05.04.2019 Справа № 756/2186/19
Унікальний № 756/2186/19
Провадження № 3/756/1525/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 квітня 2019 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Шестаковська Л.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка надійшла від Управління патрульної поліції в м. Києві відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 303253 від 05.02.2019 водій ОСОБА_1 05.02.2019 о 10:00 годині в м. Києві по вул. Ярослава Івашневича 5 керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний номер LT НОМЕР_1, маючи при цьому ознаки наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, порушена координація рухів, блідий покрив шкіри обличчя). Огляд на стан наркотичного сп'яніння проводився у встановленому законом порядку в Київській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапії», відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп'яніння (канабіноїди, стимулятори). ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 до суду з'явився, вину не визнав.

Захисник ОСОБА_1 - Федоров Д.С. пояснив суду, що фабула протоколу серії БД № 303253 від 05.02.2019 відносно ОСОБА_1 («з ознаками наркотичного сп'яніння») не відповідає вимогам п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України. Федоров Д.С. вважає, що вказаний недолік не дає змогу належно розглянути справу та постановити законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Приймаючи до уваги приписи частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене частиною першою статті 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно зі статтею 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до пункту 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно з частиною другою статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Крім того, судом було досліджено відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, де видно як працівник патрульної поліції ознайомлює ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, висновок КМНКЛ «Соціотерапія», розписку, відеозапис, інші докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

Крім того, суддя виходить і із стандарту доведення поза розумним сумнівом, що означає таку сукупність обставин справи, встановлену під час судового розгляду, яка виключала б будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У даному випадку поза розумним сумнівом не доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об'єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб'єктивну сторону.

Згідно із п. 1 ст. 247 КпАП України розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 290, 291 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в діях особи події та складу адміністративного правопорушення, з підстав п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва.

Строк пред'явлення до виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Л.П.Шестаковська