Справа № 129/632/19
Провадження № 33/801/303/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковчежнюк В. М.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 27.02.2019 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , не одруженого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 КУпАП,

в с т а н о в и в:
Постановою судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 27 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 215 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (3655 грн.).

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 26.02.2019 приблизно о 01:00 год. сержант ОСОБА_1 в умовах особливого періоду на території військової частини НОМЕР_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 27 лютого 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та закрити провадження відносно нього у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що постанова судді незаконна, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з`ясування всіх обставин справи, винесену передчасно. Зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою тлумачення терміну особливого стану (періоду), яке закріплене в Законі України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» від 21 жовтня 1993 року із змінами.

Зазначає, що особливий період в Україні діяв згідно Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» в такі періоди: з 18.03.2014 року по 02.05.2014 року, з 07.05.2014 року по 21.06.2014 року, з 24.07.2014 року по 07.09.2014 року, з 20.01.2015 року по 22.08.2015 року, а також з 14.00 год. 00 хв. 26 листопада 2018 року строком на 30 діб до 14 год. 00 хв. 26 грудня 2018 року (під час введення в Україні воєнного стану Указом президента). Суд не перевірив наявність зазначених у протоколі обставин, а саме: вчинення ОСОБА_1 дій у період особливого стану. Зазначив, що був відсутній у судовому засіданні суду першої інстанції. Його не викликали до суду першої інстанції в установленому законом порядку. Крім того, оскаржуваною постановою притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 , а насправді його прізвище ОСОБА_2 і протокол про адміністративне правопорушення складався відносно ОСОБА_2 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений належним чином про час, дату і місце судового засідання. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КупАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст.245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Окрім того, згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251,252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за ч. 1 ст. 172-20 КУпАП настає у випадках розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідальність за 3 ст. 172-20 КУпАП настає у випадку, якщо дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно до абз. 11 статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року N 303/2014 "Про часткову мобілізацію" (Указ N 303/2014).

Строк 45 діб, визначений у даному Указі, є строком тривалості мобілізації, а не тривалості особливого періоду в Україні.

Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.04.2018 року, справа №205/1993/17-ц.

Таким чином, особливий період в Україні діє, і діяв на момент складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП відносно ОСОБА_1 27.02.2019.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом від 27 лютого 2019 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, висновком амбулаторного медичного огляду № 86 від 26 лютого 2019 року.

Даючи оцінку доводам ОСОБА_1 щодо неналежного виклику його до суду першої інстанції в установленому законом порядку, а також не встановлення судом першої інстанції особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважаю їх в цій частині слушними.

Як вбачається з матеріалів, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 надійшла до суду першої інстанції 27.02.2019 та розглянута по суті з винесенням постанови 27.02.2019.

Разом з тим, відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Крім того, всупереч вимогам ст.ст.245, 251, 252, 280 КупАП суд не встановив особу, що притягується до адміністративної відповідальності.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення враховую особу правопорушника, позитивну характеристику з місця служби, що до цього він до адміністративної відповідальності не притягувався, а тому вважаю за необхідне призначити йому стягнення у виді штрафу розміром 215 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

За таких обставин вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова скасуванню з винесенням нової постанови, якою ОСОБА_1 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та призначити йому стягнення у виді штрафу розміром 215 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3 655,00 грн.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 27.02.2019 року скасувати і ухвалити нову постанову.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та призначити йому стягнення у виді штрафу розміром 215 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3 655,00 грн.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю.Б. Войтко