Справа № 341/129/19
Провадження № 33/4808/162/19
Категорія ст. 183-1 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Юсип І. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_1, працюючого електромонтером ПП «Станіславмонтар» в м. Івано-Франківську, громадянин України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт, також стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.,

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 не сплачував аліменти на утримання дітей, які зобов'язаний сплачувати відповідно до рішення Галицького районного суду, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці і станом на 01.01.2019 року складає 41 138 грн. 08 коп.

На вказану постанову суду ОСОБА_2 20.03.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.

Крім того, у вказаній апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки вважає, що пропустив його з поважних причин.

В обґрунтування своїх доводів щодо поважності причин, з яких було пропущено строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилається на те, що отримав копію постанови суду 11.02.2019 року, а тому з часу проголошення постанови до її отримання йому не було відомо зміст мотивувальної частини постанови, а після її отримання йому необхідний був час для підготовки апеляційної скарги.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду слід відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом, визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на доступ до суду.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов'язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов'язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції, давав пояснення з приводу вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 ч.1 КУпАП та повністю визнав вину у вчиненні правопорушення.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджує, що насправді не визнавав вину у вчиненні правопорушення і вказані дані не відповідають дійсності.

Разом з тим, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що він не заперечує проти того, що в дійсності був присутній в суді першої інстанції і вказує, що отримав копію постанови суду 11.02.2019 року, що не може відповідати дійсності, оскільки рішення було ухвалено 26.02.2019 року.

Разом з тим, зі змісту повідомлення про направлення ОСОБА_2 копії постанови суду вбачається, що він отримав копію постанови суду 01.03.2019 року ( а.с. 18)

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі зазначено, що дата її виготовлення 20.01.2019 року, однак апеляційна скарга на постанову суду була зареєстрована Галицьким районним судом Івано-Франківської області 20 березня 2019 року.

Крім того, помилково зазначено про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду, а не Галицького районного суду.

Таким чином, апеляційна скарга на постанову судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2019 року містить істотні суперечності та подана зі значним пропуском строку, встановленого законом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Вищевказана норма забезпечує за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об'єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

З клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді вбачається, що він був в судовому засіданні суду першої інстанції під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 ч.1 КУпАП, знав про результати розгляду адміністративної справи та прийняте щодо нього рішення, однак не оскаржив постанову суду у встановлений законом строк, оскільки йому не було відомо зміст мотивувальної частини рішення суду.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Зокрема, ст.303 КУпАП визначено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, причини, якими обґрунтовуються поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду, те що правопорушник безпосередньо приймав участь у судовому засіданні суду першої інстанції та знав про постановлене судом рішення, копію якого отримав 01.03.2019 року, враховуючи, що з дня винесення постанови суду першої інстанції пройшов доволі тривалий строк і на даний час рішення суду набуло законної сили та звернуто до виконання, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому конкретизувати причини, які не дозволили своєчасно оскаржити постанову суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_2 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2019 року.

Повернути апеляційну скаргу з додатками ОСОБА_2

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв

Згідно з оригіналом.

Суддя: О.П. Васильєв