КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/71/2019 Постанова винесена суддею Леонтюк Л.К.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та захисника Сиченка М.О., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Ленінськ Кзил-Ординської області (Казахстан), громадянина України, зсередньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох доньок: ІНФОРМАЦІЯ_4, та ІНФОРМАЦІЯ_5, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2018 рокуОСОБА_2визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 05 травня 2018 року о 22 год. 10 хв. по вул. Є. Харченка в м. Києві ОСОБА_2 керував автомобілем «БМВ», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною з неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, а також неповним та неправильним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у судове засідання він взагалі не був викликаний, хоча у постанові суду вказано, що його було повідомлено про час та дату судового засідання. Проте в матеріалах справи не має жодного доказу його повідомлення про розгляд справи, у зв'язку з чим суд позбавив його можливості захищати свої права та відстоювати інтереси безпосередньо в суді, а також забезпечити участь адвоката у суді з метою дотримання права на захист особи, яке гарантується ст. 268 КУпАП та Конституцією України.

Крім того, судом, під час розгляду справи, не було повно та об'єктивно досліджено всіх обставин справи та не надано оцінку доказам, суд виходив з припущень, що є недопустимим.

Зокрема, щодо обставин події, то зазначає, що 05 травня 2018 року він повертався разом із друзями з відпочинку на природі. За кермом його автомобіля знаходився його друг ОСОБА_4, також з ними були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Після того, як вони під'їхали до його будинку, ОСОБА_4 подзвонила його дівчина і попросила терміново зайти до дому, що він і зробив, а він з друзями в цей час почали розбирати речі з автомобіля, викидати сміття. Через деякий час до них під'їхав автомобіль патрульної поліції, з якого вийшли двоє поліцейських та почали з ними спілкуватися, і на питання чий це автомобіль, він пояснив, що його, а також, на їх прохання, показав їм документи (права та технічний паспорт) і повідомив, що не керував даним транспортним засобом, оскільки за кермом знаходилась інша особа. Після спливу певного проміжку часу до них під'їхав ще один автомобіль патрульної поліції, поліцейський якого знову почав запитувати в нього документи, на що він відповів відмовою, оскільки декілька хвилин назад вже показував їх іншому поліцейському. Згодом працівники поліції його затримали із застосуванням наручників, помістили до службового автомобіля патрульної поліції та відвезли його до Харківської площі, де почали зупиняти автомобілі з метою знайти понятих для складання протоколу, який містить численні помилки та неточності, наприклад, адреса, де нібито він керував автомобілем, зазначена не вірно, оскільки в місті Києві не існує будинку 30 по вулиці Є. Харченко.

Тому враховуючи наведене, вважає дії працівників поліції незаконними, оскільки він стояв біля припаркованого автомобіля та жодним чином нікуди не рухався, і навіть, якщо б він перебував в стані якогось сп'яніння, він не здійснював керування автомобілем, жодних доказів, які б підтвердили здійснення ним керування транспортним засобом, в матеріалах справах не має, а саме - не має свідків, відеозапису або будь-якого іншого доказу.

Звертає увагу й на те, що під час складання протоколу працівниками поліції були допущені численні порушення вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а саме - в порушення вимог п. 6 його огляд на стан сп'яніння проводився поліцейським не на місці зупинки транспортного засобу, а зовсім в іншому місці.

Також, звинувативши його у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння, поліцейські чомусь запропонували йому пройти перевірку на «Драгері», а не в медичному закладі, як того вимагає п. 12 Інструкції.

Зазначає й те, що звказаних у п. 3 ч. 1 Інструкції ознак алкогольного сп'яніння поліцейські нібито виявили у нього запах алкоголю з порожнини рота, нестійку ходу, мову нерозбірливу, і жодної ознаки характерної для стану наркотичного сп'яніння в нього не було, проте суд притягнув його до відповідальності саме за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння, хоча він не керував транспортним засобом і не мав жодної ознаки наркотичного сп'яніння.

Крім того, у зв'язку з його відмовою від проходження огляду на місці, відповідно до вимог ч. 1 п. 7 Інструкції, поліція мала доставити його в найближчий заклад охорони здоров'я, однак вказаних дії правоохоронцями вчинено не було, замість того його було доставлено в кайданах до Харківської площі, а не до управління поліції, де багато автомобілів і легко знайти понятих.

Таким чином, на думку апелянта, представлені суду докази у їх сукупності не доводять його винуватість, проте суд з невідомих причин проігнорував це, та виніс рішення, яке ґрунтується на недопустимих доказах та без аналізу і оцінки доказів, яких по суті і не має, що свідчить про упереджене ставлення судді, що також підтверджується численними процесуальними порушеннями, а саме - до суду не викликалися ні поліцейські, ні свідки/поняті, ні інші особи, які відображені на відеозаписі з нагрудних камер, який судом навіть не досліджувався.

Також апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин, оскільки судом першої інстанції його не було повідомлено про розгляд справи та не направлено копії оскаржуваної постанови поштою, а, прийшовши до суду 26.06.2018 року, з'ясувати, на якій стадії перебуває його справа, дізнався, що вона вже розглянута та винесена постанова про накладення на нього штрафу з позбавленням водійських прав, а також повідомлено, що на даний час постанова не готова, копію якої можна буде отримати, починаючи з 04.07.2018 року, яку його захисником і було отримано лише 04.07.2018 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ОСОБА_2пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника Сиченка М.О. на підтримку доводів апеляційної скарги, свідка ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який, на противагу твердженням апелянта, складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, ОСОБА_2 та свідками, поясненнях свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, якими засвідчено факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, а також рапорті інспектора поліції.

Що стосується доводів апелянта про порушення інспекторами поліції порядку проведення його огляду на стан сп'яніння, а саме - що працівники поліції намагались провести такий огляд на місці із застосуванням приладу «Драгер», а у зв'язку з його відмовою, не доставили його до медичного закладу, то вони не відповідають дійсностіта спростовуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, відповідно до якого, ОСОБА_2, у якого працівники поліції виявили ознаки саме алкогольного сп'яніння, ними у присутності двох свідків, пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння, як із застосуванням приладу «Драгер», так і в закладі охорони здоров'я, але ОСОБА_2 відмовився від будь-якого огляду, обґрунтовуючи це тим, що він автомобілем не керував, у зв'язку з чим відносно нього і було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Також і під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 не заперечував того, що, коли працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння, він дійсно відмовився від будь-якого огляду, оскільки автомобілем не керував, а за кермом був саме його товариш, який віз його із друзями з дня народження, та, під'їхавши до його будинку, припаркувався неподалік і пішов до своєї дівчини, оскільки вона йому зателефонувала та попросила терміново прийти до неї, а він залишився з друзями стояти біля свого автомобіля та викидав сміття. В цей час до них під'їхали працівники поліції та попросили надати документи, що він і зробив, а після цього вони звинуватили його у керуванні автомобілем спочатку у стані алкогольного сп'яніння, а потім - наркотичного, на що він повідомив, що за кермом не перебував, і, що на той час, коли вони під'їхали до них, вони вже 10-15 хв. стояли у дворі поруч з нерухомим автомобілем. Потім приїхав ще один екіпаж працівників поліції і, після його відмови повторно пред'явити його документи, що він відмовився зробити через те, що він їх вже показував першому екіпажу, вони наділи на нього кайданки та відвезли на Харківську площу до посту ДАІ, де почали зупиняти свідків, у присутності яких запропонували йому пройти огляд на Драгері, але він відмовився, так як автомобілем не керував.

Разом з тим, посилання ОСОБА_2 на те, що він не керував автомобілем, а ним керував його товариш, не відповідають дійсності та спростовуються письмовими поясненнями працівників поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11, відповідно до яких, 05.05.2018 року, перебуваючи на патрулюванні у нічну зміну в Дарницькому районі в складі АП "РУБІН" на службовому автомобілі «Тойота Пріус» та обстежуючи дворову прилеглу територію по вул. Харченко, мікрорайон Бортничі, вони помітили автомобіль «BMW» сірого кольору на іноземній реєстрації, в якого не працювала підсвітка заднього номерного знаку в темну пору доби, та, який незрозуміло і хаотично рухався по прибудинковій території. Після того, як водій помітив службовий автомобіль поліції з проблисковими маячками синього кольору, він різко зупинився та намагався швидко покинути транспортний засіб разом з пасажирами, але поліцейський ОСОБА_10 підійшов до нього та представившись і назвавши причину зупинки, попросив пред'явити посвідчення водія та техпаспорт на автомобіль, які водій пред'явив, але на відстані неможливій для ознайомлення і читання. В цей час група підтримки водія близько 5-7 чоловік оточили поліцейську ОСОБА_11 та намагалися перешкодити спілкуванню водія з патрульними, у зв'язку з такими діями вони викликали допомогу АП по радіозв'язку. В ході спілкування з водієм у нього було виявлено явні ознаки сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нерозбірлива мова. Крім того, в ході спілкування з ними, водію вдалося закинути посвідчення водія та техпаспорт на транспортний засіб в салон автомобіля, а ключі від автомобіля він викинув у невідомому напрямку. З огляду на те, що особа не була встановлена, водія було затримано згідно ст. 261 КУпАП для встановлення особи та оформлення адміністративних матеріалів. Під час затримання водій чинив злісну непокору, пручався, хватався за формений одяг, намагався втекти. При доставці водія до Дарницького УП, біля КП 503, водій виявив бажання представитися та назвався ОСОБА_2, тому його особу було встановлено по базі та підтверджено. При цьому від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння водій категорично відмовився у присутності двох свідків, один з яких - молодий хлопець, як виявилося після складання адміністративних матеріалів, був знайомим водія ОСОБА_2

Також працівники поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вказали, що відносно водія ОСОБА_2, який весь час себе вів зухвало та неадекватно, в день вищезазначених подій було складено постанову по ст. 126 КУпАП, протоколи за ст. 130 КУпАП та за ст. 185 КУпАП і протокол затримання.

Крім того, про те, що, перед складанням відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, він керував автомобілем свідчить постанова серії БР №886-960 від 05.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме - за керування ним того дня автомобілем BMW, номерний знак НОМЕР_1, без посвідчення водія та реєстраційних документів на транспортний засіб.

При цьому, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2, вважаючи дії інспектора по складанню щодо нього, як постановипро накладення адміністративного стягнення за ст. 126 КУпАП, так і протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, неправомірними, оскаржував їх в установленому порядку.

Щодо наданих під час апеляційного розгляду пояснень свідка ОСОБА_7, який пояснив, що в день зазначених подій ОСОБА_2 не був за кермом, а автомобілем керував саме ОСОБА_4, якого вони покликали, щоб він їх у вечері забрав із лісу та відвіз додому, оскільки вони святкували день народження ОСОБА_6 та усі були напідпитку. По дорозі, коли вони зупинилися за 200 метрів до заїзду у двір будинку, щоб ОСОБА_2 біля сміттєвих бачків викинув сміття, ОСОБА_4 подзвонила його дівчина і попросила його терміново прийти до неї, та він залишив автомобіль і пішов, а вони всі, в тому числі і ОСОБА_2, залишилися біля автомобіля чекати ОСОБА_4, щоб він відвіз їх додому у двір. В цей час приїхав наряд поліції та, підійшовши до ОСОБА_2, спитали документи, який їх пред'явив, тоді працівники поліції почали казати, що він є водієм та перебуває у нетверезому стані, а потім його забрали та кудись повезли, пізніше він дізнався, що у присутності двох понятих ОСОБА_2 відмовився від експертизи, то суд апеляційної інстанції відноситься до них критично, оскільки вказані пояснення спростовуються вищенаведеними доказами.

Крім того, свідок ОСОБА_7 є товаришемОСОБА_2, а тому може бути зацікавленим в результатах розгляду справи на його користь.

Стосовно доводів ОСОБА_2 про відсутність в матеріалах справи відеозапису безпосереднього керування ним транспортним засобом, то зазначений факт не спростовує обґрунтованість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, оскільки даний факт, окрім вищенаведених доказів, підтверджується також і рапортом інспектора поліції ОСОБА_10 про те, що 05.05.2018 року о 22 год. 10 хв. під час несення служби в АП 205 по вул. Є. Харченка в м. Києві було помічено автомобіль BMW Х5, номерний знак НОМЕР_1, в якого не працювала підсвітка заднього державного номерного знаку в темний час доби, у зв'язку з цим на підставі ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» було зупинено даний транспортний засіб, після чого він підійшов до водія представився та, пояснивши причину зупинки, попросив надати документи, на що водій на відстані пред'явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, і, не надавши змоги з ними ознайомитися, залишив їх в автомобілі, при цьому водій мав явні ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійку ходу, нерозбірливу мову. Після цього водій намагався піти з місця, вів себе неадекватно, на неодноразові законні вимоги пред'явити документи не реагував, під час адміністративного затримання пручався, намагався втекти, махав руками, хватався за формений одяг, у зв'язку з чим був затриманий та на нього було одягнуто спецзасіб - кайданки, перед затриманням водій викинув ключі від свого автомобіля в невідомому напрямку. Під час доставлення водія до Дарницького УП, йому на мобільний телефон скинули фотокопію його паспорта та за допомогою бази «Амор» особу було встановлено, це був ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, який від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога та за допомогою алкотестеру «Драгер» категорично відмовився у присутності понятих, у зв'язку з чим на водія було складено протокол по ст. 130 КУпАП серія БД №445597, протокол по ст. 185 КУпАП серія ГП №535329, постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП серії БР №886-960 та протокол про адміністративне затримання серія АЗ №128549, а також ознайомлено водія з його правами та обов'язками.

Щодо посилання ОСОБА_2 та його захисника на те, що із вказаних у п. 3 ч. 1 Інструкції ознак алкогольного сп'яніння, які поліцейські нібито виявили у ОСОБА_2, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійку ходу, мову нерозбірливу, жодної ознаки характерної для стану наркотичного сп'яніння в нього не було, проте суд притягнув його до відповідальності саме за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння, то вони не заслуговують на увагу, оскільки, як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, інспектором помилково зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння, у зв'язку з чим ці відомості взято у дужки через те, що, згідно Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року, відповідні закреслення у протоколі не допускаються, та зазначено про керування ОСОБА_2 автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння та зазначено саме ознаки такого сп'яніння і відповідно ОСОБА_2 пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння із застосування спеціального технічного засобу "Драгер" та у медичній установі, на що ОСОБА_2 категорично відмовився проходити відповідний огляд, а відтак, допущені судом у постанові неточності при встановленні ознак сп'яніння, жодним чином не свідчать про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, яке полягає у відмові особою, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння.

Що ж стосується доводів захисника щодо розбіжностей в часі стосовно часу зупинки транспортного засобу, вказаному у протоколі про адміністративне правопорушення та зафіксованому на відеозаписі, то за умови, що цей часовий проміжок незначний, зазначений факт не може впливати на обґрунтованість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, оскільки сам факт вчинення правопорушення був, відповідний огляд на виявлення ознак сп'яніння проводився, що самим правопорушником та його захисником не оспорюється.

При цьому та обставина, що, за твердженнями апелянта, в протоколі про адміністративне правопорушення адреса, де нібито ОСОБА_2 керував автомобілем, зазначена невірно, оскільки в місті Києві не існує будинку 30 по вулиці Є. Харченко, не є підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення неналежним та недопустимими доказом, а до того ж це посилання є голослівним та нічим не підтверджено.

Щодо розгляду справи судом першої інстанції у відсутність ОСОБА_2, та порушення у зв'язку із цим його прав на захист та надання пояснень по суті правопорушення, то зазначене право ним в повній мірі реалізоване в суді апеляційної інстанції, проте будь-яких вагомих доказів на спростування висновків суду про доведеність його вини вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_2 та його захисником не надано.

З огляду на викладене, фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовані повно та об'єктивно, а вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю, і тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу цього адміністративного правопорушення не ґрунтуються на доказах у справі.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_2 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року, якою ОСОБА_2визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду ГорбІ.М.