ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/42/19
Категорія: ч.1 ст.172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2019 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю особи відносно якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП ОСОБА_2, її захисника - адвоката Семенова Єгора Сергійовича, прокурора Гладуна Дмитра Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.11.2018 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.11.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка Азербайджану, громадянка України, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, працююча головним спеціалістом відділу раціонального використання відтворення та охорони природних ресурсів управління раціонального використання природних ресурсів ХОДА, була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, та на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2, 03.05.2017 року будучи Головним спеціалістом відділу раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів управління раціонального використання природних ресурсів Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації, будучи, згідно з пунктом «В» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року №1700-VII суб'єктом відповідальності за порушення пов'язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно без поважних на те причин подала декларацію за 2016 рік, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.11.2018 року скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі її автор вказує, що перевірка відносно неї проводилася органом, до компетенції якого такі функції не входять, а саме працівниками УЗЕ в Харківській області ДЗЕ Національної поліції України, які в порушення норм діючого законодавства за відсутністю даних щодо проведення НАЗК відповідної перевірки щодо неї.

Наголосила, що встановлення своєчасності подання суб'єктом декларування декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Зазначила, що вважала, що подала декларацію за 2016 рік 28.04.2017 року, але тому, що не була в повній мірі обізнана з процедурою подання електронної декларації тому, що робила це вперше, перебувала вдома у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, фактично подала декларацію 3 травня 2017 року після того, як їй подзвонили з роботи і сказали, що її декларації немає в реєстрі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та її захисника Семенова Є.С., які підтримали вимоги апеляційної скарги, пояснення прокурора Гладуна Д.В., який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 13 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктами декларування - є особи, зазначені у пункту 1, підпункті «а» пункту 2 частини 1 ст. 3 Закону, інші особи, зобов'язані подавати декларації відповідно до цього Закону.

Згідно положень ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, визначені у п. 1, підпунктах «а», «в», п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб» від 23.03.2017 року №1975-VIII термін подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік було продовжено до 1 травня 2017 року.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 будучи Головним спеціалістом відділу раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів управління раціонального використання природних ресурсів Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації, та згідно з пунктом «В» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року №1700-VII є суб'єктом відповідальності за порушення пов'язані з корупцією, та згідно відомостей з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_2 фактично подала щорічну електронну декларацію 03.05.2017 року.

ОСОБА_2 надаючи пояснення апеляційному суду зазначала, що вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2, інша її дитина на той час хворіла, заповнюючи та подаючи електронну декларацію була впевнена, подала її вчасно, а саме 28.04.2017 року, натиснувши відповідну кнопку на клавіатурі комп'ютера на позначці «Подати документ», але 03.05.2017 року їй в телефонному режимі повідомили з її місця роботи, що її декларація відсутня в Єдиному державному реєстрі декларацій. Після чого в цей же день вона повторно її подала, та виявила, що 28.04.2017 року вона з причини необізнаності та відсутності відповідних навичок технічно не підтвердила її подачу.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Корупцією вважається використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна, або необережна) дія чи бездіяльність.

Виходячи з аналізу приписів вказаних правових норм апеляційний суд вважає, що необхідною складової суб'єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є наявність вини у формі умислу або необережності.

Згідно листа Національного агентства з питань запобігання корупції №71-06/21492/19 від 20.03.2019 року, яким викладено послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_2 за період 01.01.2017 року по 03.05.2017 року встановлено, що ОСОБА_2 розпочала заповнювати щорічну декларації з 26.04.2017 року по 28.04.2017 року, та після запевнення та перегляду 13 розділу о 13:06:40 год. 28.04.2017 року натиснула кнопку «Подати декларацію».

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутня вина, оскільки остання, як свідчать матеріали справи, на момент заповнення та подачі електронної декларації перебувала у відпустці по догляду за дитиною, якій виконалось лише 11 повних місяців, інша дитина ІНФОРМАЦІЯ_3 на цей момент хворіла, посилання ОСОБА_2, що у зв'язку з цими обставинами вона була обмежена у можливості отримати кваліфіковану пораду з питань послідовності дій при складанні та подачі електронної декларації, яка подавалась нею вперше, не спростовані; і враховуючи, що ОСОБА_2, відносно якої матеріали справи не містять відомостей про її технічну обізнаність в послідовності дій при заповненні та подачі електронної декларації, її відповідної освіти та навичок у користуванні комп'ютерною технікою, а інформація, яка міститься на аркушах 19 та 20 лише підтверджує, що остання ознайомлена з приписами антикорупційного законодавства та правилами поведінки державного службовця, 28.04.2017 року після заповнення та перевірки нею 13 розділу декларації натиснула кнопку «Подати документ» добросовісно вважала, що дотрималась вимог законодавства та своєчасно подала електронну декларацію, і враховуючи наведені вище обставини в даному конкретному випадку не могла передбачити, що її електронна декларація після вчинення цих дій не була відправлена до Єдиного державного реєстру декларацій.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, тому постанова від 19.11.2018 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.11.2018 року у відношенні ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає .

Суддя Харківського

апеляційного суду В.П. Цілюрик