Справа № 712/3955/19
Провадження № 3/712/1022/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Кончина О.І., за участю прокурора Лисика М.А., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки НП України про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, працюючої, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2019 до Соснівського районного суду м. Черкаси надійшли з Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки НП України адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 14.03.2019 № 315183 ОСОБА_1 будучи звільненою 20.06.2018 із посади начальника відділу бухгалтерського обліку та документообігу головного бухгалтера в управлінні у справах сімї, молоді та спорту Черкаської ОДА та відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 - Закону України « Про запобігання корупції», субєктом відповідальності за правопорушення повязані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», вона без поважних причин, несвоєчасно подала декларацію субєкта, який пов'язаний з виконанням функції держави або місцевого самоврядування, а саме фактично подала е-декларацію «перед звільненням» - 09.07.2018, хоча законом визначено строк до 20.06.2018, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, оскільки вважає, що їй було відомо, що відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 - Закону України « Про запобігання корупції», вона є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону та до ч. 2 ст. 45 Закону, не пізніше дня припинення діяльності пов'язаної з виконанням функції держави або місцевого самоврядування, тому ОСОБА_2 повинна була подати декларацію суб'єкта декларування, який припиняє діяльність пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями до 20.06.2018, тому її вина у вчиненні корупційного діяння доведена повністю. Просив накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції цієї статті.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала та пояснила, що з поважних причин не подала декларацію, а саме те, що з 24.05.2018 і по день її звільнення з посади начальника відділу бухгалтерського обліку та документообігу головного бухгалтера в управлінні у справах сімї, молоді та спорту Черкаської ОДА, здійснювалося порушення її прав, як державного службовця, а саме незаконне відсторонення від виконання посадових обовязків головного бухгалтера, доступу до документів та ігнорування всіх направлених нею заяв, в тому числі і про отримання довідки про доходи, через що вона була змушена звернутися до суду. Крім того зазначила, що умислу на приховування інформації про доходи не мала, одразу після отримання довідки про доходи заповнила декларацію та відправила.

Суд, заслухавши прокурора, пояснення ОСОБА_1 вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, КпАП України передбачає лише дві форми вини: умисел або необережність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ч. 1 ст. 11 КУпАП).

Згідно з вказаною нормою, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисно або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В п.2 роз'яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» від 22.05.2017 зазначено, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування слід враховувати об'єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об'єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації субєктами вказаного правопорушення.

ОСОБА_1 є субєктом відповідальності за ч.1ст.172-6 КУпАП згідно підпункту «в» пункту 1 частини 1статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки на момент звільнення займала посаду начальника відділу бухгалтерського обліку та документообігу головного бухгалтера в управлінні у справах сімї, молоді та спорту Черкаської ОДА.

Для кваліфікації діяння за ч.1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

В ч.1ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено кінцевий термін, коли уповноважені на те особи зобовязані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «Щорічно до 1 квітня» .

У випадках, передбачених абзацом першим ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Згідно з пунктом 2 частини 1 розяснення Національного агентства з питань запобігання корупції щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 №3, декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли субєкт декларування дізнався чи повинен був дізнаватися про таке припинення.

Таким чином, є наявний сумнів щодо строку подачі декларації особи при звільненні, даний сумнів не може бути усуненим розясненням НАЗК №3, враховуючи те, що розяснення мають рекомендаційний характер.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Щокін проти України» від 14.10.2010 визначено концепцію якості закону, зокрема, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Таким чином, даний сумнів, так як і будь-який, має тлумачитися на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності, що передбачає також принцип презумпції невинуватості відповідно до положення ст. 62 Конституції України.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ст. 116 КЗпП України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 та підтверджується матеріалами справи, заява про нарахування та виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 було подано до начальника управління у справах сімї, молоді та спорту облдержадміністрації 05.06.2018.

Довідка про суму нарахованого та виплаченого грошового забезпечення за І півріччя 2018 ОСОБА_1 сформовано 05.07.2018.

Склад правопорушення за ч.1ст.172-6 КУпАП є формальним, оскільки обовязковим елементом обєктивної сторони є умисна дія та умисне несвоєчасне подання електронної декларації. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне подання електронної декларації.

Однак органом, що склав протокол, не надано суду доказів про наявність в діях ОСОБА_1 умислу направленого на порушення абзацу першого ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції».

Предметом правопорушення за ч.1 ст.176-2 КУпАП є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період,охоплений раніше поданими деклараціями.

Суддя оцінюючи пояснення ОСОБА_1 наданими у судовому засіданні, приходить до висновку про те, що вона не мала умислу на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки як було встановлено в судовому засіданні після отримання сформованої довідки про доходи 05.07.2018, нею 09.07.2018 одразу було заповнено декларацію, вказаний факт підтверджується витягом послідовності дій користувача «Єдиного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування».

Також, зважаючи на вищевикладене, оскільки повний розрахунок з ОСОБА_1 було здійснено 05.07.2018, суддя аналізуючи докази зібрані під час розгляду справи та аналізуючи законодавство щодо запобігання корупції, приходить до висновку, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, п.1 ч.1 ст. 247 , ст.250 п.1 ч.1 ст. 284, ст.287, ч.2 ст.294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити, з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена, на підставі ст.294 КУпАП особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Черкаської області.

Суддя Соснівського

районного суду міста ОСОБА_3Кончина