БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1130/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2019 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни матеріали, які надійшли від Управління Держпраці у Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, має 3-х неповнолітніх дітей, працюючого приватним підприємцем, за ч.2 ст.188-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , будучи фізичною особою-підприємцем, який використовує найману працю, у 2017-2018 роках не виконав нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів (норматив працевлаштування інвалідів - 1 чол., фактично працювало у 2017 році 0 чол., у 2018 році 0,416 чол.), та за 2017-2018 роки не подав до Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів, чим порушив вимоги ч.1, 7, 9 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

ОСОБА_1 в судовому засіданні винним себе у вчиненні зазначеного правопорушення визнав частково й пояснив, що не був обізнаний про необхідність реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів та подачі їм звіту; фактична штатна чисельність працівників протягом 2017-2018 років у нього була менша, ніж зазначено в протоколі; до районного центру зайнятості ним подавались відомості про наявність вакансії для працевлаштування інвалідів.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

За змістом положень ч.2 ст.188-1 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно з ч.7, 9 ст.19 даного Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю. Порядок реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, його відділеннях, строки подання йому звітів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, контролю за виконанням нормативу робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо їх реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, його відділеннях, подачі щорічного звіту, а також надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протокол про вилучення речей і документів, а також інші документи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується самим притягуваним, він є фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю.

Згідно акту перевірки від 25.09.2019р., копій звітів форми Д4 (місячна) «Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» середньооблікова чисельність штатних працівників ФОП ОСОБА_1 у 2017 році становила 14 осіб (13,92), у 2018 році 16 осіб (15,58), що хоча й відрізняється від тих розрахунків, які наведені в протоколі про адміністративне правопорушення, але у відповідності до ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» зобов`язує ОСОБА_1 зареєструватися у Фонді соціального захисту інвалідів та подавати до Фонду відповідну звітність про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Водночас ОСОБА_1 зазначені вимоги Закону не виконав й впродовж 2017-2018 років у Фонді соціального захисту інвалідів не зареєструвався й звіти про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю не подавав, що не заперечується ним самим у судовому засіданні.

Посилання ОСОБА_1 на свою необізнаність не заслуговують на увагу, оскільки згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України; незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Крім того, з огляду на приписи ч.1 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та виходячи з середньооблікової чисельності штатних працівників ФОП ОСОБА_1 норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів для нього у 2017-2018 роках становив 1 особу, але притягуваний даного нормативу не виконав (у 2017 році осіб з інвалідністю не було працевлаштовано, а у 2018 році лише з серпня місяця забезпечено роботою 1 особу, що складає 0,416 й менше 1).

Натомість посилання ОСОБА_1 щодо подання ним до районного центру зайнятості відомостей про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів не підтверджені жодними доказами, хоча в судовому засіданні оголошувалася перерва, проте притягуваний в обгрунтування своїх доводів ніякої інформації з центру зайнятості не надав.

Тому, враховуючи вищевказані обставини справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП, і з урахуванням часткового визнання притягуваним своєї вини, його особи, характеру та обставин вчинення правопорушення, до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч.2 ст.188-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.188-1, ст.40-1, 283, 284, 307, 308 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу. В разі несплати правопорушником штрафу в зазначений строк в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення штраф стягується в подвійному розмірі 680 (шістсот вісімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384,20 грн.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови

Суддя Борзнянського районного суду О.А. Луговець