.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил громадянка України ОСОБА_1 , перетнула «зелену лінію», що позначає закінчення зони спрощеного митного оформлення «зелений коридор», таким чином перемістила через митний кордон України валюту, яка обмежена законодавством України, а саме в розмірі, що не перевищує 9999 євро.

Таким чином, вина правопорушниці доведена і підтверджується письмовими доказами: даними протоколу про порушення митних правил №0372/12500/19 від 24.07.2019 (а.с.2-5); даними письмових пояснень правопорушниці від 24.07.2019 (а.с.6-7); даними доповідної записки головного державного інспектора першого відділу оперативного реагування УПМП та МВ Київської митниці ДФС Дейнеко О. від 24.07.2019 (а.с.8-9); описом предметів із переліком затриманої валюти згідно протоколу про митне порушення (а.с.10-12); копією паспорту громадянки України ОСОБА_1 (а.с.13-14) та встановлена судом.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно із ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17.07.1997 Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Правопорушення яке вчинила громадянка України ОСОБА_1 , полягало у переміщенні через митний кордон України не задекларованих митному органу коштів в сумі 16999, що підлягає обов`язковому декларуванню.

Слід зауважити, що діючим законодавством України ввезення готівкової іноземної валюти в Україну в принципі не обмежена, обмежена лише сума, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, яка може бути ввезена без письмового декларування.

Об`єктивна сторона правопорушення яке вчинила громадянка України ОСОБА_1 , полягає в недекларуванні іноземної валюти при проходженні митного контролю в «зеленому коридорі», тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за, що передбачена ст. 471 МК України.

Згідно зі ст. 471 МК України за дане правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу і конфіскації не задекларованої валюти.

Разом з тим, при вирішення питання про конфіскацію певного предмета правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення (чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв`язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон; джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника.

З матеріалів справи не вбачається, що громадянка України ОСОБА_1 , раніше судима, або притягувалася до кримінальної чи адміністративної відповідальності. За матеріалами справи жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.

Ввезення даної суми на територію України пасажиру допускається, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Таким чином, єдине діяння, яке вчинила громадянка України ОСОБА_1 , полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації.

Так, у п. 28 рішення «Гирлян проти Росії» від 09.10.2018 (скарга № 35943/15) суд повторює, що для того, щоб бути пропорційним, втручання повинно відповідати серйозності порушення і санкції з огляду на тяжкість злочину, за яке воно призначене для покарання - в даному випадку недотримання вимоги декларації - а не серйозність будь-якого передбачуваного порушення, яке насправді не було встановлено.

Питання захисту власності є актуальним на усьому загальноєвропейському правовому просторі, адже виключно законами України визначається правовий режим власності пункт 7 частини першої статті 92 Конституції України.

Рішення ЄСПЛ від 11.07.2019 «Садоча проти України» (скарга №77508/11), яким було констатовано порушення Україною статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Суд установив, що конфіскація всієї незадекларованої під час проходження митного контролю суми грошей наклала на заявника індивідуальний та надмірний тягар і була непропорційною до вчиненого правопорушення.

Разом з цим Європейський суд з прав людини зазначав, що його рішення, які до речі є джерелом права в Україні, фактично слугують не лише для вирішення справ, направлених до Суду, але, взагалі, для роз`яснення, захисту та розвитку правил, встановлених Європейською конвенцією з прав людини («Конвенція»), що сприяє дотриманню державами зобов`язань, які вони взяли на себе як Договірні Сторони (Ireland v. the United Kingdom, § 154). Таким чином, місія системи, створеної Конвенцією, полягає у визначенні питань державної політики в загальних інтересах, що підвищує стандарти захисту прав людини та розширює судову практику в сфері прав людини у всьому суспільстві держав-членів Конвенції (Konstantin Markin v. Russia [ВП], § 89).

Страсбурзький суд вказав, що Стаття 1 Протоколу № 1 гарантує право власності. У справі Marckx v. Belgium, §§ 63-64, Суд вперше зазначив, що: «... Визнаючи, що кожен має право на мирне користування своєю власністю стаття 1, по суті, гарантує право власності. Це чітке враження було залишене словами «власність» і «використання власності» зі свого боку, однозначно підтверджують це: розробники постійно говорили про «право власності» або «право на власність».

Отже, з огляду на практику Європейського суду, за вищевказане правопорушення, яке полягає в недекларуванні іноземної валюти, громадянка України ОСОБА_1 , підлягає адміністративному стягненню у виді штрафу.

При цьому, суддя звертає увагу, що представник митниці, у судовому засіданні, не довів і навіть не стверджував, що одного такого адміністративного стягнення не достатньо для досягнення бажаного стримуючого і карного впливу і запобігання порушень вимог про декларування. Пояснення представника митниці щодо застосування конфіскації обґрунтовуються виключно тим, що таке додаткове адміністративне стягнення передбачене санкцією ст. 471 МК України, як обов`язкове.

Шкода, яку громадянка України ОСОБА_1 , потенційно могла завдати державі була незначною: вона не ухиляється від сплати мита та інших зборів і не завдала державі іншої шкоди, якби вона ввозила гроші не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти були ввезені на територію держави. Таким чином, метою конфіскації було не відшкодування майнової шкоди, завданої державі, оскільки вона не зазнала ніяких збитків, внаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації. Крім того, застосування конфіскації в даному випадку є не компенсаційною, а стримуючою та карною мірою.

На підставі ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При прийнятті рішення суддя враховує, зазначені пояснення правопорушника та представника за договором особи, яка порушила правила митного законодавства, долучені ним до матеріалів справи документи та встановлені в цілому у судовому засіданні обставини.

Разом з цим, при перевірці вказаних обставин та досліджених документів, судом встановлено, що громадянка України ОСОБА_1 , є пенсіонерка та офіційно працевлаштована за Національним колективним трудовим договором в Італії м. Мілан на посаді: хатня робітниця. Займає посаду хатньої робітниці з 12.12.2012, тобто працює у приватного роботодавця у відповідності до приписів закону, податки на дохід від найманої праці покладається на громадянку ОСОБА_1 , та до її обов`язків входить подання декларації про доходи та самостійно сплачує податкові умови у строк та у порядок, передбачені законом. Так, протягом 2018 року приватний роботодавець Біфулько ОСОБА_4 Марія податковий номер: BFLPGS63L08L845P сплатили ОСОБА_1 , податковий код: KLCSTL56S53Z154N, яка працювала в якості домашнього працівника, суму коштів 10407,29 євро за вирахуванням частки внесків, внесених до національного інституту соціального забезпечення, сплачених працівником, та виплати 796,99 євро за пільги після працевлаштування. Заробітна плата до вирахування податків складає 770,00 євро. Що підтверджується листом приватного роботодавця з законним перекладом із італійської мови на українську та договором №-38 від 11.12.2012 укладеного між роботодавцем та робітником.

Обтяжуючих відповідальність особи обставин судом не встановлено.

Відповідно п. 10 ч. 2 Конвенції про захист заробітної плати № 95: «Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї».

При прийнятті рішення суддя враховує наявність у громадянки України ОСОБА_1 , підтверджуючих походження валюти документів, її розмір та призначення. Так в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про незаконність походження вказаних коштів, а навпаки є відомості, які свідчать про легальне джерело походження такої валюти.

Європейський суд з прав людини у справі «Гирлян проти Росії» (№ 35943/15) від 09.10.2018. Посилаючись на статтю 1 Протоколу № 1 (захист власності) до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод С. ОСОБА_5 звернувся до Європейського суду з прав людини. У скарзі він обґрунтував, що конфіскація була надмірною та непропорційною переслідуваній законній меті, адже гроші були отримані ним на законних підставах. Суд, погодився із доводами, вказаними у скарзі, така жорстка система не в змозі забезпечити необхідний справедливий баланс між вимогами загальних інтересів і захистом права людини на власність. Міра конфіскації поклала на заявника індивідуальне і надмірне навантаження і була неспіврозмірна скоєному злочину.

Розуміння «Пропорційність» - є оціночною категорією і повинна встановлюватися щодо конкретного суб`єкта в кожній окремій справі на підставі тих обставин і фактів, що встановлені судом безпосередньо. Підґрунтям для висновку про додержання балансу інтересів, якщо втручання в право особи на мирне володіння майном має місце, повинен бути результат вивчення спірної ситуаці. З огляду на наведене, застосування конфіскації предметів порушення митних правил, в даному випадку є порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, а саме втручання в право громадянки України ОСОБА_1 , на повагу та захист власності вільного користування та розпорядження коштами. Конфіскація грошових коштів, отриманих громадянкою України в наслідок заробітної плати є надмірною оскільки буде непропорційним, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника і буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі «правопорушення та відповідальності».

Європейський суд з прав людини у справі та справі від 11.07.2019 «Садоча проти України» (скарга №77508/11) та «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини виходить із оцінки забезпечення «справедливого балансу» дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини).

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) - «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Таким чином, суд бере до уваги надані покази представника за договором правопорушника та пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, які зазначили, що вилучені кошти інспектором митниці, є для громадянки України ОСОБА_1 , надзвичайно важливою сумою на які вона розраховувала. Отримані нею кошти є її заощадженнями отриманих в наслідок заробітної плати, оскільки ОСОБА_1 , кошти заощяджувала із 2012 року та протягом 2018 року отримала 10407,29 євро із них було сплачено податок у розмірі 795,99 євро. Грошові кошти в сумі 7000 євро, що тимчасово вилучені працівниками митниці, є для ОСОБА_1 , великою сумою коштів, а тому їх конфіскація суттєво вплине на її подальше життя. Разом з цим, суд встановив, що ОСОБА_1 , не має особистого житла, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та має намір придбати собі житло. І одразу після прильоту в Україну уклала попередній договір купівлі продажу квартири. На даний час у зв`язку з простроченням виконання свого зобов`язання за договором ОСОБА_1 нараховуються пеня і штрафи. ОСОБА_1 живе за рахунок коштів отриманих від її попереднього власного заробітку та пенсії. Застосування конфіскації буде занадто жорстоким покаранням для правопорушниці оскільки сума вилучена у неї валюти є її приватною власністю, які мають легальне походження, а саме вона їх отримала від своєї заробітної плати. Дані грошові кошти необхідні їй для забезпечення гідного існування, проживання та купівлю їжі, ліків, інше. Конфіскації цих коштів, на які розраховувала ОСОБА_1 , ставить її в скрутне матеріальне становище, що в свою чергу поставить її життя під загрозу, а тому це порушує її право на повагу власності, так як є не пропорційним, оскільки покладає на неї «індивідуальний надмірний тягар».

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що конфіскація вилученої валюти буде сприяти лише погіршенню матеріального становища правопорушниці та ніяк не сприятиме вихованню громадянки України та попередженню вчиненню нею нових порушень.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер скоєного, виходячи із ч. 3 ст. 462 МК України, матеріалів справи, встановлені судом обставини, зазначені норми закону, суддя дійшов висновку, що на правопорушницю має бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700 грн.). Підстав для застосування конфіскації вилученої валюти у суду немає, яке вказане в санкції ст. 471 МК України.

Саме таке стягнення суддя вважає достатнім для виправлення та належної поведінки громадянки України ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 520 МК України витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, з правопорушниці громадянки України ОСОБА_1 , на користь Київської митниці ДФС слід стягнути витрати, понесені Київською митницею ДФС на транспортування предметів правопорушення в справі про порушення митних правил до місця зберігання у розмірі 39 гривень 50 копійок (а.с.17).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з громадянки України ОСОБА_1 , на яку накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 384 гривень 20 копійок.

Керуючись: п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 3, 10, 366, 462, 471, 520 МК України (в редакції 2012 року), ст. ст. 8, 23, 33, 40-1 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в :

Визнати винною громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 27.03.2014, орган що видав 8090, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок, що підлягає сплаті на користь держави України (одержувач: Борисп.УК/Бориспіль/21081100, код отримувача , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA6010004, код класифікації доходів: 21081100).

Вилучену валюту, згідно протоколу про порушення митних правил №0372/12500/19, а саме: євро за курсом НБУ станом на 24.07.2019 за 100 євро - 2863-6452 гривень, кількістю - 7000, вартістю 200 455 гривень 16 копійок, - повернути громадянці України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 27.03.2014, орган що видав 8090, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 .

Стягнути з громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 27.03.2014, орган що видав 8090, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: Бориспільське УК/Бориспіль/22030101, код отримувача (, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA6010004, код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір в розмірі 384 гривень 20 копійок.

Стягнути з громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 27.03.2014, орган що видав 8090, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , на користь Київської митниці ДФС (Код , банк: Держказначейська служба України м. Київ, код банку: 820172, р/р: НОМЕР_3 ) понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 39 гривень 50 копійок.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя: Ю.В. Кабанячий

Постанова суду набрала законної сили ___________________.