Номер провадження: 33/813/412/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2019 р. відносно:

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Задунаївка, Арцизького р-ну, Одеської обл., громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого водієм по найму, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді позбавлення права управління транспортними засобами строком на шість місяців, а також стягнутий судовий збір 384 грн. 20 коп.

Відповідно до постанови суду, 05.12.2018 р о 12 год., водій ОСОБА_2, керуючи технічно справним автомобілем марки «I-VAN A07A», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. С. Палія, 134 в м. Одесі, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Mazda 323», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який зупинився попереду, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 «Правил дорожнього руху».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що оскаржувана постанова винесена з порушенням закону з огляду на наступне:

- суд 1-ої інстанції не вказав жодного доказу щодо застосування саме такого адміністративного стягнення та в порушення ст. 33 КУпАП не врахував особу порушника, його майновий стан, помякшуючі обставини, а саме те, що він визнав свою вину та щиро розкаявся;

- не обґрунтована доцільність застосування стягнення саме у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки судом не враховані всі обставини, в тому числі його сімейний стан, наявність малолітньої дитини на утриманні, відсутність до цього адміністративних стягнень;

- також поза увагою суду залишився той факт, що основним джерелом його доходу є робота в АТП, тому позбавлення його права керування транспортними засобами значно погіршить його матеріальне становище, оскільки він втратить роботу та позбавить можливості утримувати сімю.

За таких обставин, ОСОБА_2 просив змінити оскаржувану постанову суду, оскільки не згоден з нею в частині накладення стягнення, та призначити йому стягнення, не повязане з позбавленням права керування транспортними засобами.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_4 в судове засідання, призначене на 9 год. 30 хв. 26 березня 2019 року не зявився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час судового розгляду був поставлений у відомість належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового розгляду, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №075677 від 05.12.2018 р., схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.12.2018 р., згідно якої розташування транспортних засобів свідчить про ту обставину, що ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, поясненнями ОСОБА_2, ОСОБА_4 від 05.12.2018 р., в яких вони пояснили про обставини вчинення правопорушення, та в апеляційній скарзі не заперечується, тому його дії кваліфіковані правильно за ст. 124 КУпАП, як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Разом з тим, суд приймає до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що накладене на нього стягнення є надто суворим та таким, що не відповідає вчиненому та його особі, оскільки, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його провини, майнове положення, обставини, які помякшують та обтяжують відповідальність.

У випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винною, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови повинний мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

Як видно зі змісту мотивувальної частини постанови, суддя вказав, що при накладенні стягнення враховує ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, але не зазначив, яким чином це врахував, та які обставини підтверджують вказані твердження.

Саме тому, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що вивчення особи правопорушника відбулося лише формально та суд 1-ої інстанції, при винесенні рішення невмотивовано обрав найбільш суворий вид стягнення, передбачений санкцією ст. 124 КУпАП.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає два альтернативних види адміністративних стягнень штраф та позбавлення права керувати транспортними засобами.

Так, ОСОБА_2 одружений, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, повністю визнав свою вину в скоєнні ДТП як під час його скоєння, так і у суді 1-ої інстанції, його дії не призвели до настання тяжких наслідків, окрім того, останній працює водієм по найму та отримує заробіток за рахунок управління транспортним засобом, тому є підстави для призначення ОСОБА_2 альтернативного адміністративного стягнення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у вигляді штрафу.

За наявності таких обставин, позбавлення ОСОБА_2 права керувати транспортними засобами, на думку апеляційного суду, не можна визнати обґрунтованим, тому йому необхідно обрати більш м'який вид адміністративного стягненняу вигляді штрафу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду 1-ої інстанції підлягає зміні в частині накладеного стягнення, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст.ст.7, 33, 251, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2019 р. відносно ОСОБА_2 про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - змінити в частині накладення стягнення, наклавши на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн.

В решті постанову суду 1-ої інстанції - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца