Справа № 206/1615/19
Провадження № 3/206/649/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Колтакової М.К.

розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого ТОВ «Дистанція», який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 2 ст. 123 КУпАП,

за участю правопорушника: ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, 10.03.2019 року об 11 годині 05 хвилини знаходячись в м. Дніпро, Самарський узвіз, на залізничному переїзді здійснив рух керуючи автомобілем Opel Omega, державний номерний знак НОМЕР_1, при увімкненому заборонному (червоному) сигналі світлофору, що забороняє рух через переїзд, чим порушив п. 20.5 (в) Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 123 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив всі обставини викладені в протоколі та визнав провину в повному обсязі, просив суворо не карати.

Дослідивши адміністративні матеріали, суд приходить до наступних висновків. Частина 2 статті 123 КУпАП передбачає відповідальність за в'їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

У відповідності до п.8.7.6 ПДР для регулювання руху на залізничних переїздах використовуються світлофори з двома червоними сигналами або одним біло-місячним і двома червоними, які мають такі значення: а) миготливі червоні сигнали забороняють рух транспортних засобів через переїзд; б) миготливий біло-місячний сигнал показує, що сигналізація справна і не забороняє руху транспортних засобів. На залізничних переїздах одночасно із заборонним сигналом світлофора може бути ввімкнено звуковий сигнал, який додатково інформує учасників дорожнього руху про заборону руху через переїзд.

Згідно до п. 20.2. Під'їжджаючи до переїзду, а також починаючи рух після зупинки перед ним, водій зобов'язаний керуватися вказівками і сигналами чергового по переїзду, положенням шлагбаума, світловою та звуковою сигналізацією, дорожніми знаками і дорожньою розміткою, а також переконатися в тому, що не наближається поїзд (локомотив, дрезина).

У відповідності до п.20.5 ПДР рух через переїзд забороняється, якщо: а) черговий по переїзду подає сигнал заборони руху - стоїть до водія грудьми або спиною з піднятим над головою жезлом (червоним ліхтарем чи прапорцем) або з витягнутими в сторони руками; б) шлагбаум опущений або почав опускатися; в) увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума; г) за переїздом утворився затор, який змусить водія зупинитися на переїзді; ґ) до переїзду в межах видимості наближається поїзд (локомотив, дрезина).

Згідно із п.1.4 Інструкції з улаштування та експлуатації залізничних переїздів, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.01.2007 року №54, автоматична світлофорна сигналізація - система, що складається з переїзних світлофорів звукової сигналізації, електричних рейкових кіл і апаратури керування і яка забезпечує автоматичне включення сповіщення про наближення поїзда до переїзду та включення світлофорної і звукової сигналізації. Після проходження поїзда за переїзд і звільнення переїзду хвостом поїзда сигналізація вимикається автоматично. Отже, з урахуванням суб'єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП, і яке інкримінується ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, предметом розгляду даного провадження є в'їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений. ОСОБА_2 Павловича, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.123КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, серія БД № 179871 від 10.03.2019 року, складеного інспектором взводу № 2, роти № 3 батальйону №4 ст. лейтенантом поліції ОСОБА_3 та іншими матеріалами справи. Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи. Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Факт, в'їзду транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на залізничний переїзд коли рух через переїзд заборонений підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та не заперечується самим ОСОБА_1

Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складений повноважною особою і повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Таким чином, встановлені судом обставини в їх сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.123 КУпАП, тому він підлягає адміністративній відповідальності за вчинення зазначеного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують його відповідальність. Суд при накладенні адміністративного стягнення враховує особу правопорушника, який визнав себе винним в повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому. Вказані обставини суд визнає в якості пом'якшуючих відповідальність правопорушника. Судом не встановлені обставини, які обтяжують відповідальність правопорушника. На підставі викладеного, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, суд застосовує відносно ОСОБА_1 адміністративне покарання у вигляді накладення штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян без оплатного вилучення транспортного засобу. Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Керуючись ст.ст.33, 36,40-1, 123 ч.2, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП. Накласти на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят ) грн. 00 коп., без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн. Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п'ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення. У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення. Строк пред'явлення постанови до виконання 3 місяці. Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В.Поштаренко