Справа № 603/271/19
Провадження № 3/603/156/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2019 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіян І. М. участі секретаря судового засідання Бішко І.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіти вищої, неодруженого, непрацюючого,

-за ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю: ОСОБА_1 , адвоката Томина С.В.,

в с т а н о в и в :

29.04.2019 року о 16 год. 03 хв. водій ОСОБА_1 в м.Монастириська по вул. Шевченка 2, керував автомобілем «Камаз» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що виражалось різким запахом алкоголю з порожнини рота та нечіткій ході, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правила дорожнього руху.

Окрім цього, 29.04.2019 року о 16 год. 03 хв., водій ОСОБА_1 будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце у м.Монастириська по вулиці Шевченка 2, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги підпункту "а" пункту 2.10 Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що правопорушень не вчиняв, а саме місце дорожньо-транспортної пригоди покинув вимушено, через побоювання за своє життя та здоров`я. Також вказав, що працівники поліції не пропонували йому пройти медичний огляд у встановленому законодавством порядку. Разом з тим, підтвердив, що саме він автомобілем «Камаз» д.н.з. НОМЕР_1 пошкодив автомобіль Міцубіші Аутлендер д.н.з. НОМЕР_2 .

Представник ОСОБА_1 адвокат Томин С.В. просив провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити, з підстав вказаних ОСОБА_1 , окрім цього зазначив, що при документуванні правопорушень працівниками поліції були допущені процесуальні порушення, а саме посвідчено факт відмови у проходженні ОСОБА_1 медичного огляду упередженими свідками.

Незважаючи на невизнання своєї провини у вчинених адміністративних правопорушеннях вина ОСОБА_1 доводиться доказами, що були предметом дослідження в судовому засіданні.

Як убачається із письмових пояснень свідка ОСОБА_2 , у його присутності 29.04.2019 року близько 15 год. 30 хв. водій ОСОБА_3 на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місті, або в медичному закладі категорично відмовився. Також вказаний свідок підтвердив, що після дорожньо-транспортної пригоди, до якої ОСОБА_3 був причетний він на автомобілі «Камаз» д.н.з. НОМЕР_1 залишив місце пригоди (а.с. 3).

Аналогічні за змістом письмові пояснення надав свідок ОСОБА_4 (а.с. 4).

Більше того, ці ж обставини вказані свідки підтвердили в судовому засіданні надавши пояснення.

Окрім свідків вказаних у протоколі, в судовому засіданні факт відмови ОСОБА_1 у проходженні медичного огляду у встановленому законодавством порядку підтвердили безпосередньо свідок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Окрім наведених доказів, факт залишення місця дорожньо-транспортної пригоди водієм ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом із камер зовнішнього спостереження, що розміщені на СТО. Ці відеозаписи, задля встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди, що мали місце 29.04.2019 року, були надані працівникам поліції власником СТО ОСОБА_7 .

Так, із вказаного відеозапису та пояснень самого ОСОБА_1 суд встановив, що 29.04.2019 року о 16 год. 03 хв. він будучи причетним до пошкодження автомобіля Міцубіші Аутлендер д.н.з. НОМЕР_2 залишив місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Також, факт залишення ОСОБА_1 місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_8 , який вказав, що перебував у кабіні автомобіля «Камаз» під час коли ОСОБА_1 вчинив дорожньо-транспортну пригоду, автомобіль під керування останнього направився в сторону виїзду із території по вул. Шевченка 2 м. Монастириська.

Незначні розбіжності в поясненнях вищевказаних свідків щодо часу, окремих фактів, свідчать про індивідуальне суб`єктивне сприйняття ними обставин і подій. Такі розбіжності не є суттєвими та не впливають на висновок щодо винуватості ОСОБА_1 .

За таких обставин, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, дослідивши всі обставини адміністративних правопорушень, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним факт подій адміністративних правопорушень та винуватості ОСОБА_1 у їх вчиненні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП залишення на порушення встановлених Правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний.

Згідно приписів статті 1 КУпАП, завданням цього Кодексу, зокрема є охорона прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За правилами статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пункт 11 частини першої статті 23 Закон України «Про Національну поліцію» визначає що, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положення частини першої ст. 130 КУпАП передбачають відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Даний порядок встановлено у ст. 266 КУпАП та деталізований у підзаконних актах.

Згідно ч. 2, 3, 5 ст. 266 КУпАП України огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, для складу адміністративного правопорушення необхідно, щоб водій відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Як встановлено судом, водію ОСОБА_9 працівниками поліції у спосіб та порядку встановленому законодавством було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, натомість останній від його проходження категорично відмовився, що підтверджується належними та допустимими доказами.

Посилання адвоката Томина С.В. щодо упередженості свідків, які підтверджували вказані обставини суд вважає голослівними, а висновки його з приводу зацікавленості цих осіб домислами, оскільки жодних даних які б викликали сумнів у їх безсторонності суду для оцінки надано не було.

Окрім цього суд, зазначає і таке, підпунктом «а» пункту 2.10 Правил дорожнього руху передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди. Приписи ст. 122-4 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, згідно Правил це дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу. Дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Як установлено з пояснень працівників поліції ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у зв`язку з тим, що водій який був причетний до дорожньо-транспортної пригоди не зупинив транспортний засіб і не залишився на місці пригоди, а намагався перемістити транспортний засіб яким вчинив дорожньо-транспортну пригоду в інше місце, скоріш за все з метою приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, вони змушені були вживати комплекс заходів щодо встановлення цього учасника, зокрема опитати свідків події, переглянути відеозапис із камер зовнішнього спостереження СТО.

Окрім цього, суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 з приводу вимушеного залишення місце дорожньо-транспортної пригоди, через побоювання у заподіянні йому тілесних ушкоджень, оскільки це спростовується поясненнями ОСОБА_8 , який не повідомляв, що в момент коли ОСОБА_1 залишав місце пригоди його життю чи здоров`ю щось загрожувало.

Таким чином суд вважає доведеним факт залишення ОСОБА_9 місця дорожньо-транспортної пригоди до якої він був причетним, а тому доводи ОСОБА_1 є голослівними та направлені на уникнення відповідальності за вчинене.

Разом з тим, посилання в протоколі про адміністративне правопорушення на порушення підпунктів «б», «в», «д», «е» Правил дорожнього руху є зайвим, оскільки ознаки цих порушень не охоплено диспозицією ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до частини другої ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Як слідує із КУпАП його норми не містять поняття "більш серйозне правопорушення з числа вчинених". Таким чином, при визначенні цього поняття, на думку суду слід виходити із видів адміністративних стягнень, передбачених ст. 24 цього Кодексу і їх розташування в зазначеній статті починаючи від менш суворого стягнення, яке міститься в пункті 1 статті - попередження, до більш суворого стягнення, яке міститься в пункті 8 даної статті - арешт з утриманням на гауптвахті. Отже виходячи із цієї правової конструкції, більш суворим стягненням є стягнення передбачене ст. 122-4 КУпАП , яка має альтернативну санкцію - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб. Тобто стягнення у виді громадських робіт та адміністративного арешту, відповідно до ст. 24 КУпАП є більш суворими видами стягнення ніж штраф з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, що передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, ОСОБА_1 скоїв два правопорушення які є умисними.

Як установлено, ОСОБА_1 є особою молодого віку, до адміністративної відповідальності притягується вперше, не одружений, не працює, утриманців немає. Даних, як ОСОБА_1 характеризується за місцем проживання, стороною захисту не надано.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність судом не встановлено.

Окрім цього, суд бере до уваги відношення ОСОБА_1 до вчинених правопорушень, а саме те, що останній не проявляв жаль з приводу вчинених діянь та не демонстрував готовності понести справедливу відповідальність.

За таких обставин суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати захід адміністративного стягнення у виді громадських робіт на максимальний строк, що передбачений ст. 122-4 КУпАП із застосуванням додаткового стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання суду саме такий захід адміністративного стягнення і в такій мірі буде запобігати вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень, сприятиме його перевихованню, буде справедливим для правопорушника.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір в розмірі та порядку встановленому законом.

Керуючись статтями. 1, 33, 34, 36, 122-4, ч. 1 ст. 130, 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у відповідності до ч. 2 ст. 36 цього Кодексу в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме у виді громадських робіт на строк сорок годин з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках передбачених КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян