Справа № 346/5534/18
Провадження № 33/4808/255/19
Категорія ст. 183-1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Потятинник Ю. Р.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю прокурора Чорнописької Г.О.,

розглянувши матеріали за апеляційною скаргою заступника керівника Коломийської місцевої прокуратури старшого радника юстиції Медведчука Д.П. на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2018 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком 120 (сто двадцять) годин., а також стягнуто судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 не сплачує аліменти впродовж тривалого часу на утримання неповнолітньої дитини, що призвело до виникнення заборгованості станом на 01.01.2018 року - 15 936, 36 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує на істотне порушення судом першої інстанції норм Конституції України та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зазначає, що діяння, за яке ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності полягає в тому, що він систематично не сплачує аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців, з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

10.08.2018 року державним виконавцем Коломийського МРВ ДВС у Івано-Франківській області складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.183-1 КУпАП за фактом не сплати аліментів на утримання дитини

Вказує на те, що діяння, за яке ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності мало місце в період до 01.01.2018 року і розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 15936.36 грн.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП за вчинення правопорушення, ще до вступу в дію вищевказаної статті закону.

Вважає, що враховуючи положення статті 58 Конституції України про незворотність дії в часі нормативно-правових актів, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність, суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог незаконно притягнув до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за несплату аліментів.

Крім того, прокурор просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Вказує на те, що участь прокурора при розгляді даної категорії справ не передбачена і, враховуючи вимоги ч.5 ст. 7 та ст. 287 КУпАП, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Про оскаржувану постанову йому стало відомо тільки 20.05.2018 року під час ознайомлення з матеріалами справи, просив поновити пропущений строк, а оскаржувану постанову скасувати.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, учасники судового розгляду розпоряджаються на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.

Приймаючи до уваги причини, якими обґрунтовуються поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду, враховуючи, що в апеляційній скарзі порушується питання про незаконність притягнення до адміністративної відповідальності та явне порушення прав та законних інтересів особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, враховуючи, що на даний час рішення суду першої інстанції не виконано, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження.

Пунктом 5 частини 1 розділу I Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» №2234-VIII від 07 грудня 2017 року Кодекс України про адміністративні правопорушення доповнено статтею 183-1 «Несплата аліментів».

Згідно вказаної статті - несплата аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, - тягне за собою виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.

Пунктом 1 розділу II вищевказаного закону встановлено, що цей Закон набирає чинності через місяць з дня його опублікування, крім підпункту 3 пункту 4, пунктів 5-7 розділу I цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та підпунктів 1 і 2 пункту 4 розділу I цього Закону, які набирають чинності через три місяці з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» № 2234-VIII від 07 грудня 2017 року опубліковано 06 січня 2018 року в офіційному друкованому виданні - газеті «Голос України» №4. Відтак, встановлено, що ст.183-1 КУпАП набрала чинності з 06 лютого 2018 року, через місяць з дня опублікування вищевказаного закону.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується бездіяльністю особи, яка повинна сплачувати періодичні платежі кожного місяця у визначеному розмірі і датою вчинення цього правопорушення є відповідний період, протягом якого особа не сплачувала аліменти.

Як вбачається із змісту протоколу про адмінправопорушення від 10.08.2018 року (а.с.1), складеного щодо ОСОБА_1 за ст. 183-1 КУпАП, правопорушення за яке ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за наявність заборгованості по аліментах сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 від 10.08.2018 року (а.с.1) складено державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області м. Коломия Кушицькою М.В. та нею ж підписано. Від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився.

Згідно довідки - розрахунку від 03.09.2018 року №12.16-14/10 видана Коломийським міськрайонним відділом державної виконавчої служби (а.с. 2), згідно якої заборгованість з виплати аліментів згідно виконавчого листа №2-166 від 07.06.2007 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини, борг станом на 10.10.2018 року становить 15936.36 грн.

В матеріалах справи містяться пояснення (а.с.3) ОСОБА_1 щодо несплати аліментів на користь ОСОБА_2 по причині відсутності постійної роботи.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не сплачував аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищив суму відповідних платежів за 6 місяців з дня пред`явлення виконавчого листа до виконання, що станом на 01.01.2018р. у розмірі 15936.36 грн.

Разом з тим, з постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення від 07.06.2018р. неможливо встановити коли саме виконавчий лист був поданий до виконання.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 10.08.2018 року; розрахунку заборгованості за аліментами станом на 01.01.2018 року ; акту державного виконавця від 30.07.2018 року вбачається, що заборгованість по аліментам утворилась за період до встановлення адміністративної відповідальності за несплату аліментів.

Стаття 183-1 КУпАП не має зворотної дії в часі, тому апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що період несплати аліментів особою до набрання чинності ст. 183-1 КУпАП (тобто до 06 лютого 2018 року) не береться до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, необхідно прийти до висновку, що склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 183-1 КУпАП у діях ОСОБА_1 відсутній, тому провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за несплату аліментів підлягає закриттю.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП не відповідає вимогам чинного законодавства та є помилковим.

Крім того, згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до змісту ст. 183-1 КУпАП, адміністративна відповідальність за вчинення даного правопорушення настає у разі виникнення заборгованості по сплаті аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути конкретизовано коли саме виконавчий лист було звернуто до виконання, за який період утворилась заборгованість по сплаті аліментів та який саме сукупний розмір заборгованості утворився.

Однак, при дослідженні вищевказаного протоколу встановлено, що зазначене в ньому обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення не можна визнати конкретним, оскільки в ньому не вказані обставини, які свідчать про склад правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення повинна бути зазначена суть адміністративного правопорушення, оскільки конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Відповідно до норм КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Однак, суд першої інстанції, не звернувши увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення містить неконкретне обвинувачення, прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, та виходячи за межі даних протоколу самостійно встановив розмір заборгованості по аліментам.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Поновити заступнику керівника Коломийської місцевої прокуратури старшому раднику юстиції Медведчуку Д.П. строк на апеляційне оскарження постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2018 року.

Апеляційну скаргу заступника керівника Коломийської місцевої прокуратури старшого радника юстиції Медведчука Д.П. задовольнити.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2018 року стосовно ОСОБА_1 скасувати.

Закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв