ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1323/19 Справа № 203/2800/19 Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Іванова А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, працюючого водієм ТОВ "Автотранссервіс", який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 5 (п`ять) діб.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 24 липня 2019 року о 12 годині 00 хвилин у м. Дніпро, по вул. Курчатова 10, керував транспортним засобом, що використовується для перевезення пасажирів, який мав технічну несправність, а саме тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників, а також переобладнаний з порушенням норм законодавства, а саме кількість місць для сидіння пасажирів становить 51, що перевищує кількість зазначеній у свідоцтві про реєстрацію АЕС 258044 (45 посадкових місць), чим порушив вимоги п. 31.3а, 31.1 Правил дорожнього руху України, та правопорушення передбачене ст. 121 КУпАП вчинив повторно на протязі року, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Вказує, що транспортний засіб не рухався, а перебував на стоянці автовокзалу в м. Дніпрі, що виключає об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення, постанова на підтвердження повторності вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 121 КУпАП є неналежним та не допустимими доказом, оскільки до матеріалів справи не долучено бланку постанови належної форми.

Також вказує, що на фотокартках не вбачається тріщина на вітровому склі в зоні склоочисників, а також не вбачається переобладнання транспортного засобу з порушенням норм законодавства.

Крім того зазначає, що посилання суду першої інстанції на протокол про адміністративне правопорушення, рапорт співробітника поліції як на доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 174266 від 24 липня 2019 року, о 12 годині 30 хвилин у м. Дніпро по вулиці Курчатова, буд. 10 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, який мав технічну несправність, а саме тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників, а також переобладнаний з порушенням норм законодавства, а саме кількість місць для сидіння пасажирів становить 51, що перевищує кількість зазначену у свідоцтві про реєстрацію АЕС 258044 (45 посадкових місць) чим порушив вимоги п. 31.3а, 31.1 ПДР України.

Пункт 31.1 Правил дорожнього руху передбачає, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Пункт 31.3а ПДР України чітко регламентує, що експлуатація транспортних засобів, згідно із законодавством, забороняється у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху;

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно встановив обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення та вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст.ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Як вбачається з копії постанови про адміністративне правопорушення серії БР № 428182 від 03.08.2018 року (а.с. 5) ОСОБА_1 притягувався до відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП, а тому вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 судом призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що постанова на підтвердження повторності вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 121 КУпАП є неналежним та не допустимим доказом не заслуговують на увагу, оскільки дана копія протоколу взята з інтегрованої інформаційно-пошукової система Міністерства внутрішніх справ України Армор та завірена належним чином.

Доводи апелянта про те, що транспортний засіб не рухався, а перебував на стоянці автовокзалу в м. Дніпрі є не спроможними, оскільки згідно звіту про рух транспортного засобу MAN SI 202 за період з 00.00 годин по 23:59 годин 24.07.2019 року він неодноразово перебував у русі, що суперечить вимогам п. 31.5 ПДР України, згідно якого, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Апеляційний суд критично ставиться до доводів апелянта про те, що посилання суду першої інстанції на протокол про адміністративне правопорушення, рапорт співробітника поліції як на доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а будь яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

З урахуванням викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , місцевий суд ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, а тому суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без зміни.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.П. Іванова