Справа № 752/7366/19 Головуючий в суді І інстанції - Дідик М.В.
Провадження № 33/824/2786/2019 Доповідач - Миколюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Миколюк О.В.,

за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисників - адвокатів Костріци С.Ю., Найдьонова Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Костріци С.Ю., на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2019 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 (десять тисяч двісті гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, 01.04.2019 року о 08 год. 45 хв. водій ОСОБА_1 в м. Києві по вул. Столичне шосе, керував автомобілем «Шевролет», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: блідий колір обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, тобто вчинив дії, якими порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Костріца С.Ю. в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та провадження по справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтуванні вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутній запис від ОСОБА_1 про те, що він відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, також, в матеріалах справи відсутнє направлення особи на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я.

Також звертає увагу, що у протоколі зазначено, що зіниці очей не реагують на світло, однак, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ознакою наркотичного сп`яніння є не відсутність реакції зіниць на світло, а звужені чи розширені зіниці, що не реагують на світло.

Крім того, у матеріалах адміністративного провадження відсутні конкретні правові докази про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами які б свідчили про наявність у інспектора правових підстав вважати, що водій перебуває в стані сп`яніння та складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянт зазначає, що із пояснень свідків не можливо встановити, коли саме вони були відібрані, адже в графі «час» нічого не зазначено, тож не можна встановити, в який саме час свідки підписували пояснення і чи охоплювався їх розумінням зміст цих пояснень, самі пояснення складені ними не власноручно, а виконані друкарським способом, з виправленнями та одним почерком, що означає, що вони були підготовлені заздалегідь.

Крім іншого, в матеріалах адміністративного провадження відсутній відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, що є порушенням вимог Закону.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_1 та його захисників - адвокатів Костріцу С.Ю. і Найдьонова Є.В., які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.

Ч.1 ст.268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (п.2 рішення Конституційного Суду України 25.12.1997 року по справі №9-зп).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутись до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

В порушення вимог закону, суд розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 , чим грубо порушив його процесуальні права та обмежив ОСОБА_1 в доступі до правосуддя.

Вищевказане порушення є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.

Крім того, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

За змістом ст. 252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону судом першої інстанції в повній мірі дотримано не було.

Так, визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції належним чином не проаналізував наявні в справі матеріали, безпосередньо не допитав свідків та передчасно прийшов до висновку про винуватість останнього.

При розгляді справи в апеляційній інстанції, з пояснень ОСОБА_1 встановлено, що винним себе у інкримінованому правопорушенні він не визнав, стверджував, що 01 квітня 2019 року о 09 год. 30 хв. він припаркував свій транспортний засіб «Шевролет», реєстраційний номер НОМЕР_1 на узбіччі Столичного шосе та пішов до магазину, щоб купити своїй малолітній дитині молока, який знаходиться на відстані приблизно 2,5 км.-3 км. від будинку, де він проживає, після того, як вийшов з магазину, побачив, що до його авто на службовому автомобілі під`їхали працівники поліції та повідомили, що ніби він припаркував своє авто у забороненому місці та просили його перепаркуватись, він перепаркував свій автомобіль у інше місце, після чого працівники поліції попросили його вийти з машини та запросили його сісти до їх в службовий автомобіль, де працівники поліції перевірили його документи та запитали, чи не вживав він алкогольних напоїв або наркотичних засобів, на що він повідомив, що не вживав, в подальшому працівники поліції на своєму автомобілі повезли його до будинку, де він проживає за адресою: АДРЕСА_2 , під`їхавши до якого працівники полії вийшли з автомобіля, зупинили двох перехожих громадян та надали їм підписати якісь вже заздалегідь надруковані бланки, після чого один з працівників поліції йому повідомив, що зазначеними поясненнями, в яких підписались два перехожих чоловіки підтверджується його відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, після чого склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, звернув увагу, що від медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся, так як працівники поліції до медичного закладу його не доставляли та не вручали направлення на огляд.

З метою перевірки пояснень ОСОБА_1 , за клопотанням останнього, в суді апеляційної інстанції надали свої пояснення свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 01 квітня 2019 року приблизно о 09 год. 50 хв., вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків під час відмови водія автомобіля «Шевролет», реєстраційний номер НОМЕР_1 від проходження огляду на стан наркотичного спяніння в установленому законом порядку, на що вони погодились, у зв`язку з чим працівники поліції попросили їх поставити свої підписи в протоколі про адміністративне правопорушення та в письмових поясненнях, зауважили, що ОСОБА_1 в той день вони не бачили, чи відмовлявся він від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не знають, підписали протокол та пояснення через те, що довіряли працівникам поліції та достовірно не були обізнані з порядком проходження огляду.

З метою перевірки пояснень ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд апеляційної інстанції неодноразово відкладав розгляд справи та викликав в судове засідання працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, однак, на виклики до суду він не з`явився, а нормами КУпАП не передбачається його примусовий привід.

Крім того, згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тому перевірити достовірність обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, не виявилось можливим, а ставити під сумнів вищезазначені пояснення у суду немає підстав.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів і документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій має містити поряд з даними про особу правопорушника і прізвища, адреси свідків, які підписують протокол.

Ст.266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Оскільки ОСОБА_1 в засіданні заперечив факт присутності свідків під час його відмови від огляду на стан наркотичного сп`яніння, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУПАП складений з порушеннями вимог діючого законодавства, так як містить відомості, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак, матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів адміністративного провадження.

Також, пунктом 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735) передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Пунктом 8 затверджено форму такого направлення.

Однак, у матеріалах справи таке направлення відсутнє, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку, не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Таким чином. Водій був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд.

Відповідно до положень п.1.3, п.3.3. Розділу ІІІ «Інструкції про порядок зберігання. Видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» (далі - інструкція). Затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100, необхідність відео фіксації: «використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів), як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції». Випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна камера повинна активуватись працівниками патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальній зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео-фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації».

Згідно п.3.5 Розділу ІІІ Інструкції, після активізації нагрудної камери все спілкування повинно бути записане безперервно.

Проте, матеріали справи не містять відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, що є порушенням вимог Інструкції.

Відповідно до ст.62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, висновок судді першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст. 130 КУпАП є таким, що не ґрунтується на належних та допустимих доказах, тому постанова підлягає скасуванню, а провадження-закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного і керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2019 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: