ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/141/19 Головуючий в 1-й інстанції - Марко Я.Р.
Єдиний унікальний №336/6670/18 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Качан О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2019 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

Як зазначено в постанові, 26.10.2018 року о 22 годині 40 хвилин ОСОБА_2 в м. Запоріжжя по вул. Українська, 137, керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», д.н. НОМЕР_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив пункт 2.9 (а) правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі. Стан алкогольного сп'яніння підтверджується висновком КУ «ОКНД» ЗОР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 4794, складеному о 23 годині 55 хвилин 26.10.2018 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на незаконність постанови суду у зв'язку з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права. В обґрунтування доводів зазначає, що всупереч вимог ст.266 КУпАП поліцейським не було запропоновано мені пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу. Вказує, що лікар-нарколог відмовився проводити огляд методом лабораторних досліджень, відібрати зразки біологічного середовища: слину, сечу або змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя та рук, або кров. А повідомив, що буде проводити огляд тільки алкотестером «Драгер». Надавати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а саме Алкотестер "Драгер" також відмовився. Однак, можливості застосування в ході медичного огляду водія на стан алкогольного сп'яніння лікарем у лікувальному закладі, технічних засобів вимірювання Інструкцією не передбачено. А тому вважає висновок лікаря недійсним, оскільки вимога про проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у лікувальному закладі лише з використанням приладу типу «Драгер» є незаконною, а лікар повинен проводити огляд відповідно до вимог Інструкції, зокрема провести зовнішній огляд особи та відібрати біологічний матеріал з метою проведення лабораторних досліджень і отримання певних результатів.

В протоколі про адміністративне правопорушення поліцейськими не зазначено свідків, що є грубим порушенням Інструкції.

Окрім того, строк дії свідоцтва про державну реєстрацію приладу «Аlcotest 6510» №7261/2007 закінчився ще 10.02.2015 року. Такі медичні вироби дозволяється надавати на ринку до закінчення строку їх придатності і не більш як п'ять років з дати введення в обіг, без проходження процедури оцінки відповідності та маркування національним знаком відповідності. Оскільки свідоцтво про державну реєстрацію приладу «Аlcotest 6510» було видане ще в 2010 році, то минуло вже 9 років, а згідно постанови КМУ від 02.10.2013 №753, медичні вироби дозволяється надавати на ринку не більше як 5 років з дати введення в обіг. Зазначений прилад повинен пройти процедуру оцінки відповідності та маркування національним знаком відповідності, оскільки він був придбаний у 2010 році.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Качан О.С., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв'язку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 вину свою не визнав та просив провадження по справі закрити.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 надав аналогічні покази та зазначив, що суд першої інстанції ухвалив рішення без належного з'ясування всіх обставин.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_2 на свій захист спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №421748 від 26 жовтня 2018 року, зі змістом якого ОСОБА_2 ознайомився, його копію отримав, йому роз'ясненні права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.2); актом огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія до КУ «ЗОКНД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 жовтня 2018 року, від підпису яких ОСОБА_2 відмовився (а.с.3-4); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки (а.с.6-8); висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 в КУ «ЗОНД» №4794 від 26 жовтня 2018 року, в якому зазначено результат проведеного огляду, що останній перебуває у стані алкогольного сп'яніння (а.с.5); відеозаписом, який міститься на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 26 жовтня 2018 року.

Більш того, при перегляді відеозапису, доданому до матеріалів справи було встановлено, що ОСОБА_2 не заперечував факт вживання алкогольних напоїв, зазначивши, що напередодні вживав алкогольні напої.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки спростовуються матеріалами справи, а саме відеозаписом, який був переглянутий в судовому засіданні, відповідно до якого працівники поліції неодноразово пропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки, від проходження якого ОСОБА_2 відмовився у присутності свідків, які були присутні під час фіксації правопорушення та підстав сумніватися в правдивості їх пояснень у апеляційного суду немає. Після цього ОСОБА_2 надав згоду на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я та був доставлений працівниками поліції до закладу охорони здоров'я. В закладі лікарем було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою технічного засобу Драгер «Алкотест 6510», результат тестування склав 2,1 проміле, з яким ОСОБА_2 не був згодний. В подальшому останньому було запропоновано здати біологічний матеріал (сечу) для проведення лабораторних досліджень, на що ОСОБА_2 спочатку погодився, але потім відмовився в категоричній формі.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких суттєвих порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №421748 від 26 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_2, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_2 був ознайомлений, копію його отримав, як зазначено вище, йому роз'яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що він засвідчив особистим підписом. Таким чином, доводи апеляційної скарги про невідповідність протоколу вимогам Закону та порушення працівниками поліції вимог Інструкції при його складанні, є необґрунтованими.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, є доказом у справі про адміністративне правопорушення, і суд, відповідно до вимог ст.252 КУпАП, мусить оцінити всі докази, всебічно, повно і об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відсутність в протоколі свідків свідчить про неточності при його складанні та не може свідчити про відсутність складу адміністративного правопорушення. А тому доводи апелянта про те, що протокол є неналежним доказом у зв'язку з невідповідністю вимогам ст.256 КУпАП через відсутність свідків, є неслушними. На думку апеляційного суду достатньо пояснень зазначених свідків на окремому аркуші, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки.

Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_2 під час його складання не надходило, він власноруч розписався в протоколі. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду в закладі охорони здоров'я, з результатом обстеження він не був згодний, натомість не надав суду будь-яких доказів про оскарження висновку лікаря у встановленому законодавством порядку.

Також є безпідставними доводи щодо порушення поліцейським порядку огляду на стан сп'яніння та незаконність дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що останнім були оскаржені в установленому законом порядку будь-які дії працівників поліції, апеляційному суду належних доказів таких порушень сторона захисту не надала.

Доводи ОСОБА_2 про те, що результати його огляду на стан сп'яніння мають бути визнані недійсними, апеляційний суд вважає неспроможними, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС/МОЗ від 09 листопада 2015 року №1452/735, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, у тому числі і Alcotest Drager №6510, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Вказаний прилад зареєстрований в Україні відповідно до Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, що затверджений постановою КМУ від 09.11.2004 року №1497 (свідоцтво про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010, строк дії до 10.02.2015). Включення Драгер «Алкотест 6510» у реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення означало можливість його ввезення на митну територію України та введення у експлуатацію (початок використання), закінчення ж строку дії свідоцтва означало припинення можливості їх ввезення та введенню в експлуатацію, але не впливало на вироби, які вже були введені у експлуатацію. Таким чином, використання газоаналізаторів Drager Alcotest 6510, які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію протягом строку дії свідоцтва та знаходження цих приладів у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 року по 10.02.2015 року, є законним.

Крім того, згідно Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» №1324-VII від 05.06.2014 року міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13.10.2016 і становить 1 рік.

Всім вказаним вимогам Alcotest Drager №6510 відповідає, з свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки вбачається, що останнє калібрування зазначений технічний засіб пройшов 01 червня 2018 року, міжповірочний інтервал складає 1 рік (а.с.34).

Отже, використання медичних виробів газоаналізатора Alcotest Drager №6510, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що у свою чергу підтверджує вірність результатів вимірювання.

Таким чином, вищенаведене спростовує доводи апелянта про незаконність та безпідставність використання газоаналізатора Алкотестер Драгер №6510.

Твердження апелянта про порушення лікарем порядку його огляду у зв'язку з тим, що останнім не був проведений його зовнішній огляд та не відбирався біологічний матеріал з метою проведення лабораторних досліджень спростовуються матеріалами справи, а саме відеозаписом вказаних подій, відповідно до якого лікарем було запропоновано ОСОБА_2 здати біологічний матеріал (сечу) для проведення лабораторних досліджень, однак останній відмовився від здачі сечі. Разом з цим, судом першої інстанції було витребувано з КУ «ЗОКНД» ЗОР копію акту медичного огляду ОСОБА_2, відповідно до якого лікарем в повному обсязі був проведений зовнішній огляд ОСОБА_2, а саме стану його шкіри, поведінки обстежуваної особи, стан свідомості, орієнтування на місці, мовна здатність, рухова сфера. Зазначене підтверджується відеофіксацією вказаних подій.

Порушення, на які звертав увагу ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, є суто формальними і не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт керування транспортним засобом, тобто фактичні обставини справи не оскаржує взагалі.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2019 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 336/6670/18