Справа № 463/4369/17 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 33/811/48/18 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду ОСОБА_1, з участю особи, провадження у справі відносно якого закрито, ОСОБА_2, та його захисника адвоката ОСОБА_3, апелянта ОСОБА_4 та її представників адвокатів ОСОБА_5, ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 073654 від 21.08.2017 року, 11.08.2017 року, близько 10:00 год., у м. Львові на вул.Івасюка, 18 ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1, проявив неуважність до дорожньої обстановки та не реагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, під час зміни напрямку руху не переконався в безпеці маневру, на нерегульованому перехресті, повертаючи ліворуч, повинен був дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину дороги, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди здійснив наїзд на ОСОБА_4, чим завдав їй тілесні ушкодження та його транспортний засіб отримав технічні пошкодження.

На постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 21.08.2017 року ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та повернути дану справу до Личаківського районного суду м. Львова на новий розгляд в іншому складі суду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суддя місцевого суду критично оцінив показання ОСОБА_4Б та свідка ОСОБА_7 щодо відстані, на якій провіз ОСОБА_2 потерпілу на капоті автомобіля та щодо залишення ними місця дорожньо-транспортної пригоди. Зазначає, що фотознімки відеореєстратора з місця події явно не відображають обєктивність ситуації. Також суддею місцевого суду не було викликано до суду інших свідків та недосліджено інші докази у справі.

Зазначає, що суддя місцевого суду безпідставно при винесенні оскаржуваної постанови не взяв до уваги пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_7, які давали чіткі та послідовні пояснення в суді першої інстанції, які узгоджуються з даними зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення та схемі місця ДТП.

Вказує на те, що суддя місцевого суду відступив від принципів повноти та обєктивності судового розгляду, віддав перевагу одним доказам над іншими.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 та її представників адвокатів ОСОБА_5, ОСОБА_6, які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення особи, провадження у справі відносно якого закрито, ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, які заперечили проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна(умисна або необережна)дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя місцевого суду обгрунтовано прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. До такого висновку суддя місцевого суду дійшов, оцінивши належним чином дані протоколу у справі про адміністративне правопорушення та схеми дорожньо-транспортної пригоди, а також фотознімків відеореєстратора з місця події, з яких вбачається, що місце зіткнення автомобіля марки «ВАЗ 2109» та ОСОБА_4 знаходиться на відстані не менше 10 метрів від пішохідного переходу, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_4 а також пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Аналізуючи висновок судді місцевого суду про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя суду апеляційної інстанції вважає його достатньою мірою обгрунтованим.

Так, згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення, механізм даної дорожньо-транспортної пригоди полягає у тому, що пішохід ОСОБА_4 перетинала проїзну частину дороги на вул. Івасюка, 18 у м. Львові не на пішохідному переході, а при виході на неї не переконалася у безпеці, внаслідок чого на неї здійснив наїзд автомобіль марки «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2

До такого висновку обгрунтовано дійшов суддя місцевого суду, з яким погоджується і суддя суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 4.7 Правил дорожнього руху пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч, а згідно п. 4.14а Правил дорожнього руху, пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що 11.08.2017 року, близько 10.00 год., він керував транспортним засобом та рухався на вул. Зелена у м. Львові. Перед зміною напрямку руху, переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, здійснив поворот на вул. Івасюка у м. Львов, проїхав пішохідний перехід, потім ще приблизно 15 метрів після пішохідного переходу, коли побачив як перед його автомобілем у невстановленому місці перебігла спочатку ОСОБА_7, а потім ОСОБА_4, яка не встигла перебігти, вдарившись у передню праву частину його автомобіля, від чого впала на землю. Зазначив, що він одразу зупинився, однак ОСОБА_4 встала, після чого дівчата втекли з місця події. Через деякий час працівники поліції привели їх на місце дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції пояснила, що переходила дорогу в межах нерегульованого пішохідного переходу на вул. Івасюка у м. Львові справа на ліво по ходу руху автомобіля, проте ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, створивши загрозу безпеці дорожнього руху під час виконання повороту ліворуч з вулиці Зеленої на вулицю Івасюка. Зазначила,що не відповідає дійсності дані протоколу огляду місця ДТП від 11.08.2017 року та схемою ДТП, що місце зіткнення знаходиться на відстані близько 15 м. від перехрестя, оскільки в даних документах зафіксовано кінцеву зупинку автомобіля, яким керував ОСОБА_2 Вказала, що після зіткнення ОСОБА_2 ще близько 15 м провіз її на капоті автомобіля.

Свідок ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції дала пояснення, аналогічні поясненням ОСОБА_4, та ствердила, що вона разом з ОСОБА_4 переходили дорогу на нерегульованому пішоходному переході, перед цим переконавшись у безпеці свого руху. Коли почула удар, обернулась і побачила що водій автомобіля марки «ВАЗ 2109» здійснив наїзд на ОСОБА_4 та декілька метрів провіз її на капоті. Підтвердила, що відразу після дорожньо-транспортної пригоди вона підбігла до ОСОБА_4, після чого хтось з людей викликав карету швидкої допомоги.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_9, яка перебувала у цей час в автомобілі марки «ВАЗ 2109», пояснила, що, коли даний автомобіль перебував на вулиці Івасюка, після проїзду пішоходного переходу, за 15 метрів з правої сторони вибігли дві дівчини, одна з яких не встигла перебігти дорогу та вискочила перед самим автомобілем. Підтвердила, що при спілкуванні з ОСОБА_4 відчула запах алкоголю. Відразу після настання дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 піднялась з дороги та разом з ОСОБА_7 покинули місце дорожньо-транспортної пригоди, побігши у двір будинку.

Свідок ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції пояснила, що у вказаний день бачила ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у подвірї житлового будинку за місцем власного проживання, які розпивали слабоалкогольні енергетичні напої та голосно розмовляли, що зумовило її зробити їм зауваження. Після цього вони покинули подвіря будинку. Разом з тим, через деякий час вона знову почула гучний крик даних дівчат, які вбігли у подвіря будинку зі сторони вул. Івасюка, проте були у крові. Проте після цього люди, а також працівники поліції вмовили їх повернутися до місця дорожньо-транспортної пригоди, щоб їх оглянули лікарі.

З огляду на наведене, наявними в матеріалах справи доказами стверджується, що зіткнення автомобіля та потерпілої відбулося поза межами нерегульованого пішоходного переходу.

Суддею суду першої інстанції дано належну оцінку даним поясненням свідків. Суддя місцевого суду критично оцінив пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_7 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, з чим погодився і суддя апеляційного суду, оскільки як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції вони неодноразово змінювали свої пояснення, а саме в частині відстані, на яку нібито ОСОБА_2 провіз ОСОБА_4 на капоті автомобіля, а також в частині того, чи покидали вони місце дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, спростовується і поясненням свідка ОСОБА_9, яка є безпосереднім очевидцем даної дорожньо-транспортної пригоди, а також свідка ОСОБА_10, яка є незаінтересованою у результатах розгляду справи.

Належить відзначити, що такі обставини, як несподіваний вихід пішохода ОСОБА_4 на проїзну частину дороги на нерегульованому пішоходному переході безпосередньо перед автомобілем під керуванням ОСОБА_2 випливають лише з пояснень останньої та свідка ОСОБА_7 та не мають іншого обєктивного підтвердження.

Більше того, при винесенні оскаржуваної постанови суддя місцевого суду вірно звернув увагу і на те, що протокол та схема ДТП містить відомості про те, в якому саме місці відбувся наїзд на пішохода, а саме на відстані не менше 10 метрів від пішоходного переходу, у звязку з чим доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про порушення водієм ОСОБА_2 п.п. б, д п.2.3, п. 10.1, п. 18.1 ПДР належить вважати таким, що не мають обєктивного підтвердження.

Таким чином, суддею місцевого суду було встановлено поза розумним сумнівом, що саме дії ОСОБА_4 перебувають у безпосередньому причинному звязку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, яка відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 8310 перебувала у стані алкогольного спяніння (0,47 проміле) (а.с. 66).

Суддя апеляційного суду дійшов висновку, що всі вищевказані докази є належними, допустимими та взаємоповязаними, підтверджують відсутність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про порушення суддею місцевого суду принципів повноти та обєктивності судового розгляду є необгрунтованими та не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Будь-яких інших доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків, викладених у постанові судді місцевого суду Івахів В.Б. та її представники не подали та таких не здобуто.

Ураховуючи наведене, вважаю, що суддя місцевого суду розглянув справу у відповідності до положень ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, повно та обєктивно дослідив обставини справи і обгрунтовано дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та про необхідність закриття провадження у справі.

Неправильного застосування норм матеріального або процесуального права при розгляді справи суддею, які б стали підставою для скасування чи зміни оскаржуваної постанови не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1