Справа №591/5010/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Янголь Є. В.
Номер провадження 33/816/389/19 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/5010/19 за апеляційною скаргою захисника АРХИПЕНКА О. І. на постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 27.08.2019, якою на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 грн із позбавленням права керування т/з на строк 1 рік,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Архипенка О. І.,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат АРХИПЕНКО О. І. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував т/з, відеозаписи з камер поліцейських є недопустимими доказами, судом не допитані свідки, протокол про адміністративне правопорушення та постанова містять взаємовиключні відомості щодо керування ОСОБА_1 т/з у стані алкогольного сп`яніння та відмови від проходження такого огляду, працівники поліції відмовили ОСОБА_1 надати для ознайомлення відеозапис, на якому зафіксовано факт керування ним т/з, письмові пояснення свідків містять недостовірні відомості, ОСОБА_1 не були роз`яснені права в повному обсязі. Суд зобов`язаний був повернути матеріали справи на доопрацювання до управління патрульної поліції, оскільки протокол містить чисельні порушення. Також судом не з`ясовано чи проводився огляд ОСОБА_1 за допомогою дозволеного газоаналізатора. Крім того, просить поновить строк апеляційного оскарження, оскільки з повним текстом постанови він ознайомився лише 30.08.2019.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Сум від 27.08.2019 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 грн із позбавленням права керування т/з на строк 1 рік. Стягнуто на користь держави 384,20 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 05.08.2019 о 20:59 в м. Суми по вул. Інтернаціоналістів, 5 водій ОСОБА_1 , керуючи т/з ВАЗ 11183 д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest, результат позитивний 1,51%, з результатом не погодився. Від проходження огляду в СОНД відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Архипенка О. І., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі через відсутність складу правопорушення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга на постанову судді від 27.08.2019 подана захисником Архипенком О. І. до Ковпаківського районного суду м. Сум 09.09.2019, тобто з пропуском строку апеляційного оскарження.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, проте з матеріалів справи вбачається, що постанова судді отримана адвокатом тільки 30.08.2019.

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження постанови судді з дня її винесення, передбачене ч. 2 ст. 294 КУпАП, покликано надати потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Не маючи тексту судового рішення адвокат був позбавлений такої можливості. Саме ці обставини перешкодили останньому як захиснику своєчасно подати апеляційну скаргу для відповідного перегляду апеляційною інстанцією, а тому, зважаючи на це, строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки він пропущений з поважних причин.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 2 ст. 7 КУпАП), а завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 169250 від 05.08.2019, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest та незгодою з його результатами, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду в СОНД у присутності двох свідків.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, об`єктивно підтверджується, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, іншими доказами у справі, а саме:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно яких 05.08.2019 у їх присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alkotest, результат - 1,51 0/00, з яким він був не згоден. Прослідувати до найближчого закладу охорони здоров`я відмовився. Також ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом ст. 63 КУ і ст. 268 КУпАП;

- показаннями працівника поліції ОСОБА_6 , наданих останньою апеляційному суду як свідком, згідно яких під час несення служби надійшло повідомлення за фактом розпиття невідомими особами алкогольних напоїв біля автомобіля у дворі житлового будинку. Прибувши за місцем виклику був помічений т/з згідно отриманого орієнтування, яким керував ОСОБА_1 . Під час спілкування з цим водієм виникла підозра, що він знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти відповідний огляд за допомогою газоаналізатора, на що він погодився. З результатом огляду водій згоден не був, однак пройти медичний огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я він відмовився у присутності двох свідків. При цьому, спочатку ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факту керування ним т/з, а навпаки повідомляв, що відганяв автомобіль щоб припарковати на ніч. Також зазначав, що вживав алкогольні напої. Після проходження огляду на стан сп`яніння та розмови по телефону ОСОБА_1 змінив свою позицію та почав вимагати докази того, що він керував автомобілем, заперечуючи тим самим цю обставину. В послідуючому дівчина на ім`я ОСОБА_7 почала цікавитися відповідальністю за керування т/з без посвідчення водія. Дізнавшись розмір штрафу вона почала просити працівників поліції скласти протокол про адміністративне правопорушення на неї, а згодом почала стверджувати, що це вона керувала автомобілем;

- відеозаписами з патрульного поліцейського автомобіля та персональних мобільних відеореєстраторів працівників поліції, якими підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку після незгоди з результатами огляду за допомогою спеціального технічного засобу, а також інші зазначені свідком ОСОБА_6 обставини.

Відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки ці пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими в судах першої та апеляційної інстанціях доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у письмових поясненнях обставини.

Вказана правова позиція не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, що узагальнені та уточнені ЄСПЛ в своєму рішенні у справі «Аль- Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom, заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п. п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у цьому конкретному випадку, на переконання апеляційного суду, мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона захисту через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Зокрема, письмові пояснення свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, у тому числі і показаннями ОСОБА_1 , який категорично заперечив свою вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові судді, а тому ці пояснення і не заслуговують на увагу, оскільки суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі, а тому їх необхідно вважати недостовірними доказами захисту.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не керував т/з не заслуговують на увагу, оскільки проведене дослідження зазначених вище доказів дозволяє зробити однозначний і безсумнівний висновок про керування т/з саме ОСОБА_1 , а не будь-якою іншою особою, зокрема дівчиною на ім`я ОСОБА_7 , оскільки вона просила працівників поліції скласти протокол про адміністративне правопорушення на неї через більш м`який вид стягнення за керування автомобілем, не маючи такого права, на відміну від того, яке передбачене за вчинене ОСОБА_1 правопорушення, та лише після отриманої відмови почала наполягати на тому, що водієм була вона.

Апеляційний суд не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги відносно того, що суддя суду першої інстанції не допитав свідків, оскільки справа розглянута на підставі наявних доказів, достатніх для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому в матеріалах справи відсутні жодні документи (заяви, клопотання тощо) щодо виклику та допиту певних свідків. Апеляційним судом у встановленому законом порядку викликалися свідки сторони захисту, однак до суду вони також не з`явилися та про причини своєї неявки не повідомили.

Доводи захисника про те, що відеозаписи з камер поліцейських є недопустимими доказами є необгрунтованими, оскільки як зазначено вище доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису (ст. 251 КУпАП).

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині того, що протокол про адміністративне правопорушення та судове рішення містять взаємовиключні обставини щодо об`єктивної сторони вчиненого правопорушення, то вони також не заслуговують на увагу, оскільки незгода ОСОБА_1 з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння була підставою для проведення огляду в закладі охорони здоров`я (ч. 2 ст. 266 КУпАП), однак у зв`язку з відмовою від такого огляду був складений протокол за порушення саме п. 2.5 ПДР, що і відображене в процесуальному рішенні працівника поліції та у постанові судді.

Відмова працівниками поліції у наданні ОСОБА_1 для ознайомлення відеозапису, на якому зафіксовано факт керування ним т/з, жодним чином не вплинула на його відмову пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. При цьому докази у справі про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП досліджуються виключно суддею під час розгляду справи в суді. Та обставина, що у протоколі про адміністративне правопорушення містяться підписи ОСОБА_1 , в той час як згідно письмових пояснень свідків він відмовився ставити підписи, пояснюється тим, що одразу після незгоди з результатами огляду ОСОБА_1 у присутності цих свідків категорично відмовлявся підписувати будь-які документи, про що і зазначено в їх поясненнях, однак в подальшому він поставив свої підписи у відповідних графах протоколу.

Є необгрунтованими і доводи апеляційної скарги захисника відносно того, що працівники поліції не повністю роз`яснили ОСОБА_1 права, оскільки його підпис міститься у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення, що також підтверджується поясненнями свідків, а також відеозаписами, з яких убачається, що ОСОБА_1 роз`яснені права, передбачені ст. 63 КУ та ст. 268 КУпАП у достатньому обсязі.

З`ясування суддею суду першої інстанції питання чи був проведений огляд ОСОБА_1 за допомогою дозволеного спеціального технічного засобу виходило за межі судового розгляду, оскільки до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП останній притягнутий за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, а не за керування т/з у стані сп`яніння, відповідальність за яке також передбачена у ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому доводи апеляційної скарги з цього приводу теж задоволенню не підлягають.

Є необгрунтованими твердження апеляційної скарги про те, що суддя суду першої інстанції зобов`язаний повернути матеріали справи на доопрацювання до управління патрульної поліції, оскільки згідно КУпАП суддя не наділений такими повноваженнями.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього, цей протокол розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв`язку разом з дослідженими в суді апеляційної інстанції доказами є достатніми для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Зарічного районного суду м. Сум від 27.08.2019.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 27.08.2019 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника АРХИПЕНКА О. І. на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.