Справа № 754/1705/18
Провадження № 3/761/3527/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Антонюк Марина Станіславівна, за участю прокурора Дяченка В.П., захисника Котовича І.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління захисту економіки у м.Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Києва, українки, громадянки України, з вищою освітою, працюючої юристом ПАТ «Партнер», заміжньої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП

В С Т А Н О В И Л А:

Так, ОСОБА_1 , займаючи посаду секретаря судового засідання Деснянського районного суду м.Києва, будучи державним службовцем відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону «Про запобігання корупції» та примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону, в порушення вимог абзацу 1 частини 2 статті 45 даного Закону, під час припинення функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно, без поважних причин подала декларацію суб`єкта декларування, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, не визнала, подала письмові пояснення до протоколу про адміністративне правопорушення та додатково пояснила, що звільнилася з посади секретаря судових засідань Деснянського районного суду м.Києва 28.12.2017 року. Після повідомлення про необхідність подачі декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, тобто щорічної декларації за 2017 рік, вона подала таку декларацію 06.04.2018 року. Про те, що необхідно подавати декларацію після звільнення вона не знала, про це їй ніхто не повідомляв. При цьому, просить звернути увагу на те, що після звільнення вона потрапила до лікарні, відвідувала лікарів, потім перебувала у відпустці, а також не мала довідки про доходи, яка необхідна була для подання декларації після звільнення. Документів на підтвердження наведеного надати не може. Про цю перешкоду НАЗК не повідомляла. Довідку про доходи вона отримала лише 12.01.2018 року та після цього 12.01.2018 року подала декларацію після звільнення, в яку 19.01.2019 року внесла уточнення. Зазначає про те, що не мала умислу щодо неподання декларації після звільнення чи приховування інформації про своє майно та доходи, оскільки фактично подала щорічну декларацію за 2017 рік, тобто виконала свій обов`язок про декларування.

Захисник Котович І.О. зазначив про те, що в діях ОСОБА_1 не було умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. До такого висновку слід прийти й з огляду на те, що хоча ОСОБА_1 несвоєчасно подала декларацію після звільнення, однак фактично подала декларацію за 2017 рік, що свідчить про те, що остання не мала намір приховувати свої доходи та майно та виконала свій обов`язок про декларування. При цьому, захисник зазначив про те, що ЗУ «Про запобігання корупції» не передбачає строків подання декларації після звільнення, посилання на які міститься лише в «Порядку формування ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування», який затверджений Рішенням НАЗК. Однак докази того, що ОСОБА_1 ознайомлена з таким Порядком відсутні.

При цьому, захисник просить звернути увагу на те, що несвоєчасне подання декларації після звільнення не було завдано жодної шкоди державним чи громадським інтересам. Також ОСОБА_1 не була посадовцем високого рангу, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, тобто наведене свідчить про малозначність вчиненого ОСОБА_1. діяння.

Також захисник вказує також про закінчення строків притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, які на його думку закінчилися ще в 2018 році.

Прокурор Дяченко В.М. вважає, що зібраними доказами повністю доводиться винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП. Зазначає, що в ході розгляду справи не було встановлено наявності поважних причин для несвоєчасного подання ОСОБА_1. декларації суб`єкта декларування, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями. Також вказав, що незнання Закону не звільняє від відповідальності. Враховуючи викладене, просить визнати ОСОБА_1 винуватою за ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративний штраф в розмірі 850 грн.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 займала посаду секретаря судових засідань Деснянського районного суду м.Києва.

ОСОБА_1 19.03.2013 року прийняла присягу державного службовця.

Відповідно до наказу Деснянського районного суду м.Києва №292-к від 27.12.2017 року ОСОБА_1 була звільнена 28.12.2017 року із займаної посади за власним бажанням.

ОСОБА_1 як державний службовець, тобто суб`єкт відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону «Про запобігання корупції», зобов`язана подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Так, відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Декларація суб`єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Пунктом 2 Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларації відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженого рішенням НАЗК від 06.09.2016 № 19 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.11.2016 за № 1479/29609, визначено, що припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування є день видачі трудової книжки суб`єкту декларування, із зазначенням підстав такого припинення.

Як вбачається з матеріалів справи, та підтверджено ОСОБА_1. в судовому засіданні, вона була звільнена та отримала трудову книжку в день звільнення тобто 28.12.2017.

Разом з тим, ОСОБА_1 до 23:59 год. 28.12.2017 року не подала декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала декларацію, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування лише 12.01.2018 року, яка була уточнена 19.01.2018 року.

При цьому, доказів поважності причин несвоєчасного подання ОСОБА_1. у визначений законом строк декларації особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування, у судовому засіданні здобуто не було.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення у їх сукупності.

У зв`язку із зазначеним, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 своїми діями, які виразилися у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Вирішуючи питання про можливість накладення адміністративного стягнення, судом враховується наступне.

Відповідно до ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно з п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Оскільки як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, на час розгляду адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, вже минуло понад три місяці після моменту виявлення вчиненого правопорушення, пов`язаного з корупцією, тобто закінчились строки, встановлені ч.3 ст. 38 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю.

Враховуючи викладене та керуючись ч.3 ст. 38, ч.1 ст. 172-6, п.7 ст. 247, п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП - закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя Шевченківського

районного суду міста Києва М.С. Антонюк