Номер провадження 33/816/177/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 березня 2019 року, якою

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 384,20 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 16 грудня 2018 року о 16 годині 30 хвилин в м. Суми по вул. Леваневського водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом - автомобілем Volkswagen Touran н.з. Lt KET 163 в стані алкогольного спяніння, що підтверджується висновком Сумського обласного наркологічного диспансеру № 5186 від 16.12.2018 року, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 не погоджується з прийнятим судовим рішенням, вважає його незаконним, необґрунтованим, посилається на порушення суддею норм процесуального права і неправильного застосування норм матеріального права, а тому просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що справа була розглянута за його відсутності, без задоволення його клопотання про відкладення розгляду справи та виклику свідків й інспектора патрульної поліції, чим вважає грубо порушені норми процесуального права, а також його право на захист. При цьому, не погоджується з висновком судді щодо затягування розгляду справи з його вини.

Вказує на недоліки у складеному відносно нього протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, що в протоколі не зазначені прізвища та адреса свідків, а також вказана недостовірна інформація щодо адреси його складання.

Вважає, що письмові пояснення свідків не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою.

Про день та час розгляду провадження у порядку апеляційної процедури учасників провадження було проінформовано, при цьому клопотання про відкладення не надійшло, а їх участь в розгляді провадження судом апеляційної інстанції при перевірці судового рішення, не є обов'язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові суду, підтверджується зібраними доказами, які були всебічно, повно досліджені судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 204609 від 16 грудня 2018 року, який за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП і сумнівів не викликає (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_3 у присутності двох свідків відмовився від огляду на стан спяніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора алкотест «Драгер» ( а.с. 2); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які кожен окремо підтвердили, що у їх присутності ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки та виявив бажання проїхати до закладу охорони здоровя ( а.с. 3-4), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 5186 від 16.12.2018 р., відповідно до якого ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного спяніння ( а.с. 5); відеозаписом (а.с. 8), а також іншими матеріалами справи, належним чином дослідженими суддею.

Ставити під сумнів об'єктивність пояснень вказаних свідків у судді підстав не було, оскільки в матеріалах справи відсутні будь які дані про те, що вказані пояснення свідки давали внаслідок впливу на них. При цьому, помилковими є посилання апелянта на те, що письмові пояснення свідків не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою, оскільки КУпАП не передбачає приведення свідка до присяги. Окрім того, доводи апеляційної скарги, про те що суддя першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання щодо допиту свідків не спростовують висновку суду першої інстанції про керування ОСОБА_3 автомобілем в стані алкогольного спяніння.

Слід звернути увагу й на те, що дана справа знаходилась на розгляді в суді першої інстанції з 24 грудня 2018 року, тобто ОСОБА_3 мав можливість звернутись з клопотанням про виклик свідків та інспектора патрульної поліції протягом досить тривалого часу. Натомість з таким клопотання він звернувся до суду лише 12 березня 2019 року, тобто за чотири дні до спливу 3-місячного строку накладення адміністративного стягнення.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим і вмотивованим.

Що стосується доводів ОСОБА_3 про порушення його права на захист через незабезпечення участі у судовому засіданні, то вони є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції неодноразово відкладав розгляд справи за його клопотаннями, про що повідомляв в установленому законом порядку, але ОСОБА_3 своїм правом на участь в розгляді справи не скористався.

Зокрема, справа відкладалась за його зверненнями 27.12.2018, 12.02.2019., 25.02.2019 ( а.с. 13, 17, 20) і коли черговий раз, а саме 12 березня 2019 року, ОСОБА_3 звернувся з черговим клопотанням про відкладення справи, суддя обґрунтовано дійшов висновку про зловживання ним своїми правами та затягування розгляду справи з метою дочекатись закінчення строків давності притягнення до адміністративної відповідальності та уникнення відповідальності .

За таких обставин та відповідно до вимог ст.268 КУпАП, що не передбачають обов'язкової участі особи при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, місцевий суд обґрунтовано визнав за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків судді про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП .

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3А накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Враховуючи вищенаведене та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов до вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_3А складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуОСОБА_2.