Справа № 357/2020/19
Провадження № 33/801/392/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковбаса Ю. П.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08 квітня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 квітня 2019 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн. на користь держави.

У постанові суду зазначено, що згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 381482, 19 лютого 2019 року о 14:50 год. по вул. Білоцерківській, 62, в м. Узин, Білоцерківського району, Київської області, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «SCANIA P250», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, почервоніння обличчя), від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, що є порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08 квітня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі зазначено, що судом було порушено його право на захист, оскільки він мав намір скористатися правовою допомогою адвоката, однак судом було відмовлено у відкладенні судового засідання для залучення адвоката. Крім того зазначив, що він не керував транспортирним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а вжив алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди, щоб заспокоїти нерви.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, який просить задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та закрити провадження у справі, доводи його захисника, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 381482, 19 лютого 2019 року о 14:50 год. по вул. Білоцерківській, 62, в м. Узин, Білоцерківського району, Київської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SCANIA P250», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, почервоніння обличчя), від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, що є порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом частин 2, 6 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським в присутності двох свідків. Проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог пунктів 4,8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008р. № 1103, передбачено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків, якими не можуть бути особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Також, п.7 розділу IX "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З матеріалів справи слідує, що відмову водія ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я зафіксовано інспектором СРПП №3 Білоцерківського ВП старшим лейтенантом Ковальчуком І.С. за участі свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відповідності до положень КУпАП та "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року.

Вказані обставини зафіксовані протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №381482 від 19 лютого 2019 року та не спростовуються доводами апеляційної скарги ОСОБА_1

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, а також те що поліцейські не були свідками того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , наданими ним безпосередньо 19.02.2019 року інспектору СРПП № 3 Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області Ковальчуку І.С.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він перебуваючи за кермом транспортного засобу «SCANIA P250», державний номерний знак НОМЕР_1 та не впоравшись з керуванням з`їхав на узбіччя дороги у траншею, внаслідок чого автомобіль отримав пошкодження та не мав технічної можливості продовжувати рух, і лише після цієї події, не перебуваючи за кермом транспортного засобу, ОСОБА_1 вжив алкогольні напої, є безпідставними. Вказані обставини не підтверджено жодними доказами, зокрема у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про пошкодження вказаного транспортного засобу і скаржником не обгрунтовано яким чином автомобіль, перебуваючи на узбіччі у траншеї та не маючи технічної можливості продовжувати рух, у відсутність водія, виїхав на автомобільну дорогу.

Також, не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 про те, що інспектор СРПП №3 Білоцерківського ВП старший лейтенант Ковальчук І. С . пообіцяв йому посприяти у вирішенні питання звільнення від адміністративної відповідальності за грошову винагороду та написав на копії протоколу номер банківської карти.

Вказані доводи ОСОБА_1 не мають значення для розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки на такі правовідносин поширюються положення КПК України та КК України, та відповідно викладені обставини не можуть бути предметом регулювання КУпАП. При цьому, ОСОБА_1 не надав доказів проведення за вказаним фактом досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення та відомості про особу ОСОБА_1 , прийшов до висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 на захист, не надав можливості скористатись правом на правову допомогу та відмовив у відкладенні розгляду справи, не заслуговують на увагу. Зокрема, ОСОБА_1 телефонограмою був повідомлений про призначення розгляду справи на 05 квітня 2019 року та про відкладення справи на 08 квітня 2019 року. Отже, ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення та мав час і можливість скористатись правом на правову допомогу, при цьому матеріали справи не містять клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю отримання ним правової допомоги.

Щодо посилань скаржника на те, що суд першої інстанції не допитав в судовому засіданні свідків та працівника поліції, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, то дані посилання не заслуговують на увагу, оскільки відповідне клопотання в суді першої інстанції не заявлялось, при цьому апеляційним судом вживались заходи для їх допиту, однак останні до суду не з`явилися, що може бути пов`язано із значною відстанню до їх місця перебування.

З огляду на викладене, суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 , в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: /підпис/ В.В. Оніщук

Згідно із оригіналом:

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В.В. Оніщук