ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/330/19 Справа № 207/4422/18 Суддя у 1-й інстанції - Юрченко І.М. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро апеляційні скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на постанову судді Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська від 11 лютого 2019 року, якою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою, ОСОБА_1. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними на 1 рік

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 06 грудня 2018 року о 20 год. 15 хв. у м. Камянське, вул. В. Чорновола водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), на вимогу працівника поліції в присутності двох свідків відмовився пройти медичний огляд у встановленому порядку для встановлення стану спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді першої інстанції, та закрити справу за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необгрунтованою. Свою позицію обґрунтовує тим, що поліцейські не пропонували йому проти тест за допомогою алкотестеру, Також зазначає, що покази свідків відрізняються між собою. Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення його для проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння.

В апеляційній скарзі захисник просить справу відносно ОСОБА_1 закрити.

В обгрунтування зазначає, що покази свідків різняться між собою. Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження медичного огляду у лікарні. Вказує на те, що працівники УПП не пропонували пройти огляд за допомогою алкотестеру.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_2 підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі повному обсязі, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вини останнього, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції було надано належну оцінку, зокрема: протоколом серії БД 455149 від 06.12.2018 року, складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КупАП; рапортом працівника поліції, в якому викладені фактичні обставини скоєного ОСОБА_3 інкримінованого йому адміністративного правопорушення; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з яких вбачається, вони були свідками того, як водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку та перебував з ознаками алкогольного спяніння а саме запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, також йому було запропоновано пройти огляд за допомогою алкотестеру Драгер, та огляд у медичному закладі, на що останній відмовився;

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, що є підтвердженням обєктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП.

Крім того, в суді першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покази яких є узгодженими між собою та достовірними, а доводи апеляційних скарг стосовно їх не узгодженості є необгрунтованими та безпідставними, та фактично перетворюють зміст обставин викладених в поясненнях свідків, та зводяться до переоцінки доказів.

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків які містяться в матеріалах справи, не вбачається.

Крім того стосовно посилання в апеляційних скаргах на те, що письмові пояснення здійсненні зазделегіть підготовленому шаблоні та є ідентичними, не знайшли свого підтвердження, та є необґрунтованими.

Так, зазначені письмові пояснення свідків містять підписи підписами останніх, що з їх слів написано вірно та ними прочитано, а тому будь яких вимог щодо шаблону надання пояснень нормами чинного законодавства не передбачено.

Також не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційних скарги, стосовно того, що ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд за допомогою алкотестеру Драгер.

Аналізуючи пояснення свідків, вбачається, що ОСОБА_1 пропонувалося пройти огляд як у лікарні так і за допомогою газоаналізатора, що й не спростовано рапортом інспектора УПП.

Крім того, в наявних матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_1 останній зазначає, що відмовився пройти огляд на стан спяніння, будь якої вимоги чи незгоди останнім висловлено не було.

У відповідності до вимог ст. 266 КупАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Таким чином, зазначене спростовують доводи апеляційної скарги, стосовно не пропонування йому інспектором УПП пройти огляд за допомогою газоаналізатора.

Також не заслуговують і на уваги доводи апеляційних скарг, стосовно того, що в матеріалах справи не міститься направлення водія у лікарню, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду в порядку, передбаченому ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, п. 8 Інструкції у звязку з чим направлення не видавалось і поліцейські не забезпечували його доставку до найближчого закладу охорони здоровя.

Окрім цього, Порядок та Інструкція не містять положень про обовязок працівників поліції вручати таке направлення на проходження медичного огляду на стан спяніння у разі відмови водія від його проходження.

Разом з тим, це не позбавило можливості ОСОБА_1 пройти такий медичний огляд за власною ініціативою на підставі його заяви, враховуючи, що стосовно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП..

Так, судом було встановлено та досліджено обставини скоєння ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, на підставі яких суд дійшов висновку про наявність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП, в основу доведеності вини яких, суд поклав саме протокол про адміністративне правопорушення, який складений з дотриманням вимог ст. 256 КупАП та уповноваженою особою, в якому викладені обставини, час та місце скоєння адміністративного правопорушення.

Крім того, Відповідно до абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року №14, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, в ньому розкрито повністю обєктивну сторону правопорушення, його суть, зазначено ознаки алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), зафіксовано відмову порушника від проходження медичного огляду в присутності двох свідків, які підписалися в даному протоколі.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а будь яких інших доказів про відсутності вини останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП, що виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська від 11 лютого 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Іванченко