Номер провадження: 33/813/94/19
Головуючий у першій інстанції Чванкін С. А. Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисник - Масін О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2018 року,

встановив:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 07.12.2018 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в розмірі 352,40 гривень в дохід держави.

В постанові зазначено, що ОСОБА_1 03.11.2018 керувала автомобілем «Чері», н/з НОМЕР_1 по вул. Левітана в м. Одесі з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України» та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що від проходження огляду в медичному закладі вона не відмовлялася, в протоколі відсутні будь-які пояснення свідків про скоєння адміністративного правопорушення, в судове засідання свідки не викликалися, пояснень не надавали, що дає підстави критично ставитися до їх підписів в протоколі як до доказу щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, судом не були допитані працівники поліції, які склали протокол, та могли б надати пояснення у справі. Отже, факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції залишився недоведеним, що є підставою для скасування постанови суду. В апеляційній скарзі скаржник також зазначила, що на виконання вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП вона самостійно пройшла огляд, що підтверджується висновком ООМЦПЗ ООР «Щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 03.11.2018. Вказаний огляд було проведено з метою захисту власних прав, так як працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння саме в медзакладі, проте без належних на те доказів було складено протокол. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України, рішення від 09.06.2013, «Карелін проти Росії» рішення від 20.09.2016, просила скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її захисник підтримали доводи скарги. ОСОБА_1 пояснила, що працівники поліції віднеслися до неї вкрай упереджено, вели себе зневажливо, у неї сталося враження, що останні навмисно очікували її. Зупинив, не могли визначитися з причиною зупинки: спочатку казали про неналежну роботу фар, потім вбачили зауваження щодо ременю безпеки, і остаточно запропонували вийти з машини, висунув припущення, що вона вживала алкоголь та натякали на винагороду. Між ним виник конфлікт, тому не довіряючи їм внаслідок такої поведінки, вона повідомила про намір пройти огляд в медичній установі, та просила, щоб її супроводили. У відповідь її повідомили, що складуть протокол, і цього достатньо. Вона була вимушена у нічний час самостійно їхати до лікувального закладу, щоб спростувати обвинувачення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення скаржника та його представника, допитав свідків, зазначених в протоколі від 03.11.2018 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , апеляційний суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції із закриттям провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, водій керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння і від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. В протоколі зазначені прізвища свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , і їх письмові пояснення долучені до протоколу (а. с. 2).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Однак, дані вимоги при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції не були виконані в повному обсязі.

Судом першої інстанції справа розглянута за відсутності ОСОБА_1 .

На підтвердження відсутності мотивів для відмови у проходженні огляду у медичній установі ОСОБА_1 надала висновок ООМЦПЗ ООР «Щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 03.11.2018, здійснений за результатом її самостійного звернення протягом двох годин з часу складання протоколу, яким підтверджено відсутність ознак сп"яніння.

Проте судом першої інстанції його до уваги прийнято не було, та, незважаючи на заперечення ОСОБА_1 підстав притягнення до відповідальності, свідків допитано не було, чим допущене неповне з`ясування обставин справи.

В порядку перевірки доводів апеляційної скарги судом апеляційної інстанції допитані свідки ОСОБА_4 , яка пояснила, що ніколи не була свідком події, яка сталася 03.11.2018 за участю ОСОБА_1 , пояснення у неї не відбиралися, підпис, який міститься в протоколі про адміністративне правопорушення від 03.11.2018, їй не належить, про обставини справи їй нічого не відомо, про справу дізналася, отримав виклик до суду апеляційної інстанції. Вони була здивована, що її особисті дані, хоча і з помилками, були внесені в офіційний документ, при розгляді справи пояснила, що усвідомлює ступінь відповідальності за надані пояснення. Порівняння відомостей про її особу, зазначених у поясненнях, долучених до протоколу, та повідомлених в суді, свідчать про розбіжності щодо працевлаштування.

Свідок ОСОБА_2 під час допиту в апеляційній інстанції пояснила, що 03.11.2018, рухаючись за кермом автомобіля по вул. Левитана в м. Одесі, була зупинена співробітниками поліції. Зазначила, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме шляхом продувки через алкотестер, оскільки вона виявила недовіру до працівників поліції, явних ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не спостерігалось, тому було незрозуміло, чому її тверезий стан піддавався сумніву. Чи пропонували працівники поліції ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі, свідок не пам`ятала і з впевненістю сказати не могла. Разом із нею під час зупинки в її автомобілі знаходилася подруга, на їм" ОСОБА_5 , і інші свідки у її присутності працівниками поліції до складення протоколу не залучалися.

Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17.12.2008 року № 1103.

Пунктом 7 Інструкції передбачено, що разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Згідно до п.п.6,7,8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Належні та допустимі докази направлення працівниками поліції ОСОБА_1 до медичного закладу у справі відсутні, протокол не відображає всіх істотних обставин правопорушення, оскільки має узагальнюючий виклад факту відмови, містить недостовірні відомості про свідків подій, ОСОБА_1 відмову від проходження огляду саме у медичному закладі категорично заперечувала та надала медичний висновок ООМЦПЗ ООР «Щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 03.11.2018, здійснений за результатом самостійного звернення до медичної установи протягом двох годин з часу складання протоколу.

Один зі свідків категорично заперечував факт участі у вказаних подіях, другий свідок не підтвердив факт відмови ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі. Цей же свідок фактично підтвердив відсутність інших свідків під час пригоди, окрім її подруги, прізвище та ім"я якої не співпало з анкетними даними, визначеними у письмових поясненнях свідка ОСОБА_3

Для перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 і встановлення обставин складання щодо неї протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП до суду апеляційної інстанції неодноразово викликався інспектор поліції Продан В.В.(а.с.68,69), який у судове засідання апеляційного суду не з`явився, і своїх пояснень на спростування доводів скарги не надав.

Судом апеляційної інстанції надсилався запит до Управління патрульної поліції в Одеській області для надання відеозапису з нагрудної камери поліцейських, на якому зафіксовані події від 03.11.2018 приблизно о 00 год 50 хв., під час складання протоколу відносно ОСОБА_1

Начальником Управлінням патрульної поліції в Одеській області повідомлено суд про відсутність надати відеозапис, оскільки його було знищено за неможливістю зберігання більше ніж 90 діб.

Згідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Практика європейського суду свідчить про те, що стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширюється на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Лучанінова проти України», рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), тому особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), інше. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Згідно до практики суду («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) збір доказів у адміністративній справі з метою обвинувачення особи з ініціативи суду не допускається, працівник поліції, який склав протокол, в судове засідання не з`явився.

Отже, встановленими слід вважати обставини внесення до протоколу про адміністративне правопорушення відомостей про свідка, який заперечував факт участі у подіях, ненадання доказів направлення на огляд до медичного закладу із дотриманням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведені обставини, унеможливлення притягнення до відповідальності на підставі протоколу, який містить відомості, які не узгоджуються з іншими доказами у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що не можна констатувати про доведеність винуватості ОСОБА_1 поза розумним сумнівом, а усі залишені сумніви та припущення повинні тлумачитися на користь останньої (ст.62 Конституції України).

Таким чином, постанова судді Київського районного суду м. Одеси від 07.12.2018 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не ґрунтуються на доказах, отриманих у встановленому законом порядку, судовий розгляд проведено без повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та її вирішення у відповідності до вимог закону.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова судді - скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу зазначеного вище адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 07.12.2018 скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити з підстав відсутності складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Є.С.Сєвєрова