Провадження № 33/824/1056/2019 Доповідач у 2 інстанції Ященко І.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 8 » квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Ященко І.Ю., за участю особи відносно якої провадження закрито ОСОБА_2 та його захисників Демянчук Г.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Демянчук Г.В. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Солом'янського районного суду м.Києва від 22 січня 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр.України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а провадження по справі закрито, у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 28.09.2018 о 23 год. 05 хв. в м. Києві по вул. І. Федорова, 32-А, керував автомобілем марки «LandRover» д.н.з. «НОМЕР_1», з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат ДемянчукГ.В. просила скасувати постанову, а провадження у справі закрити у зв»язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

В змінах до апеляційної скарги ( а.с.64-65) адвокат Дем»янчук Г.В. просила скасувати постанову відносно ОСОБА_2, прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт послалася на незаконність оскаржуваної постанови судді, оскільки поєднання закриття справи з одночасним визнанням особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення в одному судовому рішенні є порушенням права людини на справедливий суд та суперечить правовій позиції, викладеній у висновку Науково-консультативної ради при Вищому Адміністративному суді України від 7.11.2017р.

На думку апелянта, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, були порушені вимоги ст.266 КУпАП та вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки ОСОБА_2 на місці зупинки не було надано можливості пройти огляд на стан сп»яніння та не направлено в заклад охорони здоров'я; під час розгляду справи в суді суд І інстанції поверхово та формально розглянув справу, не дослідивши відеозапис з камер відеореєстратора та не допитавши свідків; також не надано можливості ОСОБА_2 надати пояснення під час судового розгляду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника Демянчук Г.В., які підтримали апеляційну скаргу зі змінами, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, переглянувши відеозапис з відеореєстратора, апеляційний суд виходить з наступного.

Судове засідання в апеляційній інстанції було призначено на 25 лютого 2019 року.

У зазначене судове засідання ОСОБА_2 не з»явився, з»явилася його захисник Дем»янчук Г.В., яка вважала за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_2

Під час апеляційного розгляду за участю захисника Дем»янчук Г.В. апеляційним судом було вирішено повторно викликати в судове засідання для дачі пояснень ОСОБА_2 у зв»язку з чим оголошена перерва у справі до 20 березня 2019р.

20.03.2019р. в судове засідання з»явився адвокат Пархета А.А., ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з»явився, у зв»язку з чим з врахуванням думки захисника, розгляд справи був перенесений на 3.04.2019р.

3.04.2019р. в судове засідання з»явився ОСОБА_2, який погодився на розгляд справи у відсутності захисника, давши пояснення у справі та взявши участь у дослідженні доказів, перегляді запису з відеореєстратора, про те закінчити розгляд справи без участі захисника не погодився, надавши заяву про відкладення розгляду справи, у зв»язку з чим, погодивши дату наступного судового засідання в телефонному режимі із захисником ОСОБА_2, у справі була оголошена перерва до 8 квітня 2019 року.

8.04.2019р. в судове засідання ні ОСОБА_2, ні захисник, будучи належним чином повідомлені про розгляд справи, не з»явилися, клопотань про відкладення розгляду справи від учасників судового розгляду до суду не надходило.

За таких обставин, апеляційний суд вважав за можливе закінчити розгляд справи у відсутності учасників судового розгляду, які повідомлені про розгляд справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо незаконності постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд визнав їх необґрунтованими з наступних підстав.

Висновок судді першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у справі доказами і є обґрунтованим.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснив, що був зупинений працівниками поліції, під час спілкування їм здалося, що він перебував в стані алкогольного сп'яніння та йому запропонували пройти огляд за допомогою приладу Драгер, однак вказаний прилад йому не сподобався, оскільки він, на його думку, не відповідав санітарним нормам, в зв'язку з чим він відмовився від огляду на місці, а оскільки був втомленим, він не збирався нікуди їхати і на пропозицію працівників поліції відмовився їхати на огляд в медичну установу.

Вина ОСОБА_2, який керував автомобілем, у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 190217(а.с.1), згідно якого 28.09.2018 о 23 год. 05 хв. в м. Києві по вул. І. Федорова, 32-А, ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Land Rover» д.н.з. «НОМЕР_1» з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України; поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7( а.с.2) з яких вбачається, що ОСОБА_2 в їх присутності відмовився пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння; розпискою від 28.09.2018р. (а.с.3) про те, що ОСОБА_2 залишив транспортний засіб «Land Rover Range Rоver Sport» д.н.з. «НОМЕР_1» на зберігання за адресою м. Київ, вул.Федорова, 32 А; переглянутим відеозаписом, з якого чітко видно, що ОСОБА_2 відмовився проходити запропонований працівниками поліції огляд на стан сп'яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, іншими наявними у справі доказами.

Сукупність наведених доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_2, який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що працівниками поліції було порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки ОСОБА_2 на місці зупинки не було запропоновано пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров'я, є надуманими, такими, що не відповідають дійсності та спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано, що працівником поліції було запропоновано ОСОБА_2 проїхати в лікарню або пройти тест на алкогольне сп'яніння на місці, на що ОСОБА_2 відмовився в присутності свідків, поясненнями самого ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду.

Наведених в апеляційній скарзі порушень працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп'яніння, згідно положень ст.266 КУпАП не встановлено та будь-яких доказів на спростування викладених у протоколі про адмінправопорушення та постанові судді обставин матеріали справи не містять і ОСОБА_2 та його захисником не надані.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 судом було позбавлено можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, надати свої пояснення особисто підчас судового розгляду за участі свого адвоката, є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів, розгляд справи в суді 1 інстанції неодноразово відкладався саме за клопотанням захисника про неможливість його та ОСОБА_2 прибуття до суду ( а.с.10,26,30,38), що призвело до затягування розгляду та закінчення строку притягнення винної особи до відповідальності.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст.268 КУпАП скористався своїми правами надавши вичерпні пояснення з приводу обставин вчинення адмінправопорушення.

Доводи апеляційної скарги щодо неповноти судового розгляду у зв»язку з тим, що не допитані свідки зазначені в протоколі, є безпідставними, оскільки факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп»яніння зафіксований на відеозапису, який був переглянутий в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності дій судді щодо встановлення вини особи поряд із закриттям справи за строками, передбаченими ст.38 КУпАП, в одному судовому рішенні, на думку апеляційного суду, не ґрунтуються на законі, згідно вимог якого (ст.280КУпАП) встановлено обов'язок суду з'ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, серед іншого - чи винна дана особа в його вчиненні, при цьому, норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП чинний КУпАП не містить.

Посилання апелянта на висновок науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 7.11.2017р., як на обов»язковий для виконання судами, є необґрунтованим, оскільки носить рекомендаційний характер та, на думку апеляційного суду, суперечить вимогам ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, відповідно до яких, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_2 у порушенні ним п.2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена повністю, підстав для скасування постанови суду першої інстанції і закриття справи за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За таких обставин постанова судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Демянчук Г.В. в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а провадження по справі закрито, у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності- залишити без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ________________