П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2019 Справа №607/5361/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Ломакіна В.Є.

при секретарі с/з Пушкар С.М.

за участю прокурора Вікарука Ю.Ю.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Кокутківці, Збаразького району Тернопільської області, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, заступника начальника спеціалізованого комунального підприємства «Ритуальна служба» Тернопільської міської ради, РНОКПП - НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається із протоколу № 74 про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, від 28 лютого 2019 року, ОСОБА_2 інкриміновано те, що він, працюючи на посаді заступника начальника спеціалізованого комунального підприємства «Ритуальна служба» Тернопільської міської ради, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, після встановленого строку подання щорічної декларації (з 01 січня 2018 року до 01 квітня 2018 року), а саме 17 квітня 2018 року о 08:24 годин подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вказаному адміністративному правопорушенні не визнав. Пояснив, що у зв'язку із закінченням терміну дії його електронного цифрового підпису, у 2019 році він виготовив новий, і підтвердження зміни ЕЦП в електронному кабінеті повинно було прийти на його електронну скриньку. Разом з тим, враховуючи те, що у 2017 році він реєструвався в електронному кабінеті за допомогою поштової скриньки, створеної на сайті Mail.ru, доступ до вказаної електронної адреси йому було заблоковано. З метою зміни електронної адреси, він звертався через нову електронну адресу, створену на сайті Gmail.com, на електронну скриньку технічної допомоги по роботі «Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» з повідомленнями з проханням замінити електронну адресу, а саме - 28 березня 2018 р., 29 березня 2018 р., 02 квітня 2018 р. та 12 квітня 2018 р. Повідомлення про те, що його електронну адресу змінено було надіслано 13 квітня 2018 року на змінену електронну скриньку. Після чого він зайшов в особистий кабінет і змінив ЕЦП. Просив врахувати, що не зміг своєчасно подати декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з поважних причин, при цьому не мав умислу не подавати або несвоєчасно подати таку декларацію. Посилаючись на наведене, вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення.

Прокурор Вікарук Ю.Ю. протокол підтримав та пояснив, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адмінправопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП повністю доведена наявними у справі доказами. Вважає, що ОСОБА_2 слід притягнути до відповідальності, визнавши його винним у вчиненні інкримінованого адміністративного корупційного правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.

Судом встановлено, що не заперечується учасниками судового розгляду, ОСОБА_2 працює заступником начальника спеціалізованого комунального підприємства «Ритуальна служба» Тернопільської міської ради.

Відтак, ОСОБА_2, будучи у відповідності до вимог п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» посадовою особою юридичної особи публічного права та суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, зобов'язаний був з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2018 року, протягом 90 календарних днів, тобто до 01 квітня 2018 року, подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

Однак, ОСОБА_2 подав щорічну декларацію 17 квітня 2018 року.

Згідно скриншотів електронних листів на адресу НАЗК від ОСОБА_2 вбачається, що останній 28 березня 2018 року, 29 березня 2018 року, 02 квітня 2018 року та 12 квітня 2018 року надсилав на електронну адресу НАЗК електронні листи з проханням змінити електронну адресу для подачі е-декларації з ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв'язку із зміною електронної пошти з ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно скріншоту листа від НАЗК (), адресованого ОСОБА_2 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2, його поштову скриньку змінено 13 квітня 2018 року.

Відповідно до відомостей, розміщених на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, встановлено, що ОСОБА_2 подав декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (щорічна за 2017 рік) о 08 год. 24 хв. 17 квітня 2018 року.

Суд, розглянувши справу, заслухавши особу, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Положеннями ст.280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Так, при вирішенні питання про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об'єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об'єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об'єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.

Примітка до ст. 172-6 КУпАП, містить вказівку на суб'єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Крім того, вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Згідно з вимогами ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У відповідності до ст.11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.172-6 КУпАП є формальним, а обов'язковим елементом його суб'єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неподання або несвоєчасне подання декларації.

Вказана позиція висвітлена в роз'ясненнях Вищого спеціалізованого суду України по розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» від 22 травня 2017 року.

Відповідно до вимог п. 13 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єкти декларування є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з вимогами п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі посадові особи юридичних осіб публічного права.

Положеннями ч. 1 статті 45 даного Закону передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2, частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Як вбачається із зібраних матеріалів, ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності за вчинення даного правопорушення. Крім того, дійсно встановлено, що електронну декларацію він подав лише 17 квітня 2018 року, тобто з порушенням вимог закону.

Разом з тим, на думку суду, в діях ОСОБА_2 відсутній умисел на вчинення даного правопорушення, не підтверджений він і наданими суду доказами.

Так, згідно пояснень ОСОБА_2 він мав намір, як і у попередньому періоді подати електронну декларацію. З метою її подання він виготовив новий електронний цифровий підпис у зв'язку із закінченням терміну дії попереднього. Підтвердження зміни ЕЦП в електронному кабінеті повинно було прийти на його електронну скриньку, однак враховуючи те, що у 2017 році він реєструвався в електронному кабінеті за допомогою поштової скриньки, створеної на сайті Mail.ru, доступ до вказаної електронної адреси йому було заблоковано. З метою зміни електронної адреси, він звертався через нову електронну адресу, створену на сайті Gmail.com, на електронну скриньку технічної допомоги по роботі «Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» з повідомленнями з проханням замінити електронну адресу, а саме - 28 березня 2018 р., 29 березня 2018 р., 02 квітня 2018 р. та 12 квітня 2018 р. Повідомлення про те, що його електронну адресу змінено було надіслано лише 13 квітня 2018 року на змінену електронну скриньку. Після чого він зайшов в особистий кабінет і змінив ЕЦП, та зміг подати електронну декларацію.

Вказані пояснення ОСОБА_2 підтверджуються наданими ним доказами, зокрема, скриншотами електронних листів на адресу НАЗК від ОСОБА_2 з проханням змінити існуючу електронну скриньку для подачі декларації, з яких вбачається, що ОСОБА_2 дійсно вчиняв дії щодо зміни електронної пошти з метою подальшої та вчасної подачі електронної декларації.

Лише після зміни 13 квітня 2018 року електронної пошти ОСОБА_2 з ІНФОРМАЦІЯ_2, останній 17 квітня 2018 року зміг подати електронну декларацію.

Вказані вище обставини, на думку суду, є підтвердженими особою, яка притягується до відповідальності, та жодним чином не спростовані іншою стороною.

Наведені обставини вказують на те, що ОСОБА_2 несвоєчасно подав електронну декларацію з поважних причин, у зв'язку із тим, що був зареєстрований в електронному кабінеті за допомогою поштової скриньки, створеної на сайті mail.ru, та НАЗК змінило вказану електронну пошту лише 13 квітня 2018 року на неодноразові прохання ОСОБА_2, які скеровувалися останнім електронними листами 28 березня 2018 року, 29 березня 2018 року, 02 квітня 2018 року та 12 квітня 2018 року.

На думку суду, вищезазначені дії ОСОБА_2 свідчать про те, що останній вживав всіх заходів з метою виконання дії, спрямованих на своєчасне подання документу, у спосіб, який відповідає його рівню знань та досвіду роботи з електронними системами. Проте з причин, які не залежали від нього, подати документ відповідно до вимог закону не зміг.

Відсутність умислу в діях ОСОБА_2, як вже було вказано вище, підтверджується й тим, що практично одразу ж після зміни його електронної адреси у НАЗК, ОСОБА_2 подав електронну декларацію, не маючи наміру ухилитися від її подання з метою приховати інформацію.

Таким чином, подати декларацію вчасно ОСОБА_2 заважали технічні проблеми, вирішення яких не залежало від його волі. Для подолання цих проблем, останній вчинив ряд дій, направлених на усунення таких технічних недоліків, і лише після усунення їх, зміг отримати доступ до реєстру НАЗК та 17 квітня 2018 року подати декларацію.

Належних і допустимих доказів, які беззаперечно спростовують це твердження, в матеріалах справи немає.

Таким чином, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що прокурором не доведено наявність в діях ОСОБА_2 умисної форми вини на несвоєчасну подачу декларації, як обов'язкової ознаки вказаного корупційного адміністративного правопорушення, оскільки він вчиняв належні дії щодо своєчасного подання ним електронної декларації, однак з причин, що не залежали від його волі, він свій обов'язок належним чином не виконав.

Відтак, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.1 ст.172-6 КУпАП необхідно закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_2 слід закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 172-6, 247, 280, 283, 284, 287 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської

Головуючий суддяВ. Є. Ломакін