Справа № 308/437/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

27.03.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 лютого 2019 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, громадянин України,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути із ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн..

Згідно постанови, 14 січня 2019 року о 02-ій годині 20 хвилин по вул. І. Франка, 6, у м. Ужгород, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Opel Vectra», н. з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), і від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в закладі охорони здоров'я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) і скоїв передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що суд не взяв до уваги те, що поліцейським було порушено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки йому не було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров'я і від такого він не відмовлявся, у зв'язку із чим, протокол щодо нього складено передчасно. Разом із тим, зазначає, що суд, розглянувши справу без його участі та за відсутності даних про його своєчасне повідомлення про час та місце розгляду справи, позбавив його можливості скористатися процесуальними правами, тобто надати пояснення, подати докази, заявити клопотання, скористатися юридичною допомогою адвоката, що у свою чергу є підставою для скасування судового рішення. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б доводили факт вчинення ним передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 14 січня 2019 року о 02-ій годині 20 хвилин по вул. І. Франка, 6, у м. Ужгород, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Opel Vectra», н. з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), і від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в закладі охорони здоров'я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обов'язки йому роз'яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; що до протоколу внесені правильні дані щодо його особи (а. с. 1).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3, убачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря нарколога (а. с. 2, 3).

З копії постанови серії НК № 295438 вбачається, що 14.01.2019 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП за керування транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем безпеки (а. с. 4).

З розписки ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив факт залишення автомобіля марки «Opel Vectra» за адресою м. Ужгород, вул. І. Франка, 6, тобто на місці зупинки (а. с. 5).

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що за добу до його зупинки вжив приблизно 200 грам коньяку. Від проходження медичного огляду відмовився добровільно. У момент коли працівники поліції пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння були присутні поняті.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор взводу № 1 роти № 3 бат. УПП в Закарпатській області ДПП Фревлик Ю. Ю. був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано й на такі не вказував ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду справи.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор Фревлик Ю. Ю. при виконанні своїх функціональних обов'язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були залучені в якості свідків відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров'я, - такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано, і на такі не вказував ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейським було порушено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров'я і від такого він не відмовлявся, у зв'язку з чим, протокол щодо нього складено передчасно, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та спростовуються як протоколом про адміністративне правопорушення, так і письмовими поясненнями свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з яких убачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров'я, що у свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння або на місці зупинки транспортного засобу, або в закладі охорони здоров'я.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд, розглянувши справу без його участі та за відсутності даних про його своєчасне повідомлення про час та місце розгляду справи, позбавив його можливості скористатися процесуальними правами, тобто надати пояснення, подати докази, заявити клопотання, скористатися юридичною допомогою адвоката, що у свою чергу є підставою для скасування судового рішення, - апеляційний суд визнає такими, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та висновку суду першої інстанції про вчинення ним передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а також не являються підставами для зміни чи скасування прийнятого щодо ОСОБА_1 судового рішення. При цьому, апеляційний суд враховує те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 надсилались повідомлення про час та місце розгляду справи, однак, такі повертались до суду за закінченням терміну зберігання, що у свою чергу свідчить про те, що судом першої інстанції було вжито заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи; що можливість ОСОБА_1 скористатися процесуальними правами, тобто надати пояснення, подати докази, заявити клопотання, скористатися юридичною допомогою адвоката, була забезпечена в ході апеляційного розгляду справи, під час якого ОСОБА_1 наполягав на розгляді справи без участі адвоката; що розгляд справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відповідно до вимог КУпАП, не є законною підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, спростовуються наявними в матеріалах справи та вищенаведеними доказами, а також спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б доводили факт вчинення ним передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а оскаржувана постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких клопотань, у тому числі й про виклик свідків, чи витребування яких-небудь доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан