Справа № 525/785/19
Провадження №3/525/360/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2019 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Хоролець В.В., при секретарі Лопатка О.В., розглянувши матеріал, який надійшов з Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 (згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення), працюючого начальником юридичного відділу Великобагачанської районної ради (як вказано у протоколі), ідентифікаційний номер суду не відомий, на протязі року до адміністративної відповідальності не притягувався, -

в с т а н о в и в :

06 червня 2019 року о 17 год. 40 хв. на автодорозі Велика Багачка-Красногорівка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем Шевроле Авео ЛТ, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» 6810 в присутності двох свідків, результат тесту 1,82 промілле. Отже, своїми діями водій ОСОБА_1 допустив порушення п.2.9 (а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням сповіщений про день і час розгляду справи на 24.06.2019 року, судову повістку отримав 15.06.2019 року (а.с.10). З довідки секретаря суду Пархоменко Я.І. вбачається, що в ході телефонної розмови з ОСОБА_1 24.06.2019 року останній повідомив, що перебуває на лікуванні у Великобагачанській ЦРЛ (а.с.11). У зв`язку з цими отриманими відомостями та з метою визначення дати наступного судового засідання (враховуючи час, необхідний для закінчення лікування), було здійснено запит до медичного закладу (а.с.13) та отримавши відповідь ОСОБА_1 в телефонному режимі був повідомлений секретарем суду про день і час наступного судового засідання о 09 год. 10 хв. 03.07.2019 року (а.с.14). В судове засідання 03.07.2019 року ОСОБА_1 не з`явився, причин неявки суду не повідомляв (а.с.18), тому дане судове засідання було відкладено на 15 год. 12.07.2019 року, на його адресу місця проживання направлено судову повістку, яку він отримав 08.07.2019 року (а.с.20).

12.07.2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву (вхідний номер 2977 від 12.07.2019 року) про ознайомлення з матеріалами справи та надання копії наявного у справі відеозапису (а.с.21); вбачається, що він ознайомився з матеріалами справи та отримав копію наявного у справі відеозапису. В судове засідання 12.07.2019 року для розгляду справи ОСОБА_1 не з`явився, як вбачається з довідки секретаря суду Пархоменко Я.І., о 14 год. 50 хв. 12.07.2019 року на мобільний телефон секретаря суду ОСОБА_2 надійшов вхідний дзвінок з відповідного номеру телефону, в ході розмови особа представилася дочкою ОСОБА_1 та повідомила, що її батьку стало погано та було викликано швидку допомогу, прийти за станом здоров`я він не може (а.с.22).

З огляду на вказану довідку секретаря Пархоменко Я.І. та зміст повідомлення особи, яка зі слів представилася дочкою ОСОБА_1 та того, що до суду не надавалися на час розгляду даної справи докази стану здоров`я особи, яка притягується до відповідальності про неможливість з`явитися до суду з метою належного розгляду справи протягом строків, встановлених КУпАП, які є присічними та недопущення безпідставного відкладення розгляду справи та того, що особа, яка притягується до відповідальності, первинно отримавши судову повістку до суду 15.06.2019 року не подавав будь-яких письмових пояснень з приводу матеріалів даної адміністративної справи, а положення ст.268 КУпАП не визначають обов`язковою присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності при розгляді справи даної категорії, суд вважає за можливе проводити розгляд справи 12.07.2019 року.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 допустив вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і це підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 06 червня 2019 року серія БР №022760, що складений поліцейським СРПП №1 Великобагачанського ВП Балаклієць М.В. (а.с.1), в якому вказується суть адміністративного правопорушення та те, що ОСОБА_1 пройшов тест на алкоголь на місці із застосування приладу «Драгер» в присутності двох свідків; копією постанови про накладення адміністративного стягнення серія ДПО18 №101098 від 06.06.2019 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за керування 06.06.2019 року о 17 год. 40 хв. автомобілем Шевроле Авео, д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія (а.с.2); результатом алкотестера «Драгер» 6810, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 06.06.2019 року о 17 год. 59 хв. пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння і його результат становить 1,82 %; вбачається, що даний результат підписаний уповноваженим працівником поліції та особою, яка проходила даний тест (а.с.3); письмовими поясненнями громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яких вбачається, що в їхній присутності ОСОБА_1 пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння і результат становив 1,82 % (а.с.4-5); переглянутим в судовому засіданні відеозаписом порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 (диск знаходиться на аркуші 6 даної справи), з якого вбачається, що працівниками патрульної поліції на автодорозі Велика Багачка-Красногорівка було виявлено автомобіль Шевроле Авео, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по автодорозі, після зупинення даного автомобіля за кермом знаходився ОСОБА_1 , який на прохання працівників поліції надав технічний паспорт на даний автомобіль, в ході розмови працівник поліції повідомив, що він виявив у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, які озвучив, попередивши також про те, що відбувається відео зйомка; на запитання працівника поліції про вживання спиртних напоїв ОСОБА_1 спочатку заперечив таке вживання, потім сказав, що вживав пиво в незначній кількості, в подальшому згодився пройти тест на алкоголь на місці зупинки транспортного засобу в присутності свідків; вбачається, що в присутності двох свідків ОСОБА_1 продув алкотестер Драгер, результат продуття зафіксований як 1,82 промілле.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно роз`яснень, що викладені в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами), при розгляді, зокрема, адміністративних справ даних категорій (зокрема, ч.1 ст.130 КУпАП) суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, примітки до ч.7 ст.121 КУпАП та п.1.10 Правил дорожнього руху України.

Пунктом 1.10. Правил дорожнього руху визначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Крім цього, у даному пункті визначається поняття механічного транспортного засобу. Так, у розумінні п.1.10 ПДР України механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

У примітці до ч.7 ст.121 КУпАП вказується, що під транспортними засобами, зокрема, у частинах 1-4 ст.130 КУпАП слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення, зокрема, стану алкогольного сп`яніння.

Також, пункт 2.9 а ПДР України прямо та категорично забороняє керування транспортними засобами в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 цієї Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови (п.2 цієї Інструкції). Отже, виходячи з викладеного, саме відповідний поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції, зокрема, і при зупинці транспортного засобу та в ході спілкування з водієм конкретного транспортного засобу, мав підстави вважати, що особа (водій) за певними вказаними в п.3 Інструкції ознаками перебуває у стані сп`яніння.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров`я. Тобто, аналіз положень п.6 Інструкції містить можливість альтернативності огляду водія на стан сп`яніння і не визначає імперативність чи послідовність такого огляду, як наприклад, положення п.8 Інструкції, що лише у випадку ДТП регламентує обов`язковість проведення огляду на стан сп`яніння лише у закладі охорони здоров`я.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП встановлює юридичну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.

Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Отже, аналіз положень п.2.5 та п.2.9 а Правил дорожнього руху України в сукупності та в системному взаємозв`язку з пунктами 2,3,6,7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції свідчить про те, що в даній конкретній ситуації, яка склалася близько 17 год. 40 хв. 06.06.2019 року на автодорозі Велика Багачка-Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області з участю водія ОСОБА_1 , відповідна уповноважена посадова особа Національної поліції мав право за відповідних виявлених ним ознак алкогольного сп`яніння водія запропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці із застосування приладу алкотестер «Драгер» в присутності двох свідків (що ним і було зроблено згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, який посвідчено відповідними написами та переглянутого в судовому засіданні відеозапису з місця події).

Отже, виходячи з сукупності та детального аналізу вищевикладених доказів у справі, у їх взаємозв`язку суд приходить до висновку, що о 17 год. 40 хв. 06.06.2019 року ОСОБА_1 керував на автодорозі Велика Багачка-Красногорівка автомобілем Шевроле Авео ЛТ, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, відповідно, він був водієм цього транспортного засобу у розумінні п.1.10 Правил дорожнього рухуУкраїни, тобто він допустив порушення п.2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно даних переглянутого в судовому засіданні відеозапису з бодікамери патрульного поліцейського вбачається, що на місці зупинення транспортного засобу Шевроле Авео ЛТ, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , останній на відеозапис вказував про те, що працівники патрульної поліції здійснили його безпідставне зупинення і що будь-яких правил дорожнього руху він не порушував. З огляду на викладене суд повинен зазначити, що водій ОСОБА_1 не був позбавлений права після складення на нього протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП оскаржити у встановленому порядку дії працівників поліції, які, як він вважає, пов`язані з порушенням ними норм Закону України «Про Національну поліцію» та КУпАП з приводу безпідставного зупинення керованого ним транспортного засобу. Відомості про таке оскарження в матеріалах справи відсутні.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності суддя вважає вчинення правопорушення вперше.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддя не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у сфері транспорту, того, що раніше він до адміністративної відповідальності не притягувався (дані про це в матеріалах справи відсутні), наявність обставини, що пом`якшує його відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у виді мінімального штрафу, що передбачений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, суд враховує, що згідно юридичної структури видів адміністративних стягнень, передбачених ст.24 КУпАП, штраф за своєю юридичною суттю, є одним із найменш суворіших видів адміністративних стягнень, що передбачені даною статтею КУпАП, а також встановлений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП як безальтернативний і єдиноможливий (згідно логіки законодавця). При цьому, враховуючи положення ч.1 ст.130 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення повинен (а не має право) застосовувати до винної особи разом із штрафом позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки воно визначене законодавцем як безальтернативне у санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення. Враховуючи цю норму законодавства та виходячи з положень ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у даній справі про адміністративне правопорушення в сумі 384 грн. 20 коп. належить стягнути з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст.9,23,27,33,40-1,ч.1 ст.130, ст.ст.251,252,280,283,284,289,294 КУпАП, роз`ясненнями, що викладені в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами), п.1.10, 2.9 а Правил дорожнього руху України, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн.20 коп.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Хоролець