Справа № 467/282/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді Явіци І.В.

з участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст. 130, ч.2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Суд визнав доведеним, що 19 лютого 2019 року о 20 год. 45 хв. на вул. Маяковського в м. Южноукраїнськ Миколаївської області ОСОБА_1 керував мопедом «YAMAHA SOG в стані алкогольного спяніння.

Огляд на стан спяніння за згодою водія проводився в установленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 19 лютого 2019 року о 20 год. 45 хв. на вул. Маяковського в м. Южноукраїнськ Миколаївської області ОСОБА_1 керував мопедом «YAMAHA SOG, не маючи права керування такими транспортними засобами.

Цим порушив п. 2.1. «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень визнав повністю та пояснив суду, що дійсно він керував мопедом, вживши перед цим два бокала пива.

Він розуміє, що керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння забороняється, але йому потрібно було відвезти товариша.

Пояснив, крім цього, що посвідчення водія не отримував, а тому права керування не має.

За таких умов, суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши надані докази у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, зробив такі висновки.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про

адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 280 КУпАП).

В силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зокрема, суд досліджував дані, що містяться у протоколах про адміністративне правопорушення серії БД № 260727 від 19.02.2019 року та серії БД № 260728 від 19.02.2019 року, які, у свою чергу, відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, позаяк, у цілому містять відомості, регламентовані цією правовою нормою, а як наслідок, є належними і допустимими доказами, так як прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у цьому провадженні, та інших обставин, які мають для нього значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Із роздруківки приладу тестування на алкоголь «Драгер» (додаток до протоколу № БД № 260727 від 19.02.2019 року) слідує, що результат тесту на алкоголь становить 0, 25 %. Роздруківка містить дату і час тестування, які співпадають із даними протоколу про адміністративне правопорушення, а також підпис особи, яка проходила відповідне тестування.

Крім цього, досліджуючи акт огляду на стан спяніння від 19.02.2019 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 19.02.2019 року, суд установив, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння було проведено із дотриманням норм Розділу ІІ «Проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя 09.11.2015 року № 1452/735.

Стосовно правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, то вина ОСОБА_1 у його учиненні підтверджується, окрім даних протоколу про адміністративне правопорушення, ще й його особистими поясненнями, у тому числі й письмовими, наданими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на наведене, у ракурсі установлених фактичних обставин справи шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії конкретному складу правопорушення, передбаченому КУпАП, суд вважає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, не маючи права керування таким транспортним засобом.

Зокрема, здійснюючи перевірку правильності кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд виходив із того, що пунктом 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, передбачено, що транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини й механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

З огляду на наведене транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує встановлену вказаним визначенням межу. Водночас для транспортних засобів з двигуном внутрішнього згоряння жодних обмежень щодо технічних характеристик останнього відповідною правовою нормою не передбачено.

Отже, будь-який транспортний засіб, що приводиться у рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об'єму належить до механічних транспортних засобів.

Такого висновку дійшов Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 01 березня 2018 року у справі № 278/3362/15-к.

Що ж до наявності стану алкогольного спяніння у ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом, то суд враховував те, установлення цього стану здійснювалось на підставі огляду згідно із вимогами Інструкції №1452/735 з використанням спеціального технічного засобу, показник якого після проведення тесту становив більше 0,2 проміле алкоголю в крові ОСОБА_1

Окрім викладеного, суд виходив із достовірно установлених даних, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія у порядку, визначеному Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 ( в редакції постанови КМ України від 20 травня № 511), а як наслідок, не має права керування транспортними засобами, у тому числі й мопедом.

Про наявність умислу у ОСОБА_1 на вчинення цих адміністративних правопорушень свідчать його пояснення про те, що він розумів заборону керувати будь якими транспортними засобами в стані алкогольного спяніння без відповідного права, а також ще й те, що він раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП, що слідує з його ж пояснень.

За такого, суд визнав повністю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 126 та ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених судом.

При накладенні адміністративного стягнення на нього суд брав до уваги положення ст.ст. 12, 13 КУпАП і враховував таке.

За загальним правилом, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку ( ст. 12 КУпАП).

Проте, згідно ч.2 ст. 13 КУпАП, У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених, у тому числі ст. 126 і ч.1 ст. 130 цього ж Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.

При цьому, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Та у цьому випадку, з урахуванням особи ОСОБА_1, вчинення ним декількох правопорушень одночасно, та їх характеру, як то, ступеню суспільної небезпеки, зокрема, виходячи із цінності обєкта протиправного посягання, змісту такого посягання, обстановки, часу і способу, а також ступеню вини, мотивації вчинення правопорушення, суд вважає за необхідне притягнути його до адміністративної відповідальності на загальних підставах і не застосовувати до нього заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП.

Так, суд виходив із того, що захід впливу, передбачений п.1 ст. 24-1 КУпАП, у цій ситуації не може бути застосованим апріорі, за відсутності потерпілого.

Попередження з огляду на характер учинених ОСОБА_1 правопорушень, а так само і догана або ж сувора догана не є заходами спів мірними із допущеними порушеннями, знову ж таки, ураховуючи їх характер.

А щодо наявності згоди батьків або ж педагогічного колективу, де навчається ОСОБА_1, задля його передачі під їх нагляд, то суд не мав про це жодних даних, так само, як і відповідного клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, за таких обставин, при накладенні адміністративного стягнення на загальних підставах суд враховував характер вчинених правопорушень, особу ОСОБА_1 і ступінь його вини.

Обставин, що помякшують чи обтяжують відповідальність згідно із ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

За такого суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами та із застосуванням санкції ч.2 ст. 126 КУпАП, за правилами, визначеними ст. 36 цього ж Кодексу.

Таке, на переконання суду буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, а також необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день розгляду справи становить 384,20 грн., підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави у звязку із накладенням на нього адміністративного стягнення ( ч.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674 VI).

Заходи забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення не застосовувались.

Спричинення матеріальної шкоди судом не установлено.

А тому з цих мотивів, керуючись ст.ст. 221,283,284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10 200 ( десять тисяч двісті) грн. 00 коп.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 510 (пятсот десять) грн. 00 коп.

На підставі ч.2 ст. 36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме : у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10 200 ( десять тисяч двісті) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 (пятнадцять) днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбаченихстаттею 300-1цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Суддя І.В. Явіца