Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/150/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Загреба А. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2019 м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Ремез П.М., за участі секретаря судового засідання Сакари І.І., особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_3, розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.02.2019, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.02.2019 ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови суду ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що 28.11.2018 о 03 год. 09 хв. у м. Кропивницький по вулиці В.Чміленка, 34 керував транспортним засобом «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9 а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на вказану постанову суду першої інстанції та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови.

Як на підстави, які на думку апелянта, є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, посилається на те, що оскаржуване рішення прийнято судом за його відсутності, а копію рішення ним отримано лише 13.03.2019, що підтверджується його розпискою.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду стосовно нього скасувати, а провадження по справі закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Своє прохання апелянт мотивує тим, що судом грубо порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а саме право користуватись правовою допомогою та бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення та заявляти клопотання. Так, з 18.02.2019 апелянт перебував на стаціонарному лікуванні в умовах стаціонару, що підтверджується довідкою з КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради». Копію вказаної довідки та клопотання про відкладення справи надіслано до Ленінського районного суду м. Кіровограда 22.02.2019, до часу, на який призначено розгляд справи. Водночас, суддя, за наявності вказаного клопотання та поважності причини неможливості прибути у судове засідання, безпідставно розглянув справу та прийняв оскаржувану постанову, чим порушив його права на особисту участь під час розгляду справи та можливість скористатись правовою допомогою.

Також, апелянт вказує, що не визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та зазначає про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння, адже після продуття алкотестеру він не погодився із його результатами та наполягав на проходження огляду в закладі охорони здоров'я, однак працівники поліції відмовили йому в цьому. З огляду на викладене, оскільки працівниками поліції порушено процедуру огляду водія на визначення стану алкогольного сп'яніння, а тому проведений огляд є недійсним, у зв'язку з чим, апелянт уважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши ОСОБА_3, який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, переглянувши відеозапис подій, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зваживши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні необхідно відмовити, виходячи з таких підстав.

Як слідує із матеріалів справи постанова суду першої інстанції за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення була постановлена 22.02.2019 за відсутності ОСОБА_3, що підтверджується даною постановою суду (а.с. 40-43).

В матеріалах справи наявна розписка, відповідно до якої ОСОБА_3 отримав копію оскаржуваного рішення 12.03.2019 (а.с. 44).

Із штемпелю на апеляційній скарзі вбачається, що вона отримана Ленінським районним судом м. Кіровограда 18.03.2019 (а.с. 48), тобто апеляційна скарга подана в межах 10-ти денного строку з моменту отримання скаржником копії постанови суду.

За наведених обставин слід вважати, що ОСОБА_3 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.02.2019 з поважних на те причин, а тому строк на подання апеляційної скарги необхідно йому поновити.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП районний суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, та правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп'яніння , чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 надав показання з яких вбачається, що 28.11.2018 близько 03 год 00 хв він рухався по вул. В.Чміленка в м. Кропивницькому на власному автомобілі «DAEWOO LANOS» та його зупинили працівники поліції. Під час спілкування з поліцейськими у нього виявили ознаки алкогольного сп'яніння та запропонували пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер». На вказану пропозицію працівників поліції погодився, продув алкотестер, який показав позитивний результат. Із таким результатом він не погодився, оскільки був тверезий та попросив пройти огляд на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, на що працівники поліції відмовили, сказавши: «результатів Драгера достатньо». Проведення огляду на стан сп'яніння відбувався у присутності двох невідомих йому молодих хлопців. Також, зазначив, що бажав бути присутнім під час розгляду справи судом, однак не зміг з'явитись у судове засідання через перебування на лікарняному, про що повідомив завчасно суд, однак слухання справи відбулось за його відсутності, чим порушено його права. Просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи судом строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_3, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 412954 від 28.11.2018, в якому викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 1); квитанцією результатів тесту проведеного за допомогою Газоаналізатору «Драгер - ARBH-0646» та акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за якими у ОСОБА_3 виявлено стан алкогольного сп'яніння. Результат тесту - 1,37 ‰ (а.с. 3, 4); поясненнями ОСОБА_3, наданими працівникам поліції на місці зупинки транспортного засобу від 28.11.2018 з яких вбачається, що він пройшов огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та погодився з результатом тесту 1,37 ‰, зазначивши, що вживав алкогольні напої, а саме 300 грам горілки та 1 літр пива, після чого сів за кермо (а.с. 5); поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є аналогічними за своїм змістом, відповідно до яких, 28.11.2018 о 03 год 32 хв ОСОБА_3 у присутності двох свідків пройшов огляд для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер». Результат тесту позитивний - 1,37 ‰ (а.с. 6,7); відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом, факт проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння за допомогою технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та його згоду із результатами огляду.

Пунктом 2.9 «а» ПДР України передбачено заборону для водіїв керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду особи на визначення стану сп'яніння регулюється вимогами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту - Інструкція № 1452/735).

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп'яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 6 Розділу 2 Інструкції 1452/735 встановлено, що огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп'яніння має бути проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, виключно у присутності двох свідків, і тільки у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоров'я.

Таким чином, необхідно вважати, що працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп'яніння, адже ОСОБА_3 погодився та у подальшому пройшов огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків. Із результатами проведеного огляду ОСОБА_3 погодився, що підтверджується його підписами в квитанції результатів тесту проведеного за допомогою Газоаналізатору «Драгер - ARBH-0646» та акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також зафіксовано на відеозаписі подій, який долучено до матеріалів справи та переглянуто в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, адже керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ніяких порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення, та були б підставою для його скасування, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та під час розгляду справи в суді першої інстанції, допущено не було.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 з того приводу, що він не погоджувався з результатами огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та наполягав на проходженні відповідного огляду в закладі охорони здоров'я, але працівники поліції відмовили йому проїхати до медичного закладу є безпідставними, оскільки спростовуються сукупністю наведених вище доказів, зокрема відеозаписом подій, який не містить жодних зауважень від ОСОБА_3 щодо результатів проведеного огляду, не згоду із такими результатами та бажання пройти огляд у закладі охорони здоров'я. Таким чином, на переконання суду, вказана позиція ОСОБА_3 обрана ним виключно з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Апеляційний суд не знаходить порушення права ОСОБА_3 на захист через розгляд справи за його відсутності, виходячи з такого.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Як встановлено матеріалами справи, протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, направлено на розгляд Кіровського районного суду м. Кіровограда. Судові засідання у даній справі призначались на 20.12.2018, 11.01, 05.02.2019. При цьому, судовий розгляд кожного разу відкладався за клопотанням ОСОБА_3, а саме через перебування за межами міста Кропивницький та знаходження на лікарняному. У судове засідання, призначене на 05.02.2019 ОСОБА_3 не з'явився та подав клопотання про передачу справи на розгляд до Ленінського районного суду м. Кіровограда, водночас, причини неявки до суду на вказану дату, клопотання не містить. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.02.2019 вказане клопотання ОСОБА_3 задоволено та матеріали справи направлено на розгляд Ленінського районного суду м. Кіровограда.

Ленінським районним судом м. Кіровограда справа призначалась до розгляду на 18.02. та 22.02.2019, однак знову ж таки, ОСОБА_3 не з'явився в судові засідання, подавши клопотання про відкладення слухання справи через перебування на лікарняному.

Про судове засідання, яке відбулось 22.02.2019 ОСОБА_3 був завчасно повідомлений та знав про час і дату розгляду справи, про що свідчить його клопотання про відкладення справи від 22.02.2019, яке надійшло на електронну адресу суду до початку судового засідання (а.с. 35).

З огляду на те, що ОСОБА_3 належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що свідчить про забезпечення судом його права бути присутніми при розгляді справи про адміністративне правопорушення, йому надано достатньо часу для ознайомлення з матеріалами, надання особистих пояснень, бути заслуханими судом, надати докази, що доводять його невинуватість, скористатись правовою допомогою, апеляційний суд не вбачає обставин, які б порушували права ОСОБА_3 на захист, через розгляд справи за його відсутності.

Водночас, апеляційний суд убачає в таких діях ОСОБА_3 - постійні клопотання про відкладення розгляду справи з різних причин, а також не з'явлення до Кіровського районного суду м. Кіровограда на 05.02.2019 взагалі без поважних на те причин, намагання затягнути розгляд справи з метою уникнути від накладення адміністративного стягнення, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків для накладення стягнення, визначених у ст. 38 КУпАП.

На підтвердження вказаного висновку суду також вказує і те, що, як убачається з апеляційної скарги правопорушника, що він підтвердив і в засіданні апеляційного суду, з цих же підстав (п. 7 ст. 247 КУпАП) він просив закрити провадження у справі.

При призначенні адміністративного стягнення, судом першої інстанції було в повній мірі дотримано вимоги ст. 33 КУпАП та остаточно призначено справедливе стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, яке за своєю суттю та розміром в повному обсязі буде сприяти вихованню ОСОБА_3 та запобігати в подальшому вчинення останнім нових правопорушень.

Оскільки на момент розгляду справи судом першої інстанції (22.02.2019) не закінчились строки накладення адміністративного стягнення, визначені ст. 38 КУпАП (три місяці з моменту вчинення адміністративного правопорушення), суд не убачає підстав для закриття провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, а тому постанову Ленінького районного суду м. Кіровограда від 22 лютого 2019 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишає без змін.

Керуючись ст. 294 ч.8 п.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Ленінького районного суду м. Кіровограда від 22 лютого 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- залишити без задоволення, а постанову судді Ленінького районного суду м. Кіровограда від 22 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду П.М. Ремез