Справа № 404/2146/19
Номер провадження 3/404/698/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Куценко Олександр Володимирович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області відносно ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи відсутній), ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

24.03.2019 року о 22 год. 18 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21074, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Кропивницькому по вул. Мурманській, 2, в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом алкотестеру «Драгер 6810» №3256 від 24.03.2019 року результат позитивний 0,33 ‰, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На розгляд матеріалів ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за місцем його проживання.

Адвокат Репело О ОСОБА_2 . зазначає, що факт керування правопорушника не доведено під час розгляду матеріалів, оскільки працівниками поліції після проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу, не з`ясували думку правопорушника про погодження чи не погодження з його результатами. Враховуючи результати переглянутого відеозапису, на якому працівник поліції повідомив, що правопорушник має підписати та отримати складені документи, не зважаючи на невизнання вини, свідчать про незгоду правопорушника з результатами тесту, а тому мали б запропонувати правопорушнику пройти огляд в закладі охорони здоров`я, чого ними зроблено не було. Відтак, працівниками поліції допущено порушення порядку, передбаченого Інструкцією № 1452/735, не проведено перевірку результатів приладу Драгер, а відтак не доведено вину правопорушника.

Інспектор Панасенко Б.В. заперечив проти даних доводів та зазначив, що непогодження з результатами ОСОБА_3 , правопорушник не висловлював, а його фраза в частині невизнання вини, стосувалася лише того факту, що правопорушник вважав себе невинуватим, оскільки різниця між дозволеною величиною алкоголю в 0,2 проміле і 0,33 проміле, визначеною приладом Драгер під час перевірки є незначним.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення в сукупності, суд приходить до наступного.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона зазначеного складу адміністративного правопорушення керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння. Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху транспорту, тобто вплив на органи керування транспортного засобу, що призвело до зміни його положення відносно початкового.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у цьому випадку є водії транспортного засобу.

З наданих суду доказів вбачається, що під час керування транспортним засобом, що не заперечується захистом, працівниками поліції за допомогою приладу Драгер було встановлено факт перебування правопорушника в стані алкогольного сп`яніння 0.33 проміле.

Відповідно до п. 7 розділу ІІ згаданої Інструкції - установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Пунктом 9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно пункту 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Таким чином, наведені норми, як і положення Інструкції загалом, не покладають на поліцейського обов`язок з`ясувати відношення правопорушника до результатів огляду з використанням технічних засобів, а лише можливість проведення їх перевірки. З переглянутого відеозапису вбачається, що правопорушник жодним чином не висловлював свою незгоду з результатами чи здивування з приводу фіксації алкоголю взагалі, а лише зазначив, що перевищення дозволених меж є незначним.

Не можливо погодитися з захистом стосовно того, що порушення порядку визначено Інструкцією є підставою для визнання висновків недостовірними. Так, відповідно до п. 22 розділу ІІІ Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Однак, дана норма стосується лише проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я та в частині складання цих висновків, а не взагалі будь-яких порушень під час проведення огляду правопорушника на стан сп`яніння та оформлення результатів.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, судом встановлено, що вина ОСОБА_1 підтверджується доказами, зібраними у справі про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №412918 від 24.03.2019 року (а.с.1), результатом алкотестеру «Драгер» (а.с.3), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.4), відеозаписом пригоди (а.с.8).

Суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому при призначенні виду адміністративного стягнення, суд відповідно ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника і вважає, що для виправлення правопорушника, достатньо буде призначити йому адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

В силу ст.4 ЗУ «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП з правопорушника на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст.24, ст.33, ч.1 ст.130, ст.ст.283-285, 294 КУпАП ,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи відсутній) визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та призначити стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи відсутній) на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда О. В. Куценко