Справа № 461/7464/18 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 33/811/369/19 Доповідач: Гуцал І. П.
П О С Т А Н О В А

05 квітня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., перевіривши апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Самчука Антона Миколайовича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2018 року в справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України,

в с т а н о в и в :

постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 504 073 грн. та конфіскації в дохід держави товару, вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил № 3165/20900/18 від 24 травня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ДСА України судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Львівської митниці ДФС України витрати за зберігання товару на складі митниці у розмірі 234 грн. 97 коп.

Не погоджуючись з постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2018 року представник ОСОБА_2 - адвокат Самчук А.М. 25 березня 2019 року подав апеляційну скаргу на зазначену постанову судді, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду.

В обґрунтування доводів клопотання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду адвокат Самчук А.М. зазначає, що місцевий суд не залучив ОСОБА_5 до участі у розгляді справи, таким чином обмежив її право на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2018 року. Вважає, що ОСОБА_5 є власником вилученого згідно протоколу про порушення митних правил № 3165/20900/18 від 24 травня 2018 року товару, а викладена в оскаржуваній постанові інформація про те, що такі товари належать на праві власності ОСОБА_4 не відповідає дійсності. Зазначає, що про зміст постанови ОСОБА_5 не було відомо, оскільки ОСОБА_4 в телефонному режимі відмовлявся їй повідомити про її зміст. Тому на його адресу було скеровано офіційний лист-запит та, отримавши відповідь на такий, ОСОБА_5 дізналася про зміст постанови. Крім того, вказує, що ОСОБА_5 і раніше вчиняла спроби дізнатися про долю вилученого товару, скерувавши на адресу Львівської митниці ДФС України відповідного листа, однак відповіді так і не отримала. Тому вважає, що була позбавлена можливості оскаржити постанову судді у встановлений законом строк, що вказує на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження та можливість його поновлення.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду та вивчивши матеріали справи, вважаю, що у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді слід відмовити й апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

За змістом ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертаються апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, обчислення строку на апеляційне оскарження закон пов'язує не з днем одержання копії судового рішення чи ознайомлення з матеріалами справи, а з днем винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи протокол у справі про порушення митних прави № 3165/20900/18 стосовно ОСОБА_4 був складений 24 травня 2018 року. Постанова судді відносно ОСОБА_4 винесена 18 жовтня 2018 року.

У листопаді 2018 року ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою на дану постанову судді та постановою судді Львівського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_4 залишено без змін, а апеляційну скаргу його захисника - адвоката Андріяш Н.В. без змін.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Самчука А.М. в частині тривалого часу дезінформування її як власника товару щодо результатів розгляду справи зі сторони ОСОБА_4 не заслуговують на увагу. В апеляційній скарзі апелянт не навів жодного переконливого доказу на те, що ОСОБА_2 є власником вилученого товару та, що їй заважало у період з 24 травня 2018 року та до 18 жовтня 2018 року (дата постановлення рішення у справі) дізнатися про долю вилученого товару та про прийняте судове рішення у справі та подати апеляційну скаргу.

Ураховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні дані, які б переконливо свідчили про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2018 року, а тому в поновленні такого слід відмовити.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

відмовити представнику ОСОБА_2 - адвокату Самчуку Антону Миколайовичу у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2018 року.

Апеляційну скаргу адвоката Самчука Антона Миколайовича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2018 року стосовно ОСОБА_4 повернути апелянту.

Суддя Львівського

апеляційного суду Гуцал І.П.