Справа № 603/227/19
Провадження № 3/603/90/2019
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" квітня 2019 р. м. Монастириська
Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Гудкова Ю. Г. , розглянувши матеріали, які надійшли з Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки м. Монастириська, вул. Підгородня, 56 Тернопільської області, неодружена, не працює,
за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 9.04.2019 року приблизно о 20 год 45 хв вчинила психологічне насильство стосовно дочки ОСОБА_2, що виражалось в словесних образах та погрозах, нецензурній лайці, залякуванні, що викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров»ю потерпілої, чим порушила ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнала, щиро розкаялася.
Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні суду пояснила, що одразу після інциденту вони з матір»ю примирилися. Шкода психічному здоров»ю їй не спричинена, того ж, вважає, що вона невірно оцінили характер конфлікту, що виник між ними на побутовому ґрунті. Просить не притягувати ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а обмежитися усним зауваженням, застосувавши ст. 22 КУпАП.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №054882 від 9.04.2019 року, згідно яких ОСОБА_1 9.04.2019 року приблизно о 20 год 45 хв умисно вчинила психологічне насильство стосовно дочки ОСОБА_2, що виражалось в словесних образах та погрозах, нецензурній лайці, залякуванні, що викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров»ю потерпілої, чим порушила ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»;
- письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 від 9.04.2019 року.
У силу ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»:
домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;
психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи.
За даних обставин, суд вважає, що в діях правопорушника містяться ознаки адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру (погрози, образи чи переслідування), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоровю потерпілого.
Вирішуючи питання про відповідальність ОСОБА_1, суд враховує характер вчиненого правопорушення, яке не було злісним, відсутність спричиненої шкоди, особу порушника, яка, хоч і притягалася до адміністративної відповідальності раніше, однак згідно представленої довідки, позитивно характеризується по місцю проживання, її сімейний стан проживає разом із донькою і онукою, матеріальний стан. Також те, що вона примирилася з дочкою ОСОБА_2, яка у судовому засіданні просить не притягувати матір ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, щире каяття ОСОБА_1
Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), повноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Викладені обставини у своїй сукупності суд визнає такими, що свідчать про малозначність вчиненого правопорушення, а тому у даному конкретному випадку суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись оголошенням їй усного зауваження.
Згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 22, 33, 283, 284 КУпАП, суд,
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 за малозначністю діяння звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, справу про адміністративне правопорушення відносно неї закрити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя: ОСОБА_3