Житомирський апеляційний суд
Справа №276/1575/18 Головуючий у 1-й інст. Мельник М. Л.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м.Житомир

Суддя судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., за участю: секретаря судового засідання Кусковської Т.А., захисника ОСОБА_1, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого приватним підприємцем

встановив:

Постановою Володарсько-волинського районного суду Житомирської області від 11 березня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 384,20 грн. в дохід держави.

Згідно постанови суду, 16.12.2018 року о 21 годині 50 хвилин в смт. Нова Борова по вул. Пушкіна Симонець Юрій Вікторович керував автомобілем ОСОБА_3, д/н НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду винесена з грубим порушенням норм процесуального права та невірно застосовано матеріальні норми, що потягло за собою однобічне і не повне з'ясування судом усіх фактичних обставин справи та як наслідок необґрунтовано визнано його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

З протоколом про адміністративне правопорушення та матеріалами адміністративної справи погодитись не може, оскільки відомості зазначені в даних документах не відповідають дійсності. Зазначає, що він не керував транспортним засобом і це було підтверджено в судовому засіданні поясненнями свідка ОСОБА_4, однак ці пояснення не взяті до уваги під час ухвалення постанови суду.

Вважає висновок огляду на стан алкогольного спяніння від 16.03.2019 року, таким, що складений з порушенням вимог Інструкції про проведення огляду, оскільки в акті №28 медичного огляду вказано про огляд ОСОБА_2, у висновку щодо результатів медичного огляду зазначено огляд ОСОБА_2, а у матеріалах справи міститься висновок вже на ОСОБА_2, і який не вручався йому під підпис.

В журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння записано, що огляд на стан сп'яніння Симонець Ю В. проводився вимірювальним приладом «Драгер», та ним зроблено 2 виміри, але в судовому засіданні лікар ОСОБА_5 пояснив, що при огляді зробив лише один вимір.

Хорошівська районна лікарня надала суду свідоцтво про повірку вимірювального приладу Газоаналізатора Алкотест 6510 фірми Драгер, використання ж вказаного приладу не підтвердила сертифікатом відповідності, як того вимагає п. 9 розділу 3 вище вказаної Інструкції.

Вказує, також, що інспектори патрульної служби в суді пояснили, що під час його затримання нагрудна відеокамера інспектора патрульної служби не була включена і відеозйомка не велась.

Інших належних та допустимих доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння в ході судового розгляду в справі немає.

В матеріалах справи не наведено доказів його винуватості. В його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУ п АП.

Зазначає, що судом були порушені його права на захист, оскільки суд розглянув справу у його відсутність та у відсутність його захисника і прийняв незаконне рішення по справі.

В поданій до суду апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги наводить доводи аналогічні доводам викладеним в апеляційній скарзі ОСОБА_2

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_1, в підтримання доводів апеляційних скарг з наведених в них мотивів, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою підлягають особи, які керують транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само особи, які керували транспортним засобом та які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого спяніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан спяніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоровя.

Зазначені положення нормативних актів дають підстави для висновку, що відповідальності за ст. 130 КУпАП підлягають особи, які керували транспортним засобом.

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановив суд, 16.12.2018 року о 21 годині 50 хвилин в смт. Нова Борова по вул. Пушкіна Симонець Юрій Вікторович керував автомобілем ОСОБА_3, д/н НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9А ПДР України.

Разом з тим, ОСОБА_2 заперечував факт керування автомобілем, як при складанні протоколу так і у суді і його пояснення не спростовані жодним доказом.

Поряд з цим, доведенню підлягає не тільки стан спяніння ОСОБА_2, що на думку суду у даній ситуації мало місце, а також і керування транспортним засобом, в такому стані.

На думку апеляційного суду саме ці обставини належними та допустимими доказами не підтверджені, до справи не долучено пояснень свідків, матеріалів фото та відеофіксації, тощо.

Судом апеляційної інстанції була допитана свідок ОСОБА_6, яка показала, що 16.12.2018 року о 21 годині 50 хвилин, за кермом автомобіля перебувала її дочка ОСОБА_4

Аналогічні пояснення, в суді першої інстанції надала свідок ОСОБА_4, яка пояснила, що саме вона керувала транспортним засобом.

Однак, суд зазначивши, що ОСОБА_4А є дружиною правопорушника і є зацікавленою особою критично віднісся до її пояснень, про те, в основу своїх висновків поклав пояснення працівників поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які внаслідок покладених на них обовязків, здійснення ними процесуальних дій по фіксації правопорушення та збиранню доказів є також зацікавленими особами в результатах розгляду вказаної справи.

На думку апеляційного суду пояснення службових осіб правоохоронного органу, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення у якості свідків не можуть бути належним доказом, адже на цих осіб покладається обовязок встановлення обставин вчинення проступку та обєктивна їх фіксація у протоколі про адміністративне правопорушення. Особа, яка виконує повноваження щодо контролю за дотриманням правил в певній сфері, виявлення та фіксації правопорушень, не може виступати свідком по справі.

Крім того, пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 викликають певні сумніви щодо їх обєктивності оскільки висловлені ними пояснення у суді щодо обставин вчинення правопорушення та оформлення матеріалів суттєво різняться з інформацією викладеною у рапортах наданих їх керівництву.

Так, в рапортах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зазначено, що вони зупинили транспортний засіб за кермом якого знаходився ОСОБА_2, а під час допиту в суді вказали, що ОСОБА_2 на їх вимогу не зупинився і вони наздогнали його лише біля будинку, хоча протокол про невиконання вимоги про зупинку та невиконання вимог ПДР про здійснення попереджувального сигналу при здійсненні повороту на водія складений не був.

За таких обставин, коли в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б спростували доводи апеляційних скарг та обєктивно підтверджували встановлені судом обставини не має апеляційний суд не може визнати законним та обґрунтованим прийняте судом рішення.

Оскільки суд першої інстанції обґрунтував свої висновки на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини витлумачив не на користь особи, а на користь органу, який склав протокол то апеляційні скарги підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення.

За таких обставин, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційні скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову ВолодарськоВолинського районного суду Житомирської області від 11 березня 2019 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду ОСОБА_9