Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
21.10.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Марамигіна П. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подали ОСОБА_1 та його захисник адвокат Марамигін П. В.,
постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 січня 2019 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн..
Згідно постанови, 26 жовтня 2018 року приблизно о 22-ій годині 50 хвилин на перехресті з круговим рухом по вул. Митній пл. Дружби Народів у м. Ужгород, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ford Focus», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови), і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР) і скоїв передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник адвокат Марамигін П. В., вказують на те, що постанова судді є незаконною. Посилаються на те, що в протоколі міститься виправлення щодо часу керування ОСОБА_1 транспортним засобом 22 год. 50 хв., а також щодо вимоги пункту ПДР, яку нібито порушив ОСОБА_1 п. (2.9 «А») 2. 5. Зазначають, що відповідно до протоколу, правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 та зупинка керованого ним транспортного засобу мали місце на перехресті із круговим рухом вул. Митна пл. Дружби Народів у м. Ужгород о 22 год. 50 хв., що свідчить про те, що огляд ОСОБА_1 повинен був бути проведений саме на місці зупинки автомобіля, однак, як убачається з наявних у матеріалах справи пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , останні були запрошені в якості свідків відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння по АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 також о 22 год. 50 хв., у зв`язку з чим, зазначення у матеріалах справи про одночасне перебування свідків о 22 год. 50 хв. на перехресті з круговим рухом вул. Митна пл. Дружби Народів у м. Ужгород та по вул. Кошового, 2 в м. Ужгород, тобто в одній і тій же годині у двох різних місцях, що знаходяться на значній відстані одне від одного виключається, що у свою чергу свідчить про те, що такі суперечності, разом із уточнюючим рапортом поліцейського від 26.10.2018, позбавляють наявні в матеріалах справи докази доказової бази у справі. Крім того, посилаються на те, що під час складення щодо ОСОБА_1 адміністративних матеріалів не складався акт огляду на стан сп`яніння та направлення водія на такий огляд, а розписка ОСОБА_1 від 26.10.2018 про підтвердження факту залишення транспортного засобу за адресою АДРЕСА_1 , свідчить про наявність суперечностей щодо місця виявлення правопорушення (перехрестя з круговим рухом вул. Митна пл. Дружби Народів у м. Ужгород), складення адміністративного протоколу та відібрання пояснень у свідків (22 год. 50 хв. чи 22 год. по вул. Кошового, 2 у м. Ужгород), залишення транспортного засобу за місцем проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ). Крім того, вказують на те, що поліцейський не запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та не оформив, при цьому, відповідне направлення. Вважають, що, не взявши до уваги наведені вище обставини, суд першої інстанції прийшов до необгрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Крім того, посилаються на те, що в оскаржуваній постанові містяться суперечності, зокрема, зазначено : «Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння», а також зазначено про те, що « ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України», що також свідчить про незаконність судового рішення. Просять постанову скасувати й закрити провадження у справі.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Марамигіна П. В., які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, а відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 252 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.
Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги вважає, що при розгляді справи щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано.
Так, як убачається з матеріалів справи, повідомлення про час та місце розгляду справи, які були надіслані на адресу ОСОБА_1 , повернуті до суду першої інстанції без вручення ОСОБА_1 (а. с. 18, 34), що в свою чергу свідчить про те, що матеріали справи не містять достовірних відомостей про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи 15.01.2019, а тому, висновок суду про те, що ОСОБА_1 своєчасно та належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, не відповідає фактичним обставинам справи. Наведене свідчить про порушення судом першої інстанції положень ст. 268 КУпАП, у тому числі, про порушення права особи бути поінформованим про час та місце розгляду справи, постати перед судом і дати пояснення з обставин адміністративного правопорушення, протокол за скоєння якого, складено щодо ОСОБА_1 ..
Разом із тим, матеріали справи не містять і відомостей про те, що свідкам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надсилались повістки про виклик до суду в якості свідків для дачі пояснень на 15.01.2019, що в свою чергу свідчить про невідповідність фактичним обставинам справи й висновку суду про повторну неявку вищезгаданих свідків та неповідомлення ними про причини неявки. При цьому, апеляційний суд враховує і надані свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в ході апеляційного розгляду справи пояснення про те, що вони не з`явилися до суду першої інстанції, оскільки не отримували будь-яких викликів (повідомлень).
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що його копія не вручена ОСОБА_1 , однак ні в протоколі, ні в будь-яких інших доданих до нього документах, не вказується на причини невручення ОСОБА_1 копії протоколу.
Крім того, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в апеляційному суді пояснили, що в їх присутності копія протоколу ОСОБА_1 не вручалась і останній не відмовлявся від отримання його копії. Зазначили, що не були очевидцями зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , у зазначеному в протоколі місці зупинки автомобіля перехрестя з круговим рухом вул. Митна пл. Дружби Народів у м. Ужгороді. Також стверджували, що зі слів поліцейських їм відомо про те, що ОСОБА_1 на місці зупинки керованого ним транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, і саме тому, був доставлений до УПП у Закарпатській області, яке розташоване по вул. Кошового, 2 у м. Ужгороді.
З наявної в матеріалах справи розписки ОСОБА_1 (а. с. 5) убачається, що останній підтвердив факт залишення керованого ним транспортного засобу на зберігання за адресою АДРЕСА_1 , тобто за місцем свого проживання і, при цьому, в ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що поліцейські дозволили йому доставити керований ним транспортний засіб до місця його проживання за адресою АДРЕСА_1 . Наведені обставини, які в свою чергу залишені поза увагою суду першої інстанції, свідчать про порушення працівниками поліції вимог передбачених ч. 1 ст. 266 КУпАП щодо відсторонення водія, в якого наявні ознаки алкогольного сп`яніння, від керування транспортним засобом, а також викликають обґрунтовані сумніви щодо законності дій працівників поліції при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, апеляційним судом враховується і факт відсутності в матеріалах справи будь-яких інших даних, які б свідчили про те, що належний ОСОБА_1 транспортний засіб був доставлений до місця його проживання, не самим ОСОБА_1 , а будь-якою іншою особою.
З урахуванням наведеного, надані в ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснення про те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння і самостійно з дозволу поліцейських доставив належний йому транспортний засіб до місця свого проживання, приймаються до уваги як такі, що не спростовані жодними доказами.
Із вищенаведених підстав, апеляційний суд приймає до уваги й надані в ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснення про те, що керований ним автомобіль був зупинений за те, що він не надав переваги в русі службовому автомобілю, яким керував працівник поліції. При цьому, ОСОБА_1 зазначив, що на керованому поліцейським автомобілі не були включені проблискові маячки. Ствердив, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки керованого ним транспортного засобу й будь-яких понятих на місці події не було, і протокол щодо нього на місці зупинки автомобіля не складався.
Крім того, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в апеляційному суді пояснили, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 було складено в їх присутності саме о 23 год. 50 хв. 26 жовтня 2018 року, що в свою чергу свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо невірного зазначення у протоколі часу його складення.
Також апеляційним судом враховуються й пояснення вищезгаданих свідків про те, що при спілкуванні з ОСОБА_1 вони не виявили в нього ознак алкогольного сп`яніння, у тому числі й запаху алкоголю з порожнини рота чи порушення мови.
Матеріали справи також не містять будь-яких відомостей про те, що на місці зупинки керованого ОСОБА_1 транспортного засобу - перехрестя з круговим рухом вул. Митна пл. Дружби Народів у м. Ужгороді, та при відмові його від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння були присутні поняті 2 свідки і, при цьому, дані про причини, з яких такі свідки не залучались працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу для засвідчення факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, також відсутні, що в свою чергу також породжує обґрунтовані сумніви щодо законності дій працівників поліції при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, до якого й був доставлений працівниками поліції. При цьому, зі згаданого відеозапису не вбачається (в такому не зафіксовано) факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, у тому числі й у присутності двох свідків, що в свою чергу свідчить про безпідставне посилання суду першої інстанції на відеозапис із нагрудних камер поліцейських як на доказ вини ОСОБА_1 , в якому нібито зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Зазначене свідчить про невідповідність висновку суду першої інстанції про те, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння поліцейським із використанням спеціальних технічних засобів та в закладах охорони здоров`я.
Будучи неодноразово викликаними апеляційним судом через керівництво УПП в Закарпатській області на розгляд справи з метою підтвердження викладених у протоколі обставин та усунення зазначених вище суперечностей у доданих до протоколу доказах, старший інспектор роти ТОР УПП в Закарпатській області Хотіна Є. М. та інспектор взводу роти ТОР УПП в Закарпатській області Зейкан В. І. у судове засідання не з`явилися з невідомих апеляційному суду причин, не повідомивши апеляційний суд про причини неявки, у зв`язку із чим, апеляційний суд позбавлений можливості з`ясувати шляхом допиту вказаних поліцейських які-небудь факти та обставини, що мають значення для повного та всебічного розгляду справи, зокрема, щодо вищенаведених обставин, а також прийти до висновку про законність здобутих у справі доказів.
Разом із тим, посилання в оскаржуваній постанові на те, що вина ОСОБА_1 доведена письмовими поясненнями інспектора ОСОБА_4 від 26.10.2018, не відповідають фактичним обставинам справи, так як у матеріалах справи відсутні такі письмові пояснення, а з опису надісланих УПП в Закарпатській області до суду першої інстанції матеріалів не вбачається, що пояснення інспектора ОСОБА_4 . були долучені до протоколу та надіслані до суду першої інстанції і, при цьому, матеріали справи не містять відомостей про те, ким і коли такі письмові пояснення надсилались.
Також зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції допустився суперечності, так як прийшов до висновку про нібито доведеність вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, як за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, так і за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що в свою чергу є неприпустимим, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги в цій частині також знайшли своє підтвердження.
Вищенаведені обставини свідчать про те, що, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції у порушення вимог передбачених ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП не з`ясував усі обставини справи та не дав оцінки доказам у їх сукупності.
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.
Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо винуватість особи не доведено поза розумним сумнівом.
Судове рішення про визнання особи винною у вчиненні правопорушення може бути постановлене лише в тому випадку, коли вина особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Аналізуючи досліджені під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, не підтверджуються зібраними у справі доказами, приєднані до справи докази породжують сумніви у достовірності викладених у них фактів, та ґрунтуються на припущеннях - суб`єктивних даних відповідних посадових осіб, що з урахуванням вищенаведених норм та обставин свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення наявними в матеріалах справи доказами не доведена поза розумним сумнівом, та у свою чергу свідчить про відсутність події та складу вказаного адміністративного правопорушення.
Тому, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість та незаконність висновку суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, - апеляційний суд визнає такими, що заслуговують на увагу.
Пояснення ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу правопорушення достовірними доказами не спростовані, і матеріали справи не містять відомостей, які б давали підстави для сумнівів у достовірності цих пояснень, тому керуючись принципом презумпції невинуватості, апеляційний суд при прийнятті судового рішення приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 ..
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, можливості збирання додаткових доказів у підтвердження факту скоєння правопорушення вичерпані, а апеляційним судом вжиті всі передбачені законом заходи для з`ясування обставин, що мали місце за участі ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд також вважає, що посадові особи УПП в Закарпатській області через яких викликались на розгляд справи до апеляційного суду поліцейські ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не забезпечивши їх явку на розгляд справи, а поліцейські неодноразово не з`являючись на розгляд справи, для з`ясування її фактичних обставин, у тому числі підтвердження правомірності вчинених поліцейськими дій та вини ОСОБА_1 у скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення, обов`язок доведення винуватості особи в скоєнні проступку переклали на суд і доведення невинуватості на сторону захисту, що є неприпустимим.
При прийнятті рішення апеляційний суд враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подали ОСОБА_1 та його захисник адвокат Марамигін П. В., задовольнити.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан