КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.01.2019 відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.01.2019 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 14.11.2018, о 03 год. 00 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем «Фіат», державний номер НОМЕР_1, по вул. Дачній, у с. Велика Снітинка, Фастівського району Київської області, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати, та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення суддею місцевого суду норм процесуального та матеріального права, неповноту судового розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначав, що він не був учасником дорожнього руху, оскільки не керував транспортним засобом. Працівники поліції підійшли до нього в момент, коли він перебував у свого товариша по вул. Молодіжній в с. Снітинка, Фастівського району, у якого залишився на ночівлю. Однак працівники поліції у протоколі вказали про керуванням ним транспортним засобом по вул. Дачній, у с. Велика Снітинка, Фастівського району, що не відповідає дійсності.

Крім того, у протоколі невірно зазначено адресу місця його проживання по вул. Якубовського у м. Києві, оскільки він не надавав такі дані, натомість чітко назвав працівникам поліції адресу місця реєстрації по провулку Поштовому.

Працівники поліції належним чином не встановили його особу та не вилучили посвідчення водія.

Зазначав, що він не заперечував проти проходження огляду на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я, оскільки вважав, що запропонований поліцейськими прилад "Драгер 6810" не дозволений для застосування Міністерством охорони здоров'я України, та відсутній у державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, дозволених для застосування на території України. Крім того, працівники поліції на його вимогу не надали для ознайомлення сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку вказаного приладу.

Попри те, що він виявив бажання пройти огляд у медичному закладі, працівники поліції не запропонували йому пройти такий огляд, та не надали відповідне направлення.

Крім того, апелянт зазначав, що йому не надано копію протоколу, не ознайомлено із його змістом, та не вказано, в якому році відбудеться розгляд справи. До матеріалів справи не долучено відеозапис із нагрудної камери поліцейського.

Фактично суддя місцевого суду дійшов висновку про його винуватість лише на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, який не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Також апелянт посилався на закінчення трьохмісячного строку притягнення його до відповідальності, у зв'язку з чим, на його думку, справа підлягає закриттю.

У судове засідання суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 не з'явилася, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлена своєчасно та належним чином (а.с. 46).

З урахуванням змісту ч. 6 ст. 294 КУпАП, згідно якої неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, заслухавши думку ОСОБА_2, який не заперечував проти розгляду справи за відсутності його захисника ОСОБА_3, вважаю за необхідне розглянути апеляційну скаргу без участі останньої у судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуєтьсяданими протоколу по адміністративне правопорушення від 14.11.2018 року, у відповідності до якого, цього ж дня, о 03 год. 00 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем «Фіат», державний номер НОМЕР_1, по вул. Дачній, у с. Велика Снітинка, Фастівського району Київської області, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 «а» «Правил /а.с. 1/; даними акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно даних якого, у зв'язку із виявленими у ОСОБА_2 ознаками стану алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнин рота, ОСОБА_2 запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу Драгер, від проходження якого останній відмовився у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 /а.с. 2/; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з яких убачається, що у присутності вказаних осіб 14.11.2018 року ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння /а.с. 4/.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону, обумовлену тим, що у ньому містяться невірні відомості про місце його проживання, йому не вручено копію протоколу, не ознайомлено із його змістом, та не зазначено, в якому році відбудеться розгляд справи, не є підставою для скасування постанови судді місцевого суду.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складений із дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, та містить у собі всі необхідні відомості, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративні правопорушення.

Крім того, як убачається із даних протоколу, у відповідній графі наявна відмітка про ознайомлення ОСОБА_2 із змістом протоколу, та відмову останнього від надання пояснень та підпису протоколу, а тому доводи апелянта про те, що йому не вручено копію протоколу, є безпідставними.

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом у момент, коли до нього підійшли працівники поліції, ретельно перевірялися але не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених ним доводів.

Посилання ОСОБА_2 на те, що на його вимогу працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я, та не надали відповідне направлення, не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, які не містять даних про прохання ОСОБА_2 провести медичний огляд на стан сп'яніння.

ОСОБА_2 не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення про свою незгоду з викладеними у ньому фактичними обставинами та намір пройти огляд у закладі охорони здоров'я. Однак зауважень чи заперечень щодо процедури складення протоколу, та бажання пройти медичний огляд на стан сп'яніння у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення або письмових поясненнях, ОСОБА_2 не висловлював, та відмовився від підписання протоколу.

Відсутність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки положення ст.ст. 256, 266 КУпАП, не передбачають обов'язок уповноваженої особи долучати до протоколу про адміністративне правопорушення направлення особи для проходження медичного огляду на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я.

Крім того, у апеляційній скарзі ОСОБА_2 не заперечував, що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, мотивуючи свою відмову тим, що прилад "Драгер 6810" не дозволений для застосування Міністерством охорони здоров'я України, відсутній у державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, дозволених для застосування на території України, та працівники поліції на його вимогу не надали для ознайомлення сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку вказаного приладу. Однак враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 складено саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, причини відмови у даному випадку не впливають на доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення та не виключають адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції задоволено заявлене захисником ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду клопотання про допит свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та витребування відеозапису з нагрудної камери поліцейського, проте свідки на неодноразові виклики до апеляційного суду не з'явилися, відеозапис з нагрудної камери на запит суду не надано.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції не встановили належним чином його особу та не вилучили посвідчення водія, не є підставою для скасування постанови судді місцевого суду.

Доводи апелянта про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв'язку із закінченням трьохмісячного строку накладення адміністративного стягнення, є безпідставними.

Згідно з вимогами п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За правилами ч. 2 ст. 38 КУпАП в справах про адміністративні правопорушення, підвідомчих суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше ніж через три місяці з дня його виявлення.

Як убачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення вчинено ОСОБА_2 11.11.2018 року, а отже, з урахуванням ст. 38 КУпАП, останнім днем строку притягнення до адміністративної відповідальності є 11.02.2019.

З урахуванням наведеного, на момент розгляду справи та прийняттям суддею місцевого суду постанови від 15.01.2019 не сплинув строк, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, а тому суддя місцевого суду вірно наклав на ОСОБА_2 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.01.2019 відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду МельникВ.В.