Троїцький районний суд Луганської області
Справа №: 433/936/19
Провадження № 3/433/256/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2019 року Суддя Троїцького районного суду Луганської області Суський О.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Державної прикордонної служби України східного регіонального управління Луганського прикордонного загону про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 голова СФГ «Митрофанівське», за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

22.05.2019 року приблизно о 04 год. 00 хв., в районі і/п 838/1 ОСОБА_1 здійснив незаконний перетин лінії державного кордону України з України на територію РФ поза встановленим пунктом пропуску за напрямком н.п. Роднички (Україна) до 3-ох км н.п. Вовчий (РФ), чим порушив ст. 9 Закону України «Про державний кордон України».

Вказані порушення діючого законодавства України підпадають під дію ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

При цьому, провина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 429242 від 23.05.2019 року, протоколом про адміністративне затримання від 23.05. 2019 року, відповідними поясненнями ОСОБА_1 , долученими до протоколу про адміністративні правопорушення.

Обставин, які пом`якшують відповідальність правопорушника, судом не вбачається.

Обставин, які обтяжують відповідальність правопорушника, судом не вбачається.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, судом встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Так, згідно ч. 1 ст. 204-1 КУпАП перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, відомості про особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю достатнім накласти на правопорушника стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400,00 грн.

Вирішуючи питання щодо конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, суд приходить до наступного.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17.07.1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 29 КУпАП конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

При цьому, матеріали справи не містять жодного посилання на знаряддя і засоби вчинення адміністративного правопорушення та доказів належності таких знарядь і засобів правопорушнику.

З огляду на вищезазначене, вважаю, що відносно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення у вигляді штрафу, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, оскільки такі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначити стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень без конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Постанова може бути оскаржена в Луганському апеляційному суді через районний суд протягом десяти днів з дня її оголошення.

Суддя О.І.Суський