Номер провадження: 33/813/489/19
Номер справи місцевого суду: 505/392/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, за участю секретаря судового засідання Ткачука В.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Котовського міськрайонного суду Одеської області Вергопуло А.К. від 28.02.2019 року,

встановив

Зазначеною постановою суду, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, притягнуто до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 09.01.2019 року о 09 годині 10 хвилин, по вул. Соборній у м. Подільську навпроти будинку №259, керував транспортним засобом марки ВАЗ 2101, державний номерний знак 417-55ОА, з явними ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння в очах, від проходження алкотестера «Драгер» на місці зупинки та від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння в медичному закладі в установленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що не погоджується із оскарженою постановою суду та вважає її незаконною та необґрунтованою, посилаючись при цьому на те, що своєї вини та факту керування ним транспортним засобом в стані алкогольного спяніння не визнав. Звертає увагу на те, що він повідомив працівника поліції про те, що не поспішає до центру зайнятості. Поліцейським не було розяснено при складанні протоколу порядок проходження огляду на стан спяніння в медичному закладі та не видано відповідного направлення до медичного закладу на огляд, водія не відсторонили від керування транспортним засобом. Також ОСОБА_2 вважає, що покази свідків не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів.

Посилаючись на вищенаведені обставини, апелянт просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно зясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Доводи ОСОБА_2 про його невинуватість у вчиненому правопорушенні апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження виходячи з наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №072966 від 09.01.2019 року, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 09.01.2019 року о 09 годині 10 хвилин, по вул. Соборній у м. Подільську навпроти будинку №259, керував транспортним засобом марки ВАЗ 2101, державний номерний знак 417-55ОА, з явними ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння в очах, від проходження алкотестера «Драгер» на місці зупинки та від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння в медичному закладі в установленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_2 в поясненнях, наданих 09.01.2019 року під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтвердив, що він відмовився проходити медичний огляд на стан спяніння, претензій до працівників поліції не має.

Крім того факт відмови ОСОБА_2 підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.4-5), які підтвердили наявність у ОСОБА_2 під час складання протоколу ознак алкогольного сп'яніння та факт його відмови від проходження огляду на стан спяніння за допомогою спеціального технічного засобу та у медичному закладі.

Апеляційний суд не може прийняти до уваги доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд до медичного закладу, оскільки, в поясненнях, викладених у протоколі, ОСОБА_2 особисто зазначив, що відмовляється від проходження огляду на стан спяніння. Порушення працівниками поліції вимог щодо відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом не свідчить про відсутність у його діях складу інкримінованого правопорушення

Також суд відхиляє доводи апеляційної скарги що покази свідків не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів, оскільки це не підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин вважаю, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння та відмовився від проходження огляду на місці або в умовах медичного закладу, що було встановлене в передбаченому законом порядку.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, а тому висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст.33 КУпАП на накладено стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2019 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду ОСОБА_5