Справа №515/294/19
Провадження №3/515/750/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 квітня 2019 р. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі: головуючого-судді Семенюк Л.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого по найму, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

16.02.2019 року інспектором СРПП Татарбунарського ВП АВП ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_4. було складено протокол серії БД №398965 від 16.02.2019 року про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в якому зазначається, що 16.02.2019 року о 07 год. 30 хв. на околиці вулиці Папаніна в м. Татарбунари Одеської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 2121 д/з 113 НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у Татарбунарській ЦРЛ, згідно висновку № 44 від 16.02.2019 року, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КпАП України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, заявив клопотання щодо закриття провадження по справі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування клопотання послався на те, що він безпідставно був зупинений працівниками поліції на околиці вулиці Папаніна в місті Татарбунари Одеської області, які попросили пред`явити документи. Після пред`явлення всіх необхідних документів, інспектор припустив, що він управляє транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, на що він заперечував, посилаючись, що втомився після роботи вахтовим методом, а побачивши, що поліцейський почав складати протокол, почав наполягати на проведенні огляду стану сп`яніння на місці зупинки. Однак, через відсутність у працівників поліції спеціального технічного засобу, дозволеного до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, він погодився проїхати до медичного закладу, пересівши в їх автомобіль. В лікарні лікар дала йому прилад, в якому вже знаходилась трубка-мундштук, тестового продуття не проводилось, пульс при огляді не замірявся, реакція зіниць на світло, рухову сферу не перевіряли, наявність захворювань, перенесенних травм не встановлювали, не запитували коли вживав алкоголь. Після проведеного огляду, роздруківки приладу йому не показали, лікар при ньому не констатував факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння, примірник медичного висновку йому вручено не було, що позбавило можливості оскаржити його у встановленому законом порядку. Протокол він підписав в емоційному стані, бажаючи скоріше повернутися до автомобіля, який залишився на місці зупинки. Свідків, які б могли підтвердити факт перебування його у стані алкогольного сп`яніння, чи то відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, не було. Таким чином, вважає, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України не доведена, посилаючись на порушення посадовою особою, яка складала адміністративний протокол, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція №1452/735 від 09.11.2015 року), вимог ст.265-2, 266 КпАП України та відсутності належних доказів перебування його у стані алкогольного сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні інспектор СРПП Татарбунарського ВП АВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_4., який був у складі екіпажу 16.02.2019 року, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП, підтвердив обставини, зазначені в протоколі та пояснив, що приблизно о 07 год. 30 хв. патрулював, на околиці вулиці Папаніна в м.Татарбунари Одеської області зупинив водія автомобіля ВАЗ 2121 - ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, запропонував йому проїхати до лікарні для медосвідчення, на що останній погодився. В лікарні водій, на пропозицію лікаря, продув алкотестер, результат якого перевищив дозволену норму, свідків при цьому не було, а коли вони вийшли з лікарні та ОСОБА_1 почав відмовлятися підписувати протокол, ним були запрошені двоє свідків, яким він запропоновував підписати протокол щодо відмови водія від підпису та надати пояснення з цього приводу.

Судом викликались в судове засідання для допиту зазначені в протоколі свідки правопорушення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак в судове засідання останні не з`явилися, будучи належно повідомлені про дату, час та місце слухання справи (а.с.23,24 ), про поважність причин неявки суд не повідомили.

Враховуючи стислі строки розгляду адміністративної справи та строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, допитати в ході судового засідання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суду не має можливості.

Вислухавши пояснення та доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інспектора СРПП, який складав протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали адміністративного провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення накладається на особу у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок огляду на стан сп`яніння встановлений статтею 266 КУпАП, частиною другою якої передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: а )запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, в протоколі не зазначено жодної ознаки алкогольного сп`яніння, також не вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, хоча п.6 Інструкції зазначає, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використання спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. І лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння у медичному закладі є лише відмова останнього від огляду працівником поліції із використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Відповідно до п.22 вищезазначеної Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складенні з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними.

Також відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата, місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища свідків і потерпілих.

Відповідно до п.27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 за №14 для встановлення стану сп`яніння водія ТЗ при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, передбачена спеціальна процедура, висновки якої мають ґрунтуватися не на суб`єктивній оцінці стану водія працівниками поліції або лікарняного закладу (медичної установи), а виключно на даних огляду, отриманих: - з використанням технічних засобів (інструментального дослідження); -в установленому відповідною інструкцією порядку.

Так, відповідно до п.6 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 за №1452/735, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Суд приймає до уваги, що по даній категорії справ, а саме за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, наявність двох свідків є обов`язковою.

Вказаної вимоги в даному випадку взагалі дотримано не було, так як двох свідків працівники поліції залучили вже після огляду водія в КЗ «Татарбунарська ЦРЛ», підтвердженням цього є письмові поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.4-5), що фактично й не заперечувалось інспектором СРПП ОСОБА_4 ., допитаним в судовому засіданні. Також, в поясненнях вказаних свідків немає відомостей про те, які вони бачили, чи чули ознаки алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1

У п.8 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 за №1452/735 зазначено, що направлення водія транспортного засобу до лікаря закладу охорони здоров`я здійснюється із оформленням письмового направлення, форма якого наведена у додатку 1 цієї Інструкції. Таке направлення у матеріалах справи відсутнє, в порушення вимог Інструкції, а також ст. 266 КУпАП України, яка містить аналогічні з Інструкцією положення.

Більш того, відповідно до вимог ч. 6 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до протоколу, складеного за правопорушення, вчинене 16.02.2019 року о 08 годині 00 хв. за ст. ч. 1ст. 130 КУпАП, підставою складання є висновок медичного огляду на стан сп`яніння.

Згідно п. 22 ч. ІІІ Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Зважаючи на вище викладене, оскільки висновок огляду на стан сп`яніння № 44 від 16.02.2019 року був складений без зазначення пристрою, за допомогою якого було проведено огляд, без зазначення моделі та серійного номеру, часу останньої повірки та номеру сертифікату МОЗ, а також те що у медичних закладах, відповідно до вищезазначеної Інструкції дозволяється проводити дослідження на стан сп`яніння шляхом лабораторного дослідження біологічного середовища, а саме слини, сечі та змивів з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, такий висновок є недопустимим доказом.

Крім того, суд враховує, що згідно вказаного висновку, складеного лікарем ОСОБА_6 , проведено медичний огляд ОСОБА_1 , яким встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, однак у висновку відсутній штамп медичного закладу, відсутній його порядковий номер, він не завірений печаткою лікаря, а також не вказано результату контрольного дослідження, що також свідчить про недопустимість вказаного доказу.

Пунктом 2.7 Наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 вересня 2009 року N 400/666, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 жовтня 2009 р. за N 931/16947 передбачено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції уповноваженими особами Державтоінспекції МВС, патрульної служби МВС з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту у видихуваному повітрі мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Окрім того, час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, який зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, збігається із часом проходження ним медичного огляду в медичному закладі - 07 год. 30 хв. 16.02.2019р., що є неможливим в рамках часового простору.

Із дослідженого відеоматеріалу, що міститься на СD-диску, доданого до матеріалів адміністративного правопорушення встановлено, що був зупинений автомобіль ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 , з якого вийшов ОСОБА_1 та підійшов до працівників поліції. Однак, з відео не вбачається чи пропонувалось водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, як передбачено законом, наявності відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків, не вбачається обставин складання спірного протоколу у присутності двох свідків, підписання цього протоколу цими свідками, до того ж, на відео повністю відсутній звук запису розмови поліцейського з водієм. Тобто, не можливо відтворити розмову, яка велася між поліцейським та водієм, та не можливо встановити її суті. Тому даний доказ також не може вважатись належним та допустимим.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Таке ж положення закріплено й у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Оскільки працівниками поліції порушено процедуру огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, тому даний огляд вважається недійсним. Наявні у справі докази є не достатніми, а висновок щодо результатів медичного огляду, на підставі якого складено протокол про адміністративне правопорушення, визнано недопустимим доказом, що не дає можливості беззаперечно встановити, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст.247 п.1 КУпАП, провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи, у відношенні якої складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад та подія адміністративного правопорушення.

Таким чином, за відсутності прямих, безспірних і безсумнівних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінуємого йому правопорушення, вважаю за необхідне провадження по справі щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.9, ч.1ст.130, 221, п.1 ч.1 ст.247, 251, 252, 260, 266, 280, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілим або захисником.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Л. А. Семенюк