Провадження № 3/263/3302/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Кулик Сергій Вікторович, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , за ст. 130 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 14.08.2019 року о 01-22 год. в м. Маріуполі в Центральному районі по бул. Шевченка, 287, керував автомобілем ЗАЗ-Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (сповільненість мови, порушення координації рухів, звужені зіниці, які не реагують на світло). Від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Білозьоров О.Б., у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Раніше у судовому засіданні захисник зазначав, що ОСОБА_1 був незаконно зупинений працівниками патрульної поліції, оскільки правил дорожнього руху не порушував. У зв`язку з тим, що був наляканий, відмовився від проходження огляду в медичному закладі для виявлення стану наркотичного сп`яніння. Крім того зазначив, що що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було порушено право на захист його підзахисного, оскільки ОСОБА_1 не було запропоновано скористатися правовою допомогою.

Свідок ОСОБА_2 у судове засідання надала письмові пояснення, у яких зазначила, що 14.08.2019 року приблизно о 01 год. 35 хв. їй екіпажем «Чайка-151» був переданий транспортний засіб - автомобіль ЗАЗ-Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 Останнього було зупинено у зв`язку з тим, що водій керував транспортним засобом, на якому в темну пору доби був неосвітлений номерний знак, винесено відповідну постанову. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 в нього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння сповільненість мови, порушення координації рухів. Водієві у присутності двох свідків було запропоновано пройти медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння, проте останній відмовився, внаслідок чого складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_1 та його захисника, які у встановленому законом порядку були повідомлені про місце та час судового розгляду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ними своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

За зазначених обставин суд вважає, що ОСОБА_1 та його захисник були своєчасно та належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим, згідно зі ст. 268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які маються у справі.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що факт адміністративного правопорушення мав місце, вина ОСОБА_1 підтверджуються наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення від 14.08.2019 року серії БД № 339857 від 14.08.2019 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , рапортом від 14.08.2019 року; копією постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП; розпискою ОСОБА_1 від 14.08.2019 року, у якій останній зобов`язується залишити автомобіль на парковці до моменту, поки не протверезіє, відеозаписом з місця правопорушення.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення був позбавлений права на захист, оскільки йому не було роз`яснено право скористатися правовою допомогою, суддя вважає неспроможними та такими, що спростовуються матеріалами справи. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 339857 відносно ОСОБА_1 мається власноручний підпис останнього про те, що з правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП він ознайомлений, будь-які зауваження з приводу порушення процедури оформлення стосовно нього матеріалів про адміністративне правопорушення з боку ОСОБА_1 у протоколі відсутні. Відсутність безпосередньо на відеозапису з місця правопорушення роз`яснення з боку поліцейського процесуальних прав ОСОБА_1 не свідчить про те, що ОСОБА_1 права не роз`яснювалися, оскільки відеозапис має не безперервний характер.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що подія правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, мала місце, вина ОСОБА_1 у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення доведена повністю.

При цьому, твердження сторони захисту щодо незаконності зупинення ОСОБА_1 та, як наслідок, подальшого складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд вважає неспроможними, оскільки в матеріалах справи мається постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, при цьому, ані ОСОБА_1 , ані його захисником не надано суду доказів того, що ними оскаржено вказану постанову.

Обставини, що пом`якшують або обтяжують адміністративну відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлені.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 384,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 252, 268, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Маріуполя.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя С.В.Кулик