Справа№464/1812/19
пр.№ 3/464/876/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2019 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Рудаков І.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1, 15.03.1975р.н. (ІПН НОМЕР_1), непрацюючого (пенсіонер), зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,-

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 22 березня 2019 року о 02.40 год. по вул.Городоцька, 197 у м.Львові здійснював керування автомобілем НОМЕР_2, в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, проте до суду не зявився, водночас, уповноважив адвоката ОСОБА_2 на захист його інтересів під час розгляду вказаної справи.

Захисник особи, відносно якої вирішується питання про її притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 при розгляді справи пояснив, що 22.03.2019 ОСОБА_1 дійсно здійснював керування автомобілем по вул.Городоцька у м.Львові, де був зупинений працівниками патрульної поліції, які маючи підозри щодо вживання ним алкогольних напоїв попросили його пройти огляд на стан алкогольного спяніння з використанням спеціального приладу алкотестера, на що останній погодився. За результатами пройденого тесту показники алкотестера «Drager Alkotest 6820» виявились позитивними, а саме результати тесту склали 1,43% проміле, з чим ОСОБА_1 фактично погодився, про що вказав в акті огляду. Однак, в порушення вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду №1103 від 17.12.2008 та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015, працівники поліції, користуючись необізнаністю водія у всіх аспектах таких справ, не розяснили йому право та не запропонували пройти огляд в медичному закладі, натомість без доставлення водія в заклад охорони здоровя для проходження медичного огляду, протиправно склали протокол про адміністративне правопорушення. Вважає, що в за даних обставин, у звязку з порушенням процедури визначеної відповідним порядком, провадження у справі підлягає закриття за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд при винесенні постанови про адміністративне правопорушення перевіряє: чи є в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, чи накладено стягнення в межах, встановлених законодавчим актом.

Факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП стверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 400315 від 22.03.2019, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП; актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, за змістом якого ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, що підтверджено його особистим підписом та підписами свідків; квитанцією (роздруківкою) з результатами проходження огляду водія з використанням спеціального приладу алкотестера «Drager Alkotest 6820» тест № 488 від 22.03.2019 (03:08 год.), яким встановлено стан алкогольного спяніння водія ОСОБА_1 (Е-1,43‰); наявними в матеріалах письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії НК № 539691 від 22.03.2019; матеріалами відеофіксації з нагрудних знаків інспекторів під час складення та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Так, зокрема, із оглянутого судом відеозапису із нагрудних камер інспекторів УПП у Львівській області вбачається, що 22.03.2019 на місці зупинки автомобіля НОМЕР_2, працівниками поліції у водія ОСОБА_1, який здійснював керування згаданим транспортним засобом, було виявлено ознаки алкогольного спяніння, про що йому було повідомлено та відповідно запропоновано пройти медичний огляд на встановлення стану спяніння у передбаченому законом порядку. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного спяніння з використанням спеціального приладу алкотестера на місці. За наслідками продуття ОСОБА_1 алкотестера «Drager Alkotest 6820» були отримані позитивні результати алкогольного спяніння (Е-1,43‰). Вказана процедура відбувалась в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 При цьому водій ОСОБА_1 не заперечував щодо результатів тесту. Більше того, на одному із відеофрагментів ОСОБА_1 по суті визнав, що він керував автомобілем в стані алкогольного спяніння та навіть запропонував інспектору домовитись про те, щоб вирішити дану ситуацію без складення відповідних адміністративних матеріалів, покликаючись на те, що він являється пенсіонером. Вказані обставини чітко зафіксовані на відеокамерах нагрудних знаків інспекторів та жодного сумніву щодо їх достовірності не встановлено. Вміст відеоматеріалів з нагрудних відеокамерах інспекторів, поряд із іншими зібраними по справі доказами, є достатнім для формування висновку про подію та прийняття обєктивного судового рішення, а тому суд не вбачає необхідності у виклику свідків даної події.

Згідно із п.27 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Оцінюючи пояснення захисника правопорушника вважаю їх такими, що дані лише з метою уникнення відповідальності його підзахисним за вчинене правопорушення, оскільки такі пояснення не підтверджені жодними фактичними даними та суперечать встановленим обставинам справи, що підтверджені наведеними вище доказами. Слід додатково звернути увагу на те, що за змістом положень п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, яким встановлено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. В даному ж випадку, водій ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на встановлення стану спяніння з використанням спеціального приладу алкотестера та був згідний з результатами такого, не висловлював жодної незгоди щодо процедури проведення та результатів тесту, у відповідній графі акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів поставив свій підпис щодо згоди з результатами огляду, а відтак підстав для направлення водія до відповідного закладу охорони здоровя для повторного проходження ним огляду не було.

Отже, дослідивши представлені на розгляд матеріали справи (докази), проходжу до висновку, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки останній керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Враховуючи обставини та характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, грубе порушення ним правил дорожнього руху, вважаю, що призначення стягнення (покарання), передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, згідно зі ст.23 КУпАП, буде достатньою, справедливою та необхідною мірою відповідальності за дане правопорушення.

Окрім цього, у відповідності до ст.40-1 КУпАП, ст.ст. 4, 9 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника в дохід держави слід стягнути 384,20 грн. судового збору.

На підставі ч.1 ст.130 КУпАП та керуючись ст.ст.40-1, 283-284, 289 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. судового збору.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів ГУК у Львівській обл./м.Львів/21081300, р/р: 3001, банк: Казначейство України (ЕАП), , ЗКПО: 21081300 (призначення платежу) МФО (код банку): 899998 (в порядку виконавчого провадження: стягувач Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області, адреса: 79005, м.Львів, вул.К.Левицького, 18, ).

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів ГУК у м.Києві /м.Київ/22030106, р/р: 6001, банк: Казначейство України (ЕАП), , дохід бюджету (ЗКПО): 22030106, МФО (код банку): 899998 (в порядку виконавчого провадження: стягувач Державна судова адміністрація України, адреса: 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, ).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та предявляється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя: Рудаков І.П.