Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2730/19 Головуючий у 1-й інст. Янчук Н. П.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 19 квітня 2019 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; який проживає: АДРЕСА_1 , не працюючого,

в с т а н о в и в:

Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 19 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 копійок в дохід держави.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 14.03.2019 року о 23 год. 00 хв. по вул.Київська, 104, в м.Житомирі керував автомобілем Фольксваген, д.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху України та вчинив порушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку в присутності двох свідків.

На прийняте судом рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, а саму постанову суду скасувати, та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Посилається на те, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необгрунтоване застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необгрунтованою. Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не переконавшись в тому, що є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, порушивши при цьому вимоги ст. 268 КУпАП, яка передбачає, що справа розглядається виключно в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і може бути розглянута в поза її відсутності лише якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про повідомлення судом правопорушника про місце і час розгляду справи, зокрема повістка про виклик особи до суду чи будь-які інші докази про своєчасне повідомлення судом особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, внаслідок чого останній був позбавлений права взяти участь у розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності. Крім того, суд розглянувши дану справу у відсутність правопорушника, порушив право на участь у розгляді його справи, та і інші його права передбачені ч.1 ст. 268 КУпАП, зокрема право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Стверджує, що порушивши право на участь в розгляді справив суді йому не було надано можливості подати до суду докази в підтвердження або спростування винуватості у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення. Зазначає також, що постанову суду від 19 квітня 2019 року отримав по пошті простою кореспонденцією лише 08.05.2019 року, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і просить його поновити.

ОСОБА_1 неодноразово направляв до апеляційного суду заяви про відкладення розгляду справи, оскільки перебував за межами України, згодом - у зв`язку з тим, що його новий захисник Сачок А.В. зайнятий у іншому судовому процесі, в результаті чого розгляд справи відкладався на 21.06.20198, 01.07.2019, 11.07.2019 року. Про розгляд справи на 11.07.2019 року ОСОБА_1 обізнаний та зобов`язався повідомити свого захисника Сачка А.В.

11 липня 2019 року ОСОБА_1 направив електронною поштою до апеляційного суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, просив постанову суду скасувати, а справу закрити із застосуванням ст.38 КУпАП. Даних про укладення договору з адвокатом Сачком А.В. не надав.

При цьому до апеляційної скарги ОСОБА_1 додавав договір про надання правової допомоги, укладений 29.05.2019 року з адвокатом Білоусом Р.О., який при цьому в судові засідання апеляційного суду не з`являвся. Враховуючи наведене, а також усні пояснення ОСОБА_1 апеляційному суду про заміну захисника та про захист його інтересів адвокатом Сачком А.В., і враховуючи ненадання при цьому ОСОБА_1 відпвідного договору з вказаним адвокатом на підтвердження його повноважень, апеляційний суд в телефонному режимі отримав від зазначених адвокатів відповідну інформацію щодо їх участі в апеляційному перегляді справи.

При цьому адвокат Білоус Р.О. підтвердив пояснення ОСОБА_1 та повідомив, що інтереси ОСОБА_1 в апеляційному суді не представляє та приймати участь у розгляді справи в апеляційному суді не буде. Адвокат Сачок А.В. також зазначив, що з ним договір про надання правової допомоги не укладався, і участі у справі в апеляційному суді щодо ОСОБА_1 він приймати не буде.

Таким чином, враховуючи наведені обставини та заяву ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності, апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, вважає за можливе розглянути справу за відсутності як правопорушника, так і його захисників, про яких йшлося в його поясненнях при відкладанні апеляційного розгляду.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що заява про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З огляду на те, що ОСОБА_1 участі при розгляді адміністративної справи щодо нього в суді першої інстанції не приймав, а копію постанови суду від 19.04.2019 року отримав 08.05.2019 року, апеляційний суд вважає за можливе поновити йому строк на апеляційне оскарження даної постанови.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу закриття провадження у справі, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 228527 від 14.03.2019 року, тестуванням на алкоголь доданого до протоколу з результатом 1,51 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапортом поліцейського,(а.с.1-3, 6)

Також вина ОСОБА_1 підтверджується долученими до адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.4-5), згідно яких, працівниками поліції ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу було запропоновано пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «драгер», на що ОСОБА_1 погодився, результати якого показали на табло 1,51 проміле алкоголю. (а.с.4-5)

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції справу в порушення вимог ст. 268 КУпАп було розглянуто у його відсутність, чим грубо порушено його процесуальні права без надання можливості представити свої заперечення, пояснення, докази, тощо, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та не можуть бути безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки його права, передбачені ст.268 КУпАП, були поновлені апеляційним судом шляхом прийняття його апеляційної скарги, виклику до суду, забезпечення його участі під час апеляційного провадження в судовому засіданні з наданням йому права отримати правову допомогу того адвоката, з яким він бажав укласти договір, надання можливості давати пояснення, заявляти клопотання, знайомитися з матеріалами справи тощо, якими останній знову не скористався, апеляційному суду будь-яких доказів в спростування обвинувачення та доказів, наданих до протоколу про адміністративне правопорушення, не надав, зазначаючи тільки про необіхність скасування постанови з мотивів порушення судом положень ст. 268 КУпАп та необхідність закриття провадження у зв`язку з закінченням строків накладання стягнення, передбачених ст. 38 КупАП, про що зазначив в своїй заяві по електронній пошті.

При цьому посилання ОСОБА_1 на те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 277-2 КУпАП належним чином не повідомив його про розгляд справи та в порушення вимог ст. 268 КУпАП , не маючи даних про його повідомлення, розглянув справу за його відсутності, є хибними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що про розгляд справи в суді першої інстанції 19.04.2019 року ОСОБА_1 був повідомлений належним чином ще 04.04.2019 р. шляхом вручення йому повістки особисто. (а.с.13)

Враховуючи наведене, а також те, що відповідно до положень ст. 268 КУпАП участь правопорушника в розгляді справи за ч.1 ст. 130 КУпАП не є обов`язковою за умови належного його повідомлення про розгляд справи та відсутності від нього заяв про відкладання такого розгляду, що було дотримано судом першої інстанції, а також враховуючи 15-денний термін розгляду даної справи, встановлений для суду першої інстанції у відповідності до положень КУпАП, рішення суду про можливість розгляду справи 19.04.2019 року без участі ОСОБА_1 на підставі наявних в матеріалах справи доказів та з огляду на наявність даних про його належне повідомлення та ненадання ним доказів своєї невинуватості, а також відсутності заяв про відкладання розгляду справи, є цілком обгрунтованим та законним, а доводи апелянта в цій частині апеляційний суд вважає безпідставними.

Також слід зауважити, що до апеляційного суду на розгляд справи 11.07.2019 року після неодноразового відкладення такого розгляду за його заявами, ОСОБА_1 не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, будь-яких доказів в спростування обвинувачення чи наданих до протоколу доказів він не надавав, клопотань не заявляв, а лише вказував в апеляційній скарзі та заяві про відкладення розгляду справи на необхідності скасування постанови суду у зв`язку з розглядом справи за його відсутності, та на необхідність закриття провадження за відсутностю складу правопорушення та за спливом строку накладення стягнення, що на думку апеляційного суду свідчить про недобросовісне користування ОСОБА_1 наданими йому процесуальними правами з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Крім того безпідставними також є апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що при вирішенні питання про накладання стягнення на нього, судом першої інстанції не було враховано положення ст. 33 КУпАП, оскільки санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом, яке і було призначено судом в результаті розгляду даної справи.

З огляду на викладене, підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та для закриття провадження як на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення, так і на підставі п.7 ст. 247, ст.38 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладання адміністративного стягнення, апеляційний суд не вбачає, постанова суду є законною та обгрунтованою.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 19 квітня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 19 квітня 2019 щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: