КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №33/824/2423/2019 Постанова винесена суддею - Рибаком І.О.
Категорія: ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про боротьбу з корупцією»
П О С Т А Н О В А

30 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглядаючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.02.2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про боротьбу з корупцією», -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.02.2010 року, ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 5 п. «б» ЗУ «Про боротьбу з корупцією» на накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 гривень.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 22.05.2019 року подала до суду першої інстанції апеляційну скаргу на вказану постанову з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що на початку 2019 року від адміністрації навчального закладу, де вона працюю вчителем, їй стало відомо про наявність судового рішення, яким її притягнуто до відповідальності за вчинення корупційного адміністративного правопорушення. 01.04.2019 року вона подала до Голосіївського районного суду міста Києва заяву щодо ознайомлення з матеріалами справи відносно неї про притягнення до адміністративної відповідальності. Фактично вказане право на ознайомлення із матеріалами судової справи вона реалізувала в архіві Голосіївського районного суду міста Києва 13.05.2019 року, що підтверджується відповідною відміткою на заяві.

Апелянт зазначає, що в матеріалах судової справи №3-2024/10 відсутня розписка про отримання нею копії оскаржуваного судового рішення, а сам по собі супровідний лист від 25.02.2010 року щодо направлення на її адресу копії оскаржуваного судового рішення від 17.02.2010 року, що міститься у матеріалах справи, на думку апелянта, не свідчить та не може свідчити про отримання нею копії цього судового рішення.

Що стосується наявної у матеріалах судової справи її заяви від 12.02.2010 року щодо визнання нею вчинення адміністративного правопорушення та щирого каяття у вчиненому, а також пояснень, надрукованих прокурором та наданих їй на підпис, то апелянт зазначає, що її дії у 2010 році відносно підписання протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень, заяви про визнання вини у вчиненому, мали місце тільки тому, що вона як особа на той час юридично не обізнана та така, що не мала досвіду спілкування із представниками прокуратури, не вжила достатніх заходів, крім власних пояснень, щодо захисту своїх прав.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Голосіївського районного суду м. Києва щодо ОСОБА_1 винесена 17.02.2010 року.

Апеляційну скаргу, згідно штампу вхідної кореспонденції суду ОСОБА_1 подала лише 22.05.2019 року, тобто з пропуском встановленого законом на апеляційне оскарження більш ніж на 9 років.

З постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 17.02.2010 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно не була присутньою при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції в день винесення постанови.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься її клопотання (а.с. 3) про визнання нею вини та неможливість прибуття з поважних причин в судове засідання, та відповідна заява прокурора, які стали підставою для проведення розгляду справи судом першої інстанції у відсутність ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує факту написання такого клопотання, лише вказує на те, що на час його написання не мала досвіду спілкування із представниками прокуратури та відповідно не вжила достатніх заходів, крім власних пояснень, щодо захисту своїх прав.

Разом з тим, відсутність у ОСОБА_1 досвіду спілкування з представниками прокуратури не можна визнати обставиною, яка перешкодила їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу.

В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 знаючи ще з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення про те, що в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва здійснюється розгляд справи щодо неї за ст. 5 п. «б» ЗУ «Про боротьбу з корупцією», в подальшому самостійно не цікавилася ходом розгляду справи, тим самим знехтувала своїми процесуальними обов`язками.

За результатом розгляду справи, на виконання вимог ст. 285 КУпАП, судом першої інстанції 25.02.2010 року, за адресою, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, як адреса проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) було направлено копію постанови (а.с.35).

Окрім того, відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Згідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974 256) (Aleksandr Shevchenkov. Ukraine), заява N8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Посилання ОСОБА_1 як на підстави поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження на те, що лише 13.05.2019 року вона отримала копію постанови є безпідставними, адже чинним КУпАП початок строку апеляційного оскарження постанови судді обраховується з дня винесення постанови і цей строк ніяким чином не пов`язаний з отриманням копії судового рішення, в даному випадку вказана апелянтом обставина не може бути визнана поважною причиною пропуску процесуального строку.

Будь-яких інших посилань на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження клопотання не містить, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апелянт не підтвердила поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, і підстав для його поновлення, відповідно не находить, в зв`язку з чим в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.02.2010 року слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.02.2010 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про боротьбу з корупцією» та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 гривень - відмовити.

Апеляційну скаргу разом з доданими до неї додатками повернути особі, яка її подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал