Дата документу 26.04.2019
Справа № 334/1579/19
Провадження № 3/334/543/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Гнатюк О.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з ДПП УПП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2019 року о 15 годині 05 хвилин ОСОБА_1 на а/ш Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя 475 км, керував транспортним засобом Mercedes-Benz 311, державні номерні знаки НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, що передбачено постановою Дніпровського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області. Виконавче провадження 45194768 від 10.05.2018 року, чим порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

У судовому засіданні ОСОБА_1 у своїх поясненнях підтвердив факт керування автомобілем у місці та за часу, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, але зазначив, що йому не було відомо про встановлення стосовно нього державним виконавцем тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом. З постановою про встановлення тимчасово обмеження у праві керування транспортними засобами його не знайомили та йому вона не направлялася. Про наведені обставини йому повідомили працівники поліції під час зупинки автомобіля. Після складання відносно нього протоколу, ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського ВДВС, який роз`яснив йому, що вказаний захід було скасовано державним виконавцем постановою від 22 квітня 2019 року.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення ОБ №208122 від 25 лютого 2019 року до матеріалів справи не надано жодного доказу, який би містив дані про те, що ОСОБА_1 було відомо про винесення державним виконавцем постанови про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Дані про ознайомлення ОСОБА_1 із цією постановою, направлення або вручення йому її копії в матеріалах справи також відсутні.

Таким чином суд не вбачає підстав ставити під сумнів пояснення ОСОБА_1 , вважає їх достовірними та враховує, що під час керування автомобілем, за обставин вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, йому не було відомо про встановлені тимчасові обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Частина 3 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Отже, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони даного правопорушення на переконання суду є вина суб`єкта правопорушення, яка полягає в тому, що суб`єкт правопорушення, усвідомлюючи встановлені стовно нього обмеження у праві керування транспортними засобами, здійснював керування ними.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать даним, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Раніше вказані досліджені безпосередньо у суді докази ставлять під обґрунтований та розумний сумнів наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, оскільки у справі не доведено те, що особі, яка притягується до адміністративного правопорушення, було відомо про встановлені стосовно нього тимчасові обмеження у праві керування транспортними засобами.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 126 ч. 3, 247 п. 1, 283, 284, 285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КпАП України на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти діб з дня винесення постанови через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.М. Гнатюк