Справа № 344/4496/19
Провадження № 33/4808/229/19
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Морозова В.Ю.,

розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., також стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 11.03.2019 року о 01 год. 50 хв. по вул. Хоткевича, 2-А/1 в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував автомобілем RENAULT номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка. що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, оскільки при прийнятті рішення суд відступив від принципів неповноти та об`єктивності судового розгляду.

Зазначає, що вини своєї не визнає, оскільки складений стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам чинного законодавства, судом не було викликано та допитано в судовому засіданні свідків у справі і суд обмежився лише дослідженням їх письмових пояснень.

Крім того, вважає, що суд першої інстанції не дав йому можливості реалізувати своє право на захист, та безпідставно відхилив його клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції для забезпечення участі його захисника ОСОБА_2 .

Вказує на те, що матеріали справи не містять акту огляду на стан сп`яніння, що передбачено відповідною Інструкцією та є порушенням порядку проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Також, матеріали справи не містять направлення водія на медичний огляд та відсутня довідка про те чи раніше особа притягувалась до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що матеріали справи не містять даних про його відсторонення працівниками поліції від керування транспортним засобом після складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Морозов В.Ю. підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду першої інстанції і закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції розгляд справи відбувся без участі його захисника, внаслідок чого було порушено його право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на правову допомогу професійного адвоката є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З матеріалів справи та апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він подав клопотання про проведення судового розгляду справи в режимі відеоконференції з його захисником, який проживає в м. Кривий Ріг, а у випадку неможливості її проведення, просив суд залучити йому безоплатного захисника у зв`язку із чим розгляд справи перенести на інший день.

Однак, суд першої інстанції, грубо порушуючи вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , безпідставно відмовив ОСОБА_1 в задоволенні клопотання, не прийняв заходів щодо забезпечення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на правову допомогу.

Суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про те, що вищевказані дії ОСОБА_1 мають ознаки недобросовісного користування наданими правами і останній зловживає правом на відкладення розгляду справи з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення , його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право мати захисника.

Апеляційний суд вважає, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 протягом розгляду справи не давала суду першої інстанції правових підстав прийти до висновку про зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами.

Так, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 30 травня 2019 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг з метою забезпечення участі захисника адвоката Морозова В.Ю.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 11.03.2019 року о 01год. 50 хв. по вул. Хоткевича, 2-А/1 в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував автомобілем RENAULT номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором взводу №1 роти №2БУПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Жирковим А.В., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення власноручно підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у суді м. Івано-Франківська.

Посвідчення водія працівниками поліції у ОСОБА_1 було вилучено та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

З вищевказаних відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Драгер та в медичному закладі.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що участь свідків встановлена законом тільки під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а факт відмови від такого огляду встановлюється судом на підставі сукупності належних та допустимих доказів, які повинні бути досліджені судом у встановленому законом порядку.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував проти того, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу працівником поліції, у зв`язку з тим, вперше опинився у подібній ситуації, розгубився, розхвилювався, оскільки вважав дії працівників безпідставними, так як не знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, вказує на те, що працівники поліції не надали йому можливість ознайомитись з документами на технічний засіб та не надали йому направлення для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Разом з тим, визнає, що також відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, який йому було запропоновано працівниками поліції.

Відсутність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не свідчить про порушення поліцейськими встановленого законом порядку такого огляду, оскільки необхідність складання відповідного направлення виникає тільки у разі коли водій транспортного засобу погоджується на проходження такого огляду.

Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи апеляції про відсутність в матеріалах справи довідки про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки зі змісту його пояснень та доводів апеляційної скарги вбачається, що він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності і на даний час звинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП без наявності кваліфікуючої ознаки повторного вчинення правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для направлення матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення, оскільки вказані матеріали не містять істотних недоліків, які унеможливлюють розгляд справи по суті.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом не може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП було складено саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення серії БД №294379 від 11 березня 2019 року (а.с.1) містить достатні дані, які підтверджують винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

До матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 11.03.2019 року (а.с.2), з яких вбачається що ОСОБА_1 , будучи з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Разом з тим, правова оцінка вищевказаних пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не впливає на висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Алкотест Драгер та в закладах охорони здоров`я.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій, конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення та встановити, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу поліцейським та у закладах охорони здоров`я не була вимушеною.

Наявність свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не викликає сумніву, так як підтверджується вищевказаним відеозаписом, дані якого повністю узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення, в якому вказані прізвища свідків та їх місце проживання, що засвідчено їх власними підписами, а також підтверджується окремими письмовими поясненнями вказаних свідків, які долучені до вказаного протоколу.

Апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави, передбачені ст.294 КУпАП, для виклику та допиту вищевказаних свідків у судовому засіданні апеляційної інстанції, враховуючи, що письмові пояснення вказаних свідків щодо відмови правопорушника пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку не суперечать поясненням ОСОБА_1

Під час перевірки доводів апеляції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не було виявлено порушень встановленого законом порядку вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яку затверджено наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза всяким розумним сумнівом доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Апеляційний суд вважає встановленим, що 11.03.2019 року о 01 год. 50 хв. по вул. Хоткевича, 2-А/1 в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував автомобілем RENAULT номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При призначенні покарання ОСОБА_1 , апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Вважаю за необхідне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що відповідає, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, Згідно з ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

У разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із зміною в 2019 році розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та прийняти нову постанову.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 грн. 20 коп.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв