ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/360/19 Доповідач - Лекан І.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю адвоката Шкільняка Б.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шкільняка Б.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 20 вересня 2019 року,-

встановила:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 20 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, водій ОСОБА_1 18 липня 2019 року о 15 год. 10 хв. в м.Тернополі по вул. Протасевича, керував транспортним засобом марки «Шкода Рапід» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, не чітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків на місці зупинки за допомогою алкотеста «Драгер» та в медичному закладі КУТОР ТОНД, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі адвокат Шкільняк Б.М. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду від 20 вересня 2019 року, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв`язку із відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, оскільки суд неповно та необ`єктивно розглянув справу про адміністративне правопорушення, висновки суду не відповідають фактичним обставинам у справі.

Посилається на те, що працівники поліції всупереч вимогам ст. 266 КУпАП та п.п.8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.11.2015 року №1413/27858 не оформили направлення на огляд водія транспортного засобу та не долучили його до матеріалів справи.

Вказує на те, що в матеріалах справи відсутній відеозапис з місця події з зафіксованим на ньому фактом здійснення працівниками поліції водієві ОСОБА_1 пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи у медичному закладі. Крім цього, долучені до матеріалів справи відеозаписи, на думку захисника, є фрагментарними, проведені у салоні патрульного автомобіля під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому не можуть бути взяті до уваги судом як належний доказ на підтвердження винуватості водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянт зазначає, що всупереч вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.11.2015 року №1413/27858, працівники поліції не надали ОСОБА_1 сертифікат відповідності, свідоцтво про повірку та інші відомості про пристрій, за допомогою якого було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано розглянув справу про адміністративне правопорушення без допиту свідків у судовому засіданні, чим порушив принцип безпосередності дослідження доказів.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши адвоката Шкільняка Б.М., який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення від 18 липня 2019 року серії БД №314477 інспектором роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Процем В.В. зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 18 липня 2019 року о 15 год. 10 хв. в м.Тернополі по вул. Протасевича транспортним засобом марки «Шкода Рапід», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, не чітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків на місці зупинки за допомогою алкотеста «Драгер» та в медичному закладі КУТОР ТОНД, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

Факт відмови водія ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які, крім того, в суді апеляційної інстанції вказали, що 18 липня 2019 року близько 15 год. 10 хв. в їх присутності працівниками поліції було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі, на що останній відмовився.

Письмові пояснення свідків вірно оцінені судом першої інстанції як належні та допустимі докази у справі, оскільки відібрані у визначеному законом порядку із встановленням осіб свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , їх повних анкетних даних та засвідчені підписами даних осіб.

Законність зупинки водія ОСОБА_1 підтверджується постановою серії НК №538463 від 18.07.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 КУпАП, а також відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції.

Крім того, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

Відповідно до пункту п.2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи, а також порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія транспортного засобу на огляд в медичний заклад з метою виявлення стану сп`яніння, оскільки відповідно до розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння видається працівниками поліції у разі відмови водія від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та виявлення водієм бажання пройти такий огляд у медичному закладі. Як встановлено судом, ОСОБА_1 від такого огляду відмовився.

Необґрунтованими є доводи про порушення працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в частині ненадання йому інформації про технічний засіб (газоаналізатор), за допомогою якого пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, та не роз`яснення процедури роботи пристрою, оскільки ОСОБА_1 такої вимоги не заявляв та пройти огляд за допомогою газоаналізатора відмовився.

Щодо неналежності відеозаписів, долучених до матеріалів справи, на що у своїй скарзі посилається апелянт, то такі доводи є безпідставними, оскільки наявність чи відсутність відеозапису згідно закону не є обов`язковим додатком до протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші, обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, і на підставі показань технічних приладів, що мають функції відеозапису чи кінозйомки. Проте, законодавцем не встановлено імперативної вимоги щодо обов`язкового долучення до матеріалів справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, їх обсягу чи безперервності здійснення.

Необґрунтованими є доводи захисника щодо порушення принципу безпосередності дослідження письмових пояснень свідків, які не з`явилися в судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджала суду повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП дослідити докази у справі, достовірно встановити обставини, що мають значення для справи та відповідно до ст.252 КУпАП дати їм належну правову оцінку.

Окрім того, посилання адвоката в суді апеляційної інстанції на неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки доказів того, що ОСОБА_1 повторно протягом року притягується до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять та в суд першої інстанції не подавалися.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадженні у справі - відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Шкільняка Б.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 20 вересня 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис