Справа № 351/2480/18
Провадження № 33/4808/180/19
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Калиновський М. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду ОСОБА_1, за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 31.01.2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює, -

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив постанову суду скасувати як незаконну та необґрунтовану, прийняти нову, якою провадження по справі закрити, у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Водночас просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки справу розглянуто у його відсутність, не зважаючи на його заяву про перенесення судового розгляду на інший час в наслідок його хвороби. Апелянт вину не визнає, посилаючись на те, що працівники поліції порушили порядок проведення огляду, передбачений ст. 266 КУпАП та Інструкцією. Стверджує, що під час проведення огляду свідків не було, протокол у його присутності не складався, ним не підписувався, тимчасове посвідчення йому не видавалось. Посилається також на неконкретне обвинувачення, оскільки працівниками поліції у протоколі не конкретизовано в якому саме стані він перебував, у стані алкогольного чи наркотичного спяніння. Вказує, що працівником поліції було продемонстровано йому як правильно використовувати трубку «Драгер» для проходження огляду, що викликало у нього сумніви у справності приладу, оскільки показник технічного засобу показував наявність алкоголю після продуття працівником поліції. Зазначає також те, що посилання в протоколі на п. 2.5 ПДР України є неприпустимим, оскільки цей пункт передбачає вимогу працівників міліції, в той час як на теперішній день діють працівники поліції. В обґрунтування незаконності дій працівників поліції також посилається на те, що в направлення на медичне освідчення до Снятинської районної лікарні міститься час 05.11.2018 року о 04-45 год., хоча в цей час працівники поліції знаходились в с. Хлібичин. На думку апелянта, наявні в справі докази не доводь його причетності до адміністративної відповідальності, оскільки до протоколу не долучено жодного доказу, який би засвідчував його стан алкогольного спянінням.

Постановою судді встановлено, що ОСОБА_2 05.11.2018р. біля 04:40 год. в с.Хлібичин Снятинського району керував автомобілем, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, нестійка хода. Від проходження медичного освідчення водій категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду з'явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, якому роз'ясненні права, передбачені ст.268 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2, підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови суду належить поновити, апеляційну скаргу - задовольнити, постанову судді - скасувати, прийняти нову, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В матеріалах провадження міститься розписка - повістка про виклик до суду ОСОБА_2 на 31.01.2019 року о 09-25 год. з підписом останнього про її одержання (а.п. 34).

Перед судовим рішення суду першої інстанції, яке проголошено 31.01.2019 року. знаходиться заява ОСОБА_2 про перенесення слухання по справі, яка датована ним 30.01.2019 року, з долученням поштового конверту з відміткою на штампі про її направлення до поштового звязку 31.01.2019 року (а.п. 39-40).

На підтвердження обґрунтованості причини своєї неявки в судове засідання суду першої інстанції саме 31.01.2019 року, ОСОБА_2 до апеляційної скарги долучив довідку директора КНП «Заболотівська районна лікарня» про те, що він дійсно знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 31.01.2019 року по 08.02.2019 року (а.п. 63)

З урахуванням викладеного, вважаю, що причина неявки ОСОБА_2 в судове засідання 31.01.2019 року є поважною, а тому строк на апеляційне оскарження належить поновити, а постанову суду скасувати, оскільки ОСОБА_2, був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №004378 від 05.11.2018 року, вбачається, що ОСОБА_2 предявлене обвинувачення за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно норм діючого законодавства, апеляційний перегляд справи відбувається в межах апеляційних вимог.

З апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що одним із доводів апелянта є порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), які вважаю такими, що заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Дослідивши фактичні обставини справи та оцінивши їх у сукупності, доходжу висновку про відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП в частині складу адміністративного правопорушення щодо відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Основною нормативною базою, яка регламентує особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП працівниками поліції, є, зокрема Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та інші нормативно-правові акти.

Виходячи із загального змісту спеціальних нормативних актів, зокрема приписів ст.266 КУпАП та Інструкції, порядок проведення огляду на стан спяніння вважається таким, що відповідає вимогам закону коли: по-перше, працівниками поліції виявлені ознаки алкогольного спяніння у водія транспортного засобу, по-друге особі пропонують пройти огляд на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків на місті зупинки, а у разі незгоди водія з проведенням огляду на місці зупинки або незгоден з його результатами, останньому пропонують пройти огляд в закладі охорони здоровя.

Проте, як вбачається з наданих суду матеріалах провадження, зокрема відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, працівники поліції під час як проведення огляду щодо ОСОБА_2, так і складанні протоколу про адміністративне правопорушення, знехтували вказаними вимогами закону.

Так, в судовому засіданні апеляційного суду було відтворено оптичний відео-диск з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, що міститься в матеріалах провадження, на якому відображений порядок проведення працівниками поліції огляду на стан алкогольного спяніння відносно ОСОБА_2 (а.п. 36).

На вказаному диску містяться три файли: ; ; .

Відтворенням відеозапису на відеофайлі № на 00:00:09 секунді встановлено, що працівник поліції після відмови ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер» пропонує останньому пройти огляд в медичному закладі, та отримує чітку відповідь ОСОБА_2: «Так». Працівник поліції ще раз повторює запитання, чи дійсно ОСОБА_2 хоче пройти огляд в медичному закладі, на що останній знов чітко відповідає своєю згодою. Далі вбачається, що не зважаючи на бажання ОСОБА_2 пройти огляд в медичному закладі, працівники поліції продовжують пропонувати останньому пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», а потім попереджують ОСОБА_2 про адміністративну відповідальність за відмову останнього пройти огляд на стан алкогольного спяніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України працівники поліції мають права вимагати від водіїв транспортних засобів пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного спяніння, у разі виявлення у водіїв ознак такого спяніння, перелік яких міститься у п. 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства охорони здоровя та Міністерства внутрішніх справ за №1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція), зокрема: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

В той же час, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу або незгоди водія з його результатами, такий огляд, відповідно до приписів закону, проводиться в закладах охорони здоров'я.

Таким чином доходжу висновку про те, що працівники поліції знехтували прямо передбаченим їх обовязком провести огляд на стан алкогольного спяніння в медичному закладі після відмови ОСОБА_2 пройти такий огляд з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, та не доставили останнього в лікарню, обмежились складанням направлення на огляд в заклад охорони здоровя для встановлення стану алкогольного спяніння ОСОБА_2, яке міститься в матеріалах провадження (а.п. 2).

Враховуючи наведене вище, вважаю, що працівниками поліції грубо порушено вимоги ст.ст. 256, 266 КУпАП та приписи Інструкції, під час складання протоколу, який є актом обвинувачення в скоєнні адміністративного правопорушення, та, відповідно, і проведення огляду на стан спяніння.

Лише чітке дотримання вказаної вище процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного спяніння свідчить про законні вимоги працівників поліції та обґрунтовані підстави проведення вказаного огляду, а також допустимість вказаних висновків як доказу вчинення адміністративного правопорушення у звязку з тим, що відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан спяніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення без залучення свідків. Матеріали провадження містять рапорт працівника поліції, з якого вбачається наступне: «Встановити свідків відмови від проходження медичного огляду не представилось можливим, оскільки по даній вулиці ніхто не проїхав, та не проходив у відведений термін для складання адміністративних матеріалів. Відео відмови знаходиться в Снятинському ВП, яке може бути переглянуте в суді» (а.п. 28).

Проте, долучений працівниками поліції відеозапис не містить повної процедури проведення огляду. ОСОБА_2 на вказаному відеозаписі наполягав на проведенні огляду в медичному закладі.

Інших доказів які б поза всяким розумним сумнівом свідчили про відмову ОСОБА_2 пройти огляд у передбаченому законом порядку, матеріали провадження не містять.

Отже, оскільки працівниками поліції було грубо порушено порядок проведення огляду водія на стан спяніння, то результати такого огляду є недійсними, відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи те, що під час апеляційного розгляду справи було встановлено, що огляд на стан спяніння ОСОБА_2 був проведений в порушення вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП та зазначених вище приписів Інструкцій, доходжу до висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, оскільки державні органи не мають права перекладати обов'язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов'язком.

Отже, коли вина особи не була доведена належними доказами, то поза розумним сумнівом, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Зазначені вище порушення, а саме в частині недотримання працівниками поліції процедури проведення огляду на стан алкогольного спяніння щодо ОСОБА_2, є безумовною підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, внаслідок відсутності належного доказу винуватості особи.

За вказаних вище обставин, вважаю, що апеляційну скаргу належить задовольнити, постанова суду скасувати, прийняти нову, якою закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 31.01.2019 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 31.01.2019 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Прийняти нову, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло