Спарва№ 308/2671/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2019 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо В.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, прокурора - Малицький С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки м. Калуш Івано-Франківської області, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, яка обіймала посаду головного спеціаліста відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області з 25.11.2014 року до 13.10.2017 року, будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, як суб'єкт декларування, який припинив діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування та який є суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно з підпунктом в) пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» в порушення вимог ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, пункту 2 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року № 958/29088, із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18.08.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 року № 1153/29283, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого терміну декларування (до 00 хв. 00 год. 01.04.2018 року), а саме, 03.02.2019 року опублікувала на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію як суб'єкт декларування, який припинив діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (за минулий 2017 рік), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Статтею 1 Закону визначено, що суб'єкти декларування - це особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов'язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов'язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов'язкові для виконання нормативно-правові акти; ч. 5 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Наказом Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 25.11.2014 року № 1609/4, 25.11.2014 року призначено ОСОБА_1 на посаду головного спеціаліста відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області.

Наказом Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 11.10.2017 року № 1129/4, 13.10.2014 року звільнено ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області.

Таким чином, ОСОБА_1, як особа, що припинила діяльність зазначену у підпункті «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», була зобов'язана наступного року після припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування розпочинає свою роботу в два етапи: на другому етапі розпочинає свою роботу з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб'єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Відповідно до листа ДП «УСС» від 27.04.2018 року № 07-530 було засвідчено некоректну роботу програмного забезпечення в період з 09 год. 00 хв. 02.01.2018 по 09 год. 50 хв. 02.01.2018 року. Близько 12 год. 00 хв. 15.03.2018 року Реєстр не функціонував (фіксувалася помилка доступу до сайту, помилка шлюзу 502). О 12 год. 40 хв. 15.03.2018 року роботу Реєстру відновлено.

Вжиття невідкладних заходів дозволило забезпечити функціонування Реєстру та реалізувати суб'єктами декларування обов'язок щодо подання електронних декларацій відповідно до законодавства.

Таким чином, в період з 01.01.2018 року по 01.04.2018 року, усвідомлюючи обов'язок подання щорічної декларації (після звільнення) за 2017 рік, ОСОБА_1 мала можливість подати декларацію після звільнення за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, але подала її успішно лише 03.02.2019 року, тобто несвоєчасно та без поважних причин.

Об'єктивних причин щодо несвоєчасності подання та оприлюднення зазначеної декларації на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції не встановлено.

Датою виявлення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, є дата складання протоколу. Місце вчинення правопорушення в даному випадку є не визначеним, оскільки ОСОБА_1 мала можливість подати електрону декларацію через мережу «Інтернет» в будь-якому місці. Датою вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, є гранична дата до закінчення якої необхідно було подати вказану декларацію, тобто 01.04.2018 року.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення визнала повністю та пояснила, що декларацію не подав своєчасно у зв'язку з тим, що забула.

Заслухавши позицію прокурора, який підтримав протокол про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, та просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення і піддати стягненню у виді штрафу, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, зокрема підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, водночас рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді й оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч. 1 ст.172-6 КУпАП є формальним, обов'язковим елементом його об'єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, а тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов'язані довести наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення суттєві зміни у майновому стані.

Як встановлено під час судового розгляду та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1, будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, як суб'єкт декларування, який припинив діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, згідно з п. п. в) п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто, після встановленого терміну декларування (до 00 хв. 00 год. 01.04.2018 року), а саме 03.02.2019 року.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, стверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом № 103 про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією від 07.03.2019 року; її поясненнями, наданими у судовому засіданні; скріншотом з офіційного веб-сайту НАЗК; щорічною декларацією ОСОБА_1; іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Обираючи адміністративне стягнення ОСОБА_1, у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, враховую характер вчиненого правопорушення, конкретні обставин справи та ступінь її вини, і з урахуванням санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, вважаю необхідним накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 384,20 грн.

Керуючись ст. ст. 33, 172-6 ч. 1, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. судового збору.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області В.І. Бедьо