Справа №461/878/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2019 року суддя Галицького районного суду м. Львова Фролова Л.Д., за участю прокурора Васильківа Н.В., розглянувши в залі суду у м. Львові адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який працює на посаді керівника з внутрішньої безпеки ТОВ «Макроекобуд», на момент вчинення правопорушення працював на посаді заступника начальника управління нагляду в промисловості і на об'єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Львівській області, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

за скоєння адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, обіймаючи посаду заступника начальника управління нагляду в промисловості і на об'єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Львівській області, який відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб'єктом відповідальності за правопорушення, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме 07 травня 2018 року, о 14:54 год., зокрема про отримання ним доходу від продажу рухомого майна - автомобіля BMW Х6, 2010 року випуску, в розмірі 584356,00 гривень.

Дані дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, як несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

ОСОБА_1 в судові засідання 20 лютого, 29 березня, 04 та 09 квітня 2019 року не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Виклик ОСОБА_1 до суду був здійснений шляхом направлення повісток за адресою його проживання, а також за місцем роботи в ТОВ «Макроекобуд» рекомендованими поштовими відправленнями та електронною поштою. Крім того, в судове засідання 29 березня 2019 року ОСОБА_1 був викликаний телефоном, про що до матеріалів справи складена і долучена телефонограма. Двічі, на 04 та 09 квітня 2019 року постановою суду були застосований приводи, виконання яких доручалося Управлінню захисту економіки у Львівській області. Вказані заходи виконані не були. 04 квітня 2019 року до суду надійшов рапорт оперуповноваженого УЗЕ про те, що ОСОБА_1 не може прибути до суду у зв'язку з перебуванням за межами Львівської області, а у рапорті від 09 квітня 2019 року про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до інформації з системи «Гарт» 05 квітня 2019 року вилетів з України до Італійської Республіки.

Суд зазначає, що дійсно норми Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають обовязкову участь у розгляді справи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 172-6. Тобто, законодавцем передбачена можливість особи отримувати правову допомогу, надавати пояснення, докази на підтвердження своєї невинуватості та спростування певних фактів.

У практиці Європейського суду з прав людини поняття «кримінальний» тлумачиться автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо. Тому, з огляду на це Європейський суд вважає, що провадження у справах про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відтак, дотримання принципу змагальності є обовязковою умовою для ухвалення законного та справедливого рішення судом.

В той же час, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, крім процесуальних прав має також і процесуальні обовязки, зокрема: цікавитися провадженням у справі, зявлятися за викликами до суду, належним чином користуватися своїми правами.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на те, що особа, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, була обізнана про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вживала заходів для явки до суду, в її поведінці вбачається свідоме затягування розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Днем виявлення правопорушення є дата отримання Управлінням захисту економіки у Львівській області письмових пояснень ОСОБА_1 10 січня 2019 року.

Будучі обізнаним про адміністративне провадження щодо нього, ОСОБА_1 не скористався правничою допомогою, не залучив до участі захисника та не клопотав про це перед судом.

Для забезпечення обовязкової участі ОСОБА_1 в розгляді протоколу суд вжив всі заходи, неодноразово відкладав судове засідання, проте ігнорування та затягування розгляду справи не може бути підставою для уникнення відповідальності, в тому числі за рахунок спливу передбаченого законом строку накладення стягнення.

Адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП віднесене законом до категорії корупційних, несе суспільну небезпеку та негативні наслідки для громадянського суспільства. Тому, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Прокурор Васильків Н.В. під час розгляду справи зазначив, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП вважає доведеним належними та допустимими доказами; останній підлягає притягнення до адміністративної відповідності відповідно до санкції статті КУпАП.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність настає за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Безпосереднім обєктом вказаного правопорушення є встановлений законодавством (зокрема Законом України «Про запобігання корупції») порядок і кореспондуючий йому обовязок субєкта декларування письмово повідомити НАЗК про істотні зміни свого майнового стану.

Зважаючи на те, що адміністративні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 172-6 КУпАП є правопорушеннями з формальним складом, обовязковими ознаками їх обєктивної сторони є діяння (дія чи бездіяльність), наслідки у вигляді порушення встановленого порядку та причинний звязок між діянням та зазначеними наслідками.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ, тобто органи Національної поліції (статті 172-4 - 172-9 КУпАП).

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного корупційного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП підтверджується дослідженими судом належними і допустимим доказами, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення № 156 від 04 лютого 2019 року;

- даними наказу від 29 вересня 2017 року № 484-к, відповідно до якого ОСОБА_1 був призначений на посаду заступника начальника управління нагляду в промисловості і на об'єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Львівській області, та перебував на цій посаді до 23 жовтня 2018 року; посадовою інструкцією;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 10 січня 2019 року (а.с.10), в яких останній визнає факт несвоєчасного подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані та пояснює таке порушення власною необережністю;

- інформацією з листа Регіонального сервісного центру у Львівській області від 20 грудня 2018 року № 31/1317185, згідно з якою 10 березня 2018 року ОСОБА_1 був проданий та перереєстрований автомобіль BMW Х6, 2010 року випуску, вартість якого склала 584356,00 гривень; копією договору купівлі-продажу від 10 березня 2018 року;

- роздруківкою (скріншотом) з офіційного сайту НАЗК повідомлення ОСОБА_1 про суттєві зміни від 07 травня 2018 року.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що винність ОСОБА_1 підтверджена належними, допустимими та достовірними доказами. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство.

Крім того, значення терміну «істотні зміни у майновому стані» у розумінні ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» не можна звужувати лише до змін, що тягнуть збільшення або зменшення загального обсягу матеріальних активів декларанта, як на цьому наполягає сторона захисту, оскільки у вказаній нормі закону під такими змінами розуміється саме по собі отримання декларантом доходу та/або придбання майна, незалежно від джерел отримання такого доходу та його правової природи, джерел коштів на придбання такого майна, суті та обсягу зобов'язань, що виникають в декларанта у зв'язку з отриманням такого доходу або придбанням такого майна.

Враховуючи обставини та характер вчиненого адміністративного правопорушення, відсутність поважних причин пропуску строку подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, відсутність обставин, що обтяжують чи помякшують відповідальність, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти стягнення в межах санкції частини статті.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст.ст. 176-2, 248, 249, 251, 268, 283-285 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн 20 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду.

Суддя Л.Д. Фролова