Справа № 467/378/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.,

за участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_2

представника Арбузинської селищної ради Миколаївської області Похитун М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка матеріали, які надійшли від Арбузинської селищної ради Миколаївської області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка Миколаївської області, громадянина України, працюючого на посаді директора Комунального підприємства «Енерго», адреса місця роботи : пров. Майський АДРЕСА_1 , смт. Арбузинка Миколаївської області, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, -

за ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

З протоколу про адміністративне правопорушення № МК 908 від 27 березня 2019 року слідує, що ОСОБА_3 , будучи директором Комунального підприємства «Енерго», допустив порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, а саме : у КП «Енерго» нараховано та не виплачено заробітну плату працівникам за грудень 2018 року у сумі 1 354, 49 грн., за січень 2019 року у сумі 10 077, 79 грн. та за лютий 2019 року у сумі 6 396, 49 грн., а всього на загальну суму 17 828, 77 грн., що є порушенням ст.115 КЗпП України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.41 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив суду, що заробітна плата працівникам підприємства дійсно не була виплачена за період, що вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках.

Особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 пояснила суду, що вона працює на посаді головного спеціаліста відділу юридичної та кадрової роботи Арбузинської селищної ради. Є інспектором праці.

Вказує, що на адресу селищної ради надійшов лист з Управління Пенсійного фонду про те, що КП «Енерго» не відзвітувало про виплату заробітної плати працівникам. Тоді вона за розпорядження селищного голови провела перевірку підприємства та установила факт невиплати заробітної плати його працівникам у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках підприємства. Проте, у березні 2019 року заборгованість по заробітній платі була погашена.

При цьому, КП «Енарго» має власні рахунки, відкриті в ПАТ «Ощадбанк», проте, на час невиплати заробітної плати підприємство лише організовувалось, хоча перші працівники цього підприємства були оформлені на роботу ще в грудні 2018 року і повинні надавати адміністративні послуги. Але за період, що вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення, працівники КП «Енерго» не мали на це права, оскільки на той час не пройшли акредитацію. При цьому, рахунки підприємства, із який здійснюється заробітна плата, формуються за рахунок надання у тому числі адміністративних послуг.

Однак, після консультацій з керівництвом, вона склала протокол про адміністративне правопорушення.

Представник Арбузинської селищної ради Миколаївської області Похитун М.В. в судовому засіданні пояснила, що вона працює начальником юридичної та кадрової роботи Арбузинської селищної ради Миколаївської області.

Комунальне підприємство «Енерго» було створене задля надання адміністративних. 28 грудня 2018 року з ОСОБА_3 було укладено контракт, як з директором цього підприємства, та оформлено на роботу декілька працівників. Проте, ліцензію на надання послуг ними було отримано лише в кінці лютого 2019 року, а тому з кінця грудня і до моменту отримання ліцензії вони не мали права надавати послуги згідно статут підприємства.

У свою чергу, суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані йому докази у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, з урахуванням вимог ст.ст. 245, 251, 280 того ж Кодексу щодо завдань провадження у справі про адміністративне правопорушення та з`ясування наявності/відсутності обставин, які підлягають доказуванню у цій справі, прийшов до такого.

Адаміністративна відповідальність за ч.1 ст. 41 КУпАП настає у разі порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

У свою чергу, терміни виплдати заробітної плати установлені статтею 115 КЗпП України, зокрема, відповідно до частини першої якої заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

При цьому, з огляду на законодавчу конструкцію ст. 115 КЗпП України у особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, виникає обов`язок вказати у ньому конкретну правову норму, яку не дотримано у даному випадку, тобто мається на увазі конкретну частину статті 115 КЗпП України, чого зароблено не було.

Фактично особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, поклалась на розсуд суду при визначенні правової норми, порушення якої вона ставить у провину ОСОБА_3 , проте, суд позбавлений можливості самостійно відредактовувати протокол із цього питання, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

При цьому, слід звернути увагу, що даний протокол про адміністративне правопорушення не є первинним, оскільки постановою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 квітня 2019 року вже був повернутий на дооформлення із вказівкою на неконкретність викладу об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення і його викладення у загальних рисах, втім, це залишилось поза увагою особи, яка склала цей протокол.

Як наслідок, таке формування фабули обвинувачення, як у цьому випадку, є неприйнятним, позаяк, порушує конвенційні права особи відносно якої складається такий протокол, зокрема право знати у чому її звинувачують та мати можливість будувати належний захист, у той час, як суд розглядає провадження саме на підставі даних протоколу та висунутого у ньому твердження (обвинувачення), а інші матеріали, що додані до нього, є лише доказами висунутого у протоколі твердження.

Стосовно інших доказів у справі, як то, акту /довідки аналізу стану дотримання законодавства про працю від 27.03.2019 року, припису про усунення виявлених порушень, відомостей про нарахування заробітної плати по КП Енерго за грудень 2018 року та січень лютий 2019 року, то вони в цілому підтверджують факт невиплати заробітної плати працівникам цього комунального підприємства, проте, установлення самого по собі цього факту не може свідчити про вчинення адміністративного правопорушення, позаяк, мають бути установлені усі ознаки його складу.

Зокрема, виходячи із обов`язку з`ясувати чи винна особа у вчиненні адміністративного правопорушення, суд зважав на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У теорії права виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії або бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Умисел, як правило, поділяється на прямий і непрямий.

У свою чергу, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння ( дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння ( дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Проте, дані протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , так само як і додані до нього матеріали не містяться будь який відомостей, які б давали підстави вважати, що виявлене порушення допущене через які б то не було його винні чи необережні дії.

Більш того, із пояснень учасників справи та наданих представником Арбузинської селищної ради документів судом було встановлено відсутність умислу у ОСОБА_3 на вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Як зазначено, суб`єктивною стороною такого року адміністративного правопорушення, має бути прямий умисел, або ж вчинення правопорушення з необережності, однак у будь якому випадку особа має або ж свідомо допускати настання шкідливих наслідків і бажати їх настання або ж легковажно розраховувати на їх відвернення.

Та як указував суд раніше, сам факт невиплати заробітної плати, який власне й зафіксований у протоколі, не утворює автоматично складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, позаяк, має бути доведена і установлена вина особи, як ознака суб`єктивної сторони правопорушення.

Між тим, у цьому випадку, суд установив протилежне.

Зокрема, згідно Статуту КП Енерго, затвердженого рішенням № 12 позачергової сесії 8 скликання від 21.12.2018 року Арбузинської селищної ради (Нова редакція), це підприємство створене для виробництва електроенергії, передачі електроенергії, її розподілу, торгівлі нею, будівництва споруд електропостачання та інших споруд та надання комбінованих офісних адміністративних послуг.

Згідно п. 1.4 Статуту підприємство має самостійних баланс, рахунки в установах банків.

При цьому, як пояснили в судовому засіданні учасники справи, фонд заробітної плати працівників цього підприємства формується за рахунок надходження коштів від наданих ними ж послуг, передбачених статутом, переважно адміністративних.

Проте, у період з грудня 2018 року по кінець лютого 2019 року працівники підприємства проходити акредитацію і не мали права надавати відповідні послуги, хоча й були зараховані до штату підприємства.

Як наслідок, суд робить висновок, що відсутність коштів на рахунках підприємства, які б можливо було б спрямувати для виплати заробітної плати, пов`язана з об`єктивними причинами неможливість надавати послуги, як наслідок і отримувати прибуток та заробітну плату.

Жодних інших доказів, принаймні, того що підприємство надавало інші послуги згідно його Статуту і, як наслідок, мало прибуток, суду надано не було.

А тому, адміністративне провадження у цій справі порушене лише за наявності самого факту невиплати заробітної плати, без установлення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки доказів цьому в ході судового розгляду здобуто не було.

А як відомо, суд керуються правовою аксіомою Atrium habet se intromittere indicia prae se і має справу з тими доказами, що пере ним.

Тому, ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, а саме, його суб`єктивної сторони, оскільки, невиплата заробітної плати у період з грудня 2018 року по лютий 2019 року мала місце з об`єктивних причин, а невинних чи необережних дій директора підприємства.

Принаймні, протилежного перед судом доведено не було, а як установлено законом, обов`язок доведення складу адміністративного правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає відповідний протокол.

Отже, висунуте ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, не доведено за стандартом поза розумним сумнівом.

У той час, як ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року указує на те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

Тобто, указуючи у протоколі про певного роду факти, уповноважена особа має довести, що вони дійсно мали місце з вини особи, якій ставляться у провину, однак, у цій ситуації цього приципу дотримано не було.

Між тим, за правилами п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністі події і складу адміністративного правопорушення.

Як наслідок, дане провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню ОСОБА_3 , позаяк, останній не піддається адміністративного стягненню за таких умов.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 41 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги і обов`язковою для виконання на всій території України.

Суддя І.В. Явіца