ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«3» квітня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20 грудня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно постанови судді, 5 листопада 2018 року, о 22 год. 25 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 1102, державний номер НОМЕР_1, на автомобільній дорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 147 км, Вітовський район, Миколаївська область в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Результат аналізу в присутності свідків за допомогою газоаналізатору Драгер на місці зупинки транспортного засобу (в присутності двох свідків) склав 1,78 проміле, та за результатами медичного огляду в Миколаївському обласному наркологічному диспансері ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що приблизно о 20:00 годині 05.11.2018 р. він разом зі своїм знайомим їхали в м. Баштанку та, не доїжджаючи до перехрестя в напрямку м. Кропивницький, мотор транспортного засобу вийшов із ладу, і вони відкотили автомобіль через дорогу в напрямку м. Нова Одеса. Після чого, він зателефонував брату, щоб той за ними приїхав. Оскільки на вулиці було холодно, він вжив спиртні напої, щоб не змерзнути та не захворіти.

Стверджує, що приблизно о 22 год. 25 хв. приїхав його брат та вони вирішували, хто сяде за кермо його автомобіля, так як він перебував у стані алкогольного сп'яніння. Не заперечував, що транспортний засіб був без увімкнених габаритних вогнів. В цей час під'їхали працівники поліції.

Зазначає, що під час спілкування з працівниками поліції, у останніх виникла підозра, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння, що апелянт не заперечував, та відразу погодився продути алкотестер Драгер. Проте, зазначив, що транспортним засобом він не керував, а лише сидів в автомобілі.

Стверджує, що доказом того, що він не керував транспортним засобом, а поліцейські його не зупиняли, є відеозапис, з якого чітко видно, що транспортний засіб стояв на узбіччі в напрямку м. Нова Одеса, в той час, як поліцейські рухалися у зустрічному напрямку. А вже після того, як поліцейські побачили його автомобіль, розвернулися на дорозі в їхньому напрямку.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними.

Суддя, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в обґрунтування своїх висновків, вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №281786 від 05.11.2018 р.

Як слідує з зазначеного протоколу, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіри обличчя.

Водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків за допомогою приладу Драгер, результат якого склав 1,78 проміле, що значно перевищує гранично допустиму норму (0,2 проміле).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі даних зазначеного тестування, поліцейськими складено акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу Драгер, результат якого склав 1,78 проміле, не погодився з результатами тестування та висловив бажання пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та у вищезазначеному акті обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, згідно яким, в їх присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, показник якого склав 1,78 проміле. ОСОБА_1 з результатами тесту був не згоден та просив пройти огляд на стан сп'яніння у медичному закладі.

Як слідує з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1506 від 05.11.2018 р., проведеного в Миколаївському обласному наркологічному диспансері, в присутності працівника поліції, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом є такими, що не відповідають дійсності та спростовуються дослідженими під час апеляційного розгляду наступними доказами.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який досліджений апеляційним судом, поліцейський в присутності двох свідків заявив (дослівно), що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і цей транспортний засіб рухався та був зупинений за порушення правил буксировки.

Згідно даним відеозапису, вказані обставини ОСОБА_1 у присутності свідків не заперечував та не висловлював незгоди з тим, що поліцейський заявив свідкам про те, що він керував транспортним засобом. Тобто, наведені в апеляційній скарзі доводи про висловлювання ним заперечень під час проведення огляду на місці зупинки, не є слушними.

Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення дані підтвердив в суді апеляційної інстанції допитаний в якості свідка ОСОБА_5 - інспектор поліції, який пояснив, що вночі 05.11.2018 р. на автомобільній дорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ рухалися два автомобіля, з яких один буксирував транспортний засіб ЗАЗ. Ці транспортні засоби були зупинені через порушення правил буксирування, оскільки у автомобіля, який буксирували, не були ввімкнені аварійні сигнали. Стверджував, що транспортні засоби рухалися. Під час спілкування з водіями зазначених транспортних засобів виявилося, що у водія ОСОБА_1, транспортний засіб якого буксирували, були ознаки алкогольного сп'яніння. Однак водій стверджував, що алкогольних напоїв не вживав, а потім в присутності двох свідків пройшов огляд на стан сп'яніння за допомогою алкотестеру Драгер, після чого висловив бажання пройти огляд у медичному закладі. Тому після складання акта огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеному на місці зупинки транспортного засобу, який був підписаний двома свідками, ОСОБА_1 був доставлений до Миколаївського обласного наркологічного диспансеру, де підтвердилося, що водій перебував у стані алкогольного сп'яніння. Також пояснив, що додав, що у відношенні водія ОСОБА_1 була винесена постанова за порушення правил буксирування.

Ці показання свідка ОСОБА_5 повністю узгоджуються з даними відеозапису.

Окрім того, в матеріалах справи міститься дані про складання щодо ОСОБА_1 постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, і, як зазначено у фабулі, 05.11.2018 р. о 22:25 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що буксирується, без ввімкненого аварійного сигналу (а.с. 6).

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтвердив, що сплатив штраф та не оскаржував зазначену постанову (а.с. 6), хоча в суді заперечував обставини, зазначені у постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, зокрема, стосовно керування ним транспортним засобом.

Отже, пояснення ОСОБА_1 в суді про те, що він не керував транспортним засобом, є такими, що не відповідають дійсності, оскільки спростовуються як даними про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, так і даними протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, показаннями свідка ОСОБА_5, допитаного судом, а також даними відеозапису, з якого вбачається, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не висловлював тих заперечень, які висловлені ним в суді.

За клопотанням сторони захисту апеляційним судом допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Так, свідок ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_1 - його товариш, і що 05.11.2018 р. в нічний час на автомобілі ЗАЗ під керуванням ОСОБА_1 вони їхали з м. Нова Одеса в м. Баштанку. В дорозі у транспортного засобу розрядився акумулятор, а тому ОСОБА_1 зупинився на узбіччі дороги та зателефонував ОСОБА_3 з проханням за ними приїхати. Зазначив, що поки вони чекали, то вживали алкогольні напої, щоб не замерзнути. Коли ОСОБА_3 приїхав, то подзвонив до друга, щоб той приїхав та сів за кермо транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1, оскільки останній був у стані алкогольного сп'яніння. Поки вони чекали, то підчепили трос, а потім просто сиділи в автомобілі, який не рухався.

Проте, зазначені пояснення свідка ОСОБА_4 не відповідають дійсності, оскільки спростовуються показаннями свідка ОСОБА_5, який пояснив, що під час зупинки транспортних засобів були лише ОСОБА_1 та особа, яка буксирувала автомобіль, тобто ОСОБА_3 Окрім того, суд враховує, що показання зазначеного свідка є суперечливими, не узгоджуються з іншими дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, зокрема з даними відеозапису, з якого не вбачається, що ОСОБА_4 був на місці зупинки транспортних засобів. При складанні протоколу ОСОБА_4 будь-які пояснення не надавав. Також суд приймає до уваги той факт, що свідок ОСОБА_4 є товаришем ОСОБА_1, а отже, заінтересованою особою.

З пояснень свідка ОСОБА_3, який є братом ОСОБА_1, вбачається, що вночі йому зателефонував брат та повідомив, що він на трасі та його транспортний засіб не заводився. ОСОБА_1, поки його очікував, щоб не замерзнути, випив пива. Зазначив, що пояснив ОСОБА_1, що він не може їхати за кермом під час буксирування автомобіля, оскільки він перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

Хоча ОСОБА_3 і пояснював, що транспортні засоби не рухалися, але ці пояснення спростовуються показаннями свідка ОСОБА_5 Окрім того, з показань цього свідка слідує, що ОСОБА_1 дійсно перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що до автомобіля під керуванням ОСОБА_3 був причеплений трост для буксирування, а ОСОБА_1 знаходився в автомобілі, що буксирувався, за кермом.

Отже, з огляду на встановлені обставини, які суперечать показанням свідка ОСОБА_3, та враховуючи, що зазначений свідок також є зацікавленою особою, апеляційний суд вважає, що його показання також не відповідають дійсності.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться працівником поліції у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів. В разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Отже, суддя вірно дійшов висновку, що огляд ОСОБА_1 проведено з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та положень Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зі згоди водія із застосуванням технічного приладу Драгер, в присутності двох свідків.

З результатами тесту ОСОБА_1 не погодився та за його проханням був доставлений до обласного наркологічного диспансеру, де, як вбачається з акта медичного огляду, витребуваного апеляційним судом, лікарем-наркологом проведений медичний огляд ОСОБА_1 Як слідує з зазначеного акта, огляд проводився з використанням спеціального технічного засобу Драгер. Цифровий показник приладу підтвердив, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він бажав здати аналіз крові при проведенні огляду не підтвердилися, оскільки в медичному закладі огляд проведено лікарем-наркологом за допомогою алкотестеру Драгер, тобто лікар використав один із методів огляду. Забор крові не є обов'язковим, і, як слідує з відеозапису, ОСОБА_1 у медичному закладі погодився на тестування за допомогою саме алкотестеру. Отже, відсутні підстави вважати, що не відповідають дійсності встановлені відомості щодо стану сп'яніння ОСОБА_1 за результатами проходження тесту, як на місці зупинки транспортного засобу, так і під час його медичного огляду лікарем-наркологом.

Доводи захисника ОСОБА_2 про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначені свідки, в той час, як у медичному закладі під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння свідків не було, не є безумовною підставою для скасування постанови судді, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан сп'яніння проведено на місці зупинки транспортного засобу, де були присутні вказані у протоколі свідки, в присутності яких складено акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Крім того, відповідно до п. 9 р. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Присутність свідків під час проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі відповідно до Інструкції не є обов'язковою. Тому доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимими доказом, не є слушними.

Хоча надане до суду відео містить лише декілька окремих відеофайлів, на яких зафіксовано проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, а не є повним з моменту зупинки транспортного засобу до освідування ОСОБА_1 у медичному закладі, на що зауважує захисник, але ця обставина не спростовує встановлених судом даних про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення ОСОБА_1 накладено судом в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Хоча судове засідання 20.12.2018 р. проведено у відсутність ОСОБА_1, однак він скористався правом апеляційного оскарження, під час якого фактично поновленні його процесуальні права.

Прийняте суддею рішення є законним та обґрунтованим, а тому немає підстав для скасування постанови судді, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20 грудня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова