ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/229/19Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В.
Провадження № 33/817/131/19 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.2 ст. 172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І.

з участю прокурора Штурми Н.В. та особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: в ІНФОРМАЦІЯ_2, на постанову судді Зборівського районного суду Тернопільської обл. від 06 березня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Зборівського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Як вбачається з рішення суду, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді директора Зборівського районного комунального агролісогосподарського підприємства Зборівагроліс, в порушення вимог ч.2 ст.52 ЗУ Про запобігання корупції не повідомив у 10-денний строк НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме: про придбання 04 липня 2017 року автомобіля НОМЕР_1 2007 року випуску вартістю 150 000 грн.; про продаж 27 грудня 2017 року належного йому автомобіля НОМЕР_2 2011 року випуску вартістю 130 250 грн.; про продаж 04 січня 2018 року належного йому автомобіля НОМЕР_1 2007 року випуску вартістю 100 000 грн., чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати, а справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.172-6 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки вважає, що місцевий суд неповно зясував усі обставини справи.

Зокрема, зазначає, що інформацію про продаж та придбання автомобілів він вказав у завчасно поданій щорічній декларації за 2017 рік, а повідомлення про суттєві зміни у майновому стані він до НАЗК не подавав, оскільки не знав про ці вимоги законодавства та ніхто його про це не попереджав.

Також вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували наявність в його діях умислу на порушення вимог фінансового контролю, а також відомості про наявність корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією.

Стверджує, що склад правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбачений ч.2 ст. 172-6 КУпАП, є формальним, оскільки обов'язковим елементом об'єктивної сторони є умисна дія - умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести в діях особи умисел на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, якого в нього не було.

Крім того, зазначає, що згідно з п. 2 роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі - ВССУ) «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності, що і мало місце в даному випадку.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта ОСОБА_1, який підтримав подану апеляцію та просить скасувати постанову суду, закривши провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, прокурора, який просив залишити постанову місцевого суду без змін, оскільки вважає її законною та обґрунтованою, ознайомившись з матеріалами справи та доводами апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку за законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до положень ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження доказів по справі та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя апеляційного суду вбачає, що суд першої інстанції належно встановив обставини справи, дав їм правильну правову оцінку та обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до передбаченої законом відповідальності.

Зокрема, як вбачається зі змісту протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією, №№ 43,44,45 від 29 січня 2019 р., складених ст. оперуповноваженим сектору протидії корупції Управління захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітаном поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1, будучи особою, на яку відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» поширюється його дія, являючись відповідно до ч. 1 ст. 45 даного Закону суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, всупереч вимогам ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» без поважних причин в установлений Законом 10-тиденний термін не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (далі- НАЗК) про суттєві зміни в майновому стані, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні суд першої інстанції обгрунтовано, на думку судді апеляційного суду, визнав факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, за обставин, наведених в протоколах, доведеним.

З суб'єктивної сторони це адміністративне правопорушення передбачає наявність умисної форми вини. Як передбачено в ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Таким чином, указане правопорушення може бути вчинене не лише з прямим, але й з непрямим умислом.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ч. 1 ст. 11 КУпАП).

Таким чином, КУпАП передбачає лише дві форми вини: умисел або необережність.

Доводи обвинуваченого про те, що його дії носили необережний характер, суддя апеляційного суду оцінює критично, оскільки за змістом необережної форми вини особа має або ж, усвідомлюючи суспільну шкідливість свого діяння і його наслідків, самовпевнено розраховувати на їх відвернення, або ж має не усвідомлювати такої суспільної шкідливості, хоча могла і повинна була це усвідомлювати. Ця форма вини не відповідає характеру вчинених обвинуваченим дій, які описані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 2 роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 р., під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Жодної іншої підстави щодо відсутності винуватості особи у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, за виключенням наведених у інформаційному листі ВССУ № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 р., ОСОБА_2 не передбачає.

Так, згідно з пунктом 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №959/29089, суб'єкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми.

Відповідно до частини 2 розділу ІІ зазначеного вище Порядку повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №961/29091, суб'єкт декларування повинен повідомити про отриманий дохід, якщо його сума перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року.

Для кожного випадку отримання доходу або придбання майна подається окреме повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2017 року в сумі 1600 грн.

Отже, відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП у 2017 року настає за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, якщо ним отримано дохід або придбано майно на суму, яка перевищує 80 000 грн.

Відповідно до інформації Регіонального сервісного центру в Тернопільській області MBС України від 09.01.2019 року №31/19-99 04 липня 2017 року на ОСОБА_1 зареєстровано автомобіль НОМЕР_1 вартістю 150 000 грн.; 27 грудня 2017 року ОСОБА_1 здійснив перереєстрацію на нового власника належного йому автомобіля НОМЕР_2 вартістю 130 250 грн.; 04 січня 2018 року ОСОБА_1 здійснив перереєстрацію на нового власника належного йому автомобіля НОМЕР_3, вартістю 100 000 грн.

За таких обставин у ОСОБА_1 виник обов'язок відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» письмово, шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет, повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції у десятиденний строк про зміну у майновому стані, який він не виконав.

Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та у судовому засіданні апеляційного суду про те, що він не ознайомлений із змістом ст.52 Закону Про запобігання корупції і в нього не було умислу не повідомляти НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані, а також про те, що від його дій не настало будь-яких шкідливих наслідків, з наведених вище підстав не є переконливим, а тому не може бути підставою для скасування рішення місцевого суду.

На підтвердження висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення суддя виходить, з-поміж іншого, і з долученої до матеріалів справи копії розпорядження голови районної ради за №30 від 22 березня 2016 р. Про заходи щодо запобігання корупції в районній раді на 2016-2017 роки, яким були затверджені заходи щодо запобігання корупції в Зборівській районній раді, зазначено про необхідність відпрацювати план заходів щодо запобігання та протидії корупції в районній раді на вказаний період та неухильно дотримуватись Закону.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України Про місцеві державні адміністрації розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обовязковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Таким чином, вважати, що ОСОБА_1, будучи призначеним на посаду директора Зборівського районного комунального агролісогосподарського підприємства Зборівагроліс відповідно до рішення другої сесії сьомого скликання Зборівської районної ради Тернопільської обл. №45 від 15 грудня 2015 р., не володіє інформацією щодо діяльності ради, не знайомився з її рішеннями та розпорядженнями підстав немає.

Більш того, щоб подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, субєкт декларування повинен обовязково підтвердити шляхом проставлення відмітки у визначеній клітинці електронної декларації правильність даних, підписати документ шляхом накладення на нього власного кваліфікованого електронного підпису та ознайомитися з попередженнями про настання відповідальності за порушення вимог фінансового контролю, яка передбачена розділом УІІ Закону України Про запобігання корупції - Фінансовий контроль -(ст.ст.45,52 Закону подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; додаткові заходи здійснення фінансового контролю).

Без дотримання алгоритму цих дій е-декларацію подати неможливо.

Таким чином, місцевий суд прийшов до обгрунтованого висновку про безпідставність тверджень ОСОБА_1 щодо вчинення ним правопорушення з необережності, оскільки він нібито не знав про необхідність повідомляти НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані та від його дій не настало будь-яких шкідливих наслідків, що є, на його думку, підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності за вчинене.

При цьому слід зазначити, що дане правопорушення є таким, що повязане з корупцією. Відповідно до ст. 1 Закону Про запобігання корупції правопорушення, повязане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність;

Склад даного правопорушення є формальним і вважається закінченим з моменту вчинення лише дій, передбачених статтею (формальний склад), а відтак не потребує настання будь-яких наслідків.

Відповідно, судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді директора Зборівського районного комунального агролісогосподарського підприємства Зборіврайагроліс по теперішній час, будучи згідно підпункту «а» п.1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 № 1700-УІІ суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону, без поважних причин, маючи всі необхідні можливості, в установлений Законом 10-тиденний термін не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (далі- НАЗК) про суттєві зміни в майновому стані, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

З врахуванням вищевикладеного вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження через відсутність події та складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, як просить апелянт, відсутні.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Зборівського районного суду Тернопільської обл. від 06 березня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис