Справа№340/414/19
Провадження № 3/938/245/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинський А.Б., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, за ст. 124, ч.1 ст. 130 КпАП України, -

в с т а н о в и в:

на розгляді Верховинського районного суду Івано-Франківської області знаходиться об`єднаний адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124, ч.1 ст. 130 КпАП України.

Зокрема, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №053725 від 01.08.2019, ОСОБА_1 , 01.08.2019 о 02 год 45 хв, в с. Полянки, Верховинського району, Івано-Франківської області керуючи транспортним засобом марки "УАЗ-469", номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на гараж та пошкодив автомобіль марки ВАЗ "2121" реєстраційний номер НОМЕР_2 який знаходився в гаражному приміщенні, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим своїми діями допустив порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №053724 від 01.08.2019, ОСОБА_1 , 01.08.2019 о 02 год 45 хв, в с. Полянки, Верховинського району, Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки "УАЗ-469", номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим своїми діями допустив порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинених адміністративних правопорушеннях не визнав, суду пояснив, що тієї ночі він разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 їхали до друзів. За кермом автомобіля, який належить його батькові, перебував ОСОБА_3 , оскільки він єдиний з них, хто не вживав спиртне. ОСОБА_3 розвертаючись, заїхав у гараж потерпілої в с.Полянки. Виїхавши з гаража, вони поїхали дальше, однак близько 100 метрів від місця ДТП, заїхали в канаву. Він з ОСОБА_2 залишилися на місці, а ОСОБА_3 пішов по допомогу, а саме по машину, яка б могла витягти УАЗ з канави. В той час, коли вони знаходилися біля машини, до них прибігла потерпіла ОСОБА_4 з чоловіком, які почали його звинувачувати в тому, що він заїхав в гараж та викликали поліцію. Коли на місце пригоди прибули поліцейські, він намагався пояснити, що то не він керував автомобілем, однак його ніхто не слухав, та не брав до уваги його пояснення. Свідка ОСОБА_2 , який знаходився на місці ДТП працівники поліції також не допитували.

Оглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідка, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно із ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.7 КпАП України не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, потерпілих, а також іншими документами.

За змістом ст.ст.279, 280 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, доказом вчинення ОСОБА_5 адміністративних правопорушень за ст.124, ч.1 ст.130 КпАП України, є протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР 18 №053725 від 01.08.2019, схема наслідків ДТП, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_4 , з яких вбачається, що ОСОБА_5 вчинив ДТП та протокол серія ДПР18 №053724 від 01.08.2019, в якому відмова ОСОБА_5 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння засвідчена підписами двох свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , диском DVD.

В той же час, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердив обставини наведені в судовому засіданні ОСОБА_5 , зокрема суду показав, що 01.08.2019 він разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , їхали до друга. За кермом автомобіля перебував ОСОБА_3 , оскільки він не вживав алкогольні напої. По дорозі вони заблукали і ОСОБА_3 заїхав в гараж в с.Полінки. Потім вони від`їхали від гаража та поїхали дальше, однак за сто метрів від місця ДТП заїхали в канаву. ОСОБА_3 пішов по допомогу, а він з ОСОБА_5 залишилися біля автомобіля. Десь через 15 хвилин до них прийшли ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_7 , які викликали поліцію та звинуватили ОСОБА_5 в тому, що він заїхав в їх гараж. Коли на місце приїхали поліцейські, то протокол склали відносно ОСОБА_5 , його ніхто не допитував.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За таких обставин є переконливим висновок, що вчинення адміністративного правопорушення особою повинно доводитися чіткими, узгодженими та неспростовними доказами.

Однак, як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, так і допитаний за його клопотанням свідок ОСОБА_2 , в судовому засіданні заперечили факт керування ОСОБА_1 , 01.08.2019 о 02 год 45 хв, в с. Полянки, Верховинського району, Івано-Франківської області транспортним засобом марки "УАЗ-469", номерний знак НОМЕР_1 .

Також, з оглянутого в судовому засіданні диску DVD вбачається, що ОСОБА_8 відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння та вказує на те, що він не керував транспортним засобом, показуючи при цьому на іншу особу, яка працівниками поліції не встановлювалася.

При цьому, суд не бере до уваги наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_4 , оскільки такі у встановленому законом порядку викликалися судом, в судове засідання не з`явилися, що позбило суд можливості здійснити їх допит в судовому засіданні. В той же час, такі пояснення спростовуються наданими в судовому засіданні, показами попередженого про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів свідка ОСОБА_2 . До того ж, долучені до матеріалів провадження письмові пояснення містять ряд суперечностей, оскільки потерпіла та свідки вказуючи на ОСОБА_8 , як особу яка керувала транспортним засобом, в той же час пояснювали, що на момент дорожньо-транспортної пригоди спали, проснулися від звуку удару та світла фар, після чого вийшли на подвір`я в момент, коли транспортний засіб від`їжджав з місця пригоди.

Всі інші наявні в матеріалах справи докази, не підтверджують наявність в діях ОСОБА_5 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КпАП України, а лише доводять саму подію дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу.

Враховуючи, що наявними в матеріалах справи доказами, суду не доведено в діях ОСОБА_5 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КпАП України, а тому провадження у справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності слід закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Керуючись ст.ст.247, 279, 280, 283, 284, 288 КпАП України,-

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст.130 КпАП України закрити за відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду області шляхом подачі апеляції через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Бучинський А.Б.