Справа № 308/6882/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
25.03.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Мишинчук Н.С., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2018 щодо нього.
Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 352,40 грн.
За постановою суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 16.06.2018 о 03.47 год. в м. Ужгород, по вул. Легоцького, 25, керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження перевірки на стан алкогольного спяніння відмовився у присутності двох свідків.
Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд обґрунтував протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №048159 від 16.06.2018 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2М та ОСОБА_3, рапортами працівників поліції від 16.06.2018, відеозаписом події, які у своїй сукупності стверджують наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, такою що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного дослідження доказів. Вказує, що обставини викладені в протоколі про адміністративне правопурушення не відповідають дійсності. Стверджує, що він не керував автомобілем, однак працівники поліції, поводячись некоректно, образливо, склали відносно нього протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. В свою чергу суд в описовій частині постанови від 20.07.2018 припустився суперечливого та безпідставного висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння, хоча ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, у звязку з чим є незрозумілою суть правопорушення. Крім того, суд належним чином не дослідив докази та не врахував, що дата складання протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №048159 не співпадає з датою вчинення правопорушення, оскільки працівником поліції протокол складено 16.06.2018 о 03.45 год., а згідно з фабулою адміністративного правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом 16.06.2018 о 03.47 год., тобто через 2 хвилини після складання протоколу про адміністративне правопорушення. Вказані обставини, як зазначає апелянт, також не узгоджуються і з даними відеозапису з нагрудних камер спостереження працівників поліції. Вказує, що протокол містить несанкціоновані виправлення в частині, що стосується дати його складання, скорочення даних особи, яка його склала, додаткові записи, які внесені після його складання, у протоколі у відповідній графі «до протоколу додаються», не вказано, що додані пояснення свідків, та копію протоколу він отримав 18.06.2018, а не в день його складання. Вказані порушення на думку апелянта є порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затрудженої Наказом МВС України від 07.11.2015 №1395. Також вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений не уповноваженою особою, не тим, який виявив автомобіль, а іншим інспектором поліції, який прибув на допомогу колегам. Наполягає, що він не керував транспортним засобом, оскільки працівники поліції його не зупиняли, а підійшли до припаркованого автомобіля, що підтверджується і даними відеозапису. Також звертає увагу, що працівники поліції пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного спяніння відразу в медичному закладі, а не на місці зупинки та не відсторонювали його від керування транспортним засобом. Жодних доказів про факт керування ним транспортним засобом не встановлено, та суд першої інстанції безпідставно відхилив його клопотання про допит свідків, які були очевидцями події та не врахував численні порушення поліцейським при складанні протоколу, який вважає не відповідає вимогам ст. 251, ст. 256 КУпАП.
Апеляційний розгляд здійснюється на підставі ч.6 ст. 294 КУпАП у відсутності апелянта на підставі поданої ним заяви ( вх. № ЕП -580/19).
Перевіривши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не може бути беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Однак, в матеріалах справи, крім протоколу про адміністративне правопорушення, немає жодних переконливих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Відеозапис не містить інформації про те, що транспортний засіб "Skoda Octavia" MI313 EK, належний ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про який зазначено у протоколі, перебував у русі, не встановлено чи були власники автомобіля на місці події, хто саме з них та кому передав для керування цей автомобіль. З відеозапису убачається, що присутніми біля автомобіля було декілька осіб та відео не містить того, як про це вказав суд у постанові, що саме з водійського місця вийшов ОСОБА_1
Разом з тим, як слідує з дослідженого відеозапису, працівники поліції не заперечили той факт, що транспортний засіб не рухався та до такого працівники поліції підійшли у звязку з орієнтуванням, а не порушенням правил дорожнього руху.
Однак, суд першої інстанції безпідставно не врахував пояснення ОСОБА_1, які він надав в судовому засіданні та письмово, з повнотою не перевірив відеозапис події та належним чином його не оцінив.
З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що постанова суду винесена без дотримання вимог ст. 245, ст. 280 КУпАП, висновки суду не ґрунтуються на фактичних обставинах. З-за відсутності належних та допустимих доказів, суд першої інстанції не мав правових підстав для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі викладеного постанова суду, як така, що винесена з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права підлягає скасуванню, а протокол про адміністративне правопорушення - як такий, що не відповідає вимогам ст. 256, ст. 251 КУпАП - слід повернути органу, що його надіслав для належного оформлення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2018 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а протокол про адміністративне правопорушення повернути органу, що його надіслав для належного оформлення.
Постанова касаційному оскарженню не підлягає.
Суддя: