ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1908/19Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 33/817/181/19 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І.

за участю апелянта ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого у ФОП " ОСОБА_2 " на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

Відмовлено у задоволенні клопотання ФОП ОСОБА_3 про передачу матеріалів справи про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу.

Згідно з постановою суду водій ОСОБА_1 19 січня 2019 року о 13 год. 50 хв. по вул. Чернівецька, 25 в м. Тернополі керував автомобілем марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено оглядом на стан алкогольного сп`яніння, проведеним на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу - газоаналізатора «Drager Alcotest» в присутності двох свідків, на табло якого висвітило показник 1,62 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, направити матеріали справи про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу ФОП ОСОБА_3

Вказує, що суд неповно та необ`єктивно розглянув справу про адміністративне правопорушення, не врахувавши при цьому усіх обставин, що пом`якшують відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, та надають можливість передачі даної справи на розгляд трудового колективу в порядку, визначеному ст.21 КУпАП.

Зокрема, наголошує на тому, що на даний час у нього склалися важкі сімейні обставини, а водійські права є єдиним джерелом для існування та отримання доходу, оскільки він займається доставкою товарів за допомогою транспортного засобу у ФОП ОСОБА_3 .

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши у судовому засіданні апелянта ОСОБА_1 , який підтримав подану скаргу, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, суд вірно послався на протокол про адміністративне правопорушення від 19 січня 2019 року серії БД №206867, згідно якого інспектором роти №4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП лейтенантом поліції Жеребецьким Ю . В. зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 19 січня 2019 року о 13 год. 50 хв. в м.Тернополі по вул. Чернівецькій, 25 транспортним засобом марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу - газоаналізатора Drager Alkotest 6820 (повірка дійсна до 03.10.2019р.) у присутності двох свідків.

Як вбачається з результату тесту, проведеного за допомогою застосування приладу газоаналізатора Drager Alkotest 6820 №ARHJ-0251 від 09 січня 2019 року, рівень алкоголю в крові ОСОБА_1 становив 1,62 % (проміле).

Із актом огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 ознайомлений, з результатам огляду погодився, про що свідчить його підпис.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254,256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується наявними в матеріалах справи поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які зазначили, що 19 січня 2019 року були присутні в якості свідків при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 за допомогою застосування газоаналізатора Drager. Результат тесту показав наявність алкоголю у крові ОСОБА_1 у розмірі 1,62 %(проміле), з вказаним результатом тесту ОСОБА_1 був згідний та відмовився їхати у медичний заклад.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводився працівниками поліції у відповідності із вимогами п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1425/735, що підтверджується відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, які долучені до матеріалів справи.

Відповідно до п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта на невідповідність висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, на неврахування судом обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність, та безпідставність відмови у задоволенні клопотання про передачу матеріалів справи на розгляд трудового колективу є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_7 і . не наведено достаніх підстав для звільнення від адміністративної відповідальності, а факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку та досліджені й оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про необхідність звільнення його від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, та направлення матеріалів справи на розгляд трудового колективу з метою застосування заходів громадського впливу вважаю безпідставними з огляду на наступне.

Звільнення від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів справи на розгляд трудового колективу для застосування заходів громадського впливу, передбачене ст. 21 КУпАП, є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Разом з тим, апелянт не надав суду жодних доказів, які би підтверджували факт його перебування у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3 , оскільки сама по собі заява ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 працює з 20.02.2019 року водієм в магазині "Овочі, фрукти" не може бути належним доказом на підтвердження вказаного факту.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про те, що його робота пов`язана із використанням транспортного засобу і є єдиним джерелом заробітку, свого підтвердження у судовому засіданні не знайшли.

Крім цього, судом першої інстанції вірно враховано, що постановою Тернопільського міськрайонного суду від 29 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП, які вчинені у сукупності із керуванням транспортом в стані алкогольного сп"яніння.

З урахуванням характеру та суспільної небезпеки вчиненого адміністративного правопорушення, незважаючи на те, що ОСОБА_1 визнав свою винуватість у скоєному та щиро розкаявся, підстави для застосування положень ст. 21 КУпАП, як про це просить апелянт, відсутні.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини, а тому підстави для скасування постанови суду відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 10 квітня 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис