Справа № 574/1464/18
Провадження № 3/574/27/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Буринь

Суддя Буринського районного суду Сумської області Куцан В.М розглянувши матеріали, які надійшли з Буринського ВП Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

за ст.130 ч.1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

26.12.2018 року інспектором СРПП №3 Буринського ВП Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_2 складено протокол про те, що ОСОБА_1 21.12.2018 року, о 10-ї годині, в місті Буринь, по вулиці Пилипа Орлика, керував автомобілем AUDI А-6 номерний знак GUK695 в стані наркотичного спяніння, чим порушив вимоги п.п.2,9а Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 викликався в судове засідання 29.01.2019 року, 20.02.2019 року та 25.03.2019 року, але до суду на зявився, надавши у всіх випадках заяви про відкладення судового розгляду, оскільки він перебуває на лікуванні.

З наданих до суду медичних виписок вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 28.01.2019 року по 01.02.2019 року, а також з 18.02.2019 року по 24.02.2019 року.

З повідомлення головного лікаря КНП Конотопської міської ради «Конотопська центральна районна лікарня ім. академіка ОСОБА_3» ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 18.02. по 24.02.2019 року з діагнозом «Злоякісне утворення правої гомілки. Абсцес післяопераційного рубця».

Між тим, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення 25.03.2019 року останній вкотре подав заяву про відкладення судового засідання через його перебування на лікуванні, але жодних підтверджуючих ці обставини документів не надав.

Не були подані ним і заперечення з приводу підстав складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є данні про своєчасне її повідомлення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Надаючи оцінку процесуальній поведінці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності вважаю, що причина його неявки, з врахуванням її систематичності, не дозволяє прийти до висновку про її поважність.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст.6 §1 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

В справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків, а з висновків наданих у справі «Гінчо проти Португалії» Суд зазначив, що держави - учасниці Ради Європи зобов'язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_4 проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З врахуванням наведеного приходжу до висновку про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 за наявними доказами, оскільки останній зловживає своїм процесуальним правом з метою затягування розгляду справи для закінчення передбачених ст.38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши наявні в справі докази приходжу до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД№388670 вбачається, що ОСОБА_1 21.12.2018 року керував автомобілем AUDI А-6 номерний знак GUK695 в стані наркотичного спяніння і на підтвердження цих обставин до протоколу додано висновок №146 від 21.12.2018 року (а.с.1)

Між тим, з даного документу видно, що цей висновок складено 21.12.2018 року на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом №146 від 20.12.2018 року (а.с.2)

За інформацією, яка міститься у висновку, ОСОБА_1 проходив огляд в Буринській ЦРЛ 20.12.2018 року о 13-й годині.

З письмових пояснень ОСОБА_1, що викладені ним в протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що останній заперечував факт вживання наркотичних засобів.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В матеріалах справи наявні лише два докази: протокол про адміністративне правопорушення та медичний висновок, які суперечать один одному, оскільки в протоколі вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного спяніння 21.12.2018 року, однак освідування було проведено 20.12.2018 року.

З врахуванням заперечення особи яка притягується до адміністративної відповідальності, наявність лише протоколу про адміністративне правопорушення є недостанім в доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення за вищевказаних обставин, оскільки доводи ОСОБА_1 залишилися не спростовані.

Медичний висновок (а.с.2) є неналежним доказом, оскільки засвідчує обставини, що мали місце 20.12.2018 року і які не ставилися в провину ОСОБА_1.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження вини останнього, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), в яких, серед іншого, зазначено, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із змісту ст.8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, положення ст.62 цього Закону розповсюджуються і на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП наявними у справі доказами не доведена, вважаю, що провадження по ній підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП .

Керуючись ст.ст.247,283-285 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.М.Куцан