Справа №592/1083/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Катрич О. М.
Номер провадження 33/816/196/19 Суддя-доповідач Олійник В. Б.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Олійник В. Б. ,з участю особи, відносно якої застосовано адміністративне стягнення - ОСОБА_1 , захисника Осмоловського В.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми, від 3 квітня 2019 року, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

про застосування адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми, від 3 квітня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу на суму 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, за таких обставин.

11 січня 2019 року, о 21 год. 15 хв., ОСОБА_1 , рухаючись в м. Суми по вул. Білопільський Шлях, біля будинку № 15, керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 21124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, як з застосуванням спеціального технічного засобу - газоаналізатора «Drager Alcotest 2289», так і в медичному закладі охорони здоров`я, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що судом безпідставно не були взяті до уваги його пояснення про те, що транспортним засобом на час події він не керував.

ОСОБА_1 зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівник поліції не роз`яснив йому його права, порушивши таким чином право на справедливий суд та право на захист.

Також ОСОБА_1 вказує, що суд розглянув справу на підставі протоколу в якому не була належним чином сформульована суть звинувачення, так як з протоколу не вбачається від якого саме огляду він відмовився, а відтак невірне формулювання у протоколі об`єктивної сторони унеможливлює, на думку ОСОБА_1 , прийняття належного рішення у справі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та думку захисника Осмоловського В.А. про підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння запропонованому йому пройти у встановленому законом порядку, що є порушенням п. 2. 5 Правил дорожнього руху України.

Висновки судді про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються зібраними у справі доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення, від 11 січня 2019 року, та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є невід`ємною частиною протоколу (а. с. 1, 4 - 7); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 2) та відеозаписом обставин події, від 11 січня 2019 року.

Так, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону щодо його оформлення, є необґрунтованими, так як протокол, відносно ОСОБА_1 , складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП щодо його змісту, так як в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала та особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення, вказані свідки події.

При цьому, ОСОБА_1 поліцейським було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, однак ОСОБА_1 від підпису протоколу, щодо роз`яснення йому прав, відмовився, що також спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що працівник поліції не роз`яснив йому його права.

Дана обставина знайшла своє підтвердження і при перегляді відеозапису події, від 11 січня 2019 року. При цьому, під час роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, ОСОБА_1 висловлювався на адресу поліцейських брутальною лайкою та на зауваження поліцейських не реагував.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції знаходить безпідставними й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що він не керував автомобілем, оскільки з відеозапису обставин події вбачається, що свідок ОСОБА_2 на місці події вказував, що бачив як по дорозі рухався автомобіль сірого кольору з включеним правим покажчиком повороту та через декілька секунд з`їхав у сніговий замет на узбіччі дороги. ОСОБА_2 , підійшовши до автомобіля, щоб надати допомогу водію, побачив, що ОСОБА_1 знаходився в салоні один, а після того як він відкрив вікно, ОСОБА_2 зауважив, що ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння та був дезорієнтований. Після того, як під`їхав патрульний автомобіль, ОСОБА_1 заперечував факт керування ним вказаним транспортним засобом, та зазначав, що автомобіль йому не належить, а за кермом були ОСОБА_2 з іншим свідком події.

Крім того, з відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 хоча і неодноразово зазначав, що він не керував автомобілем, проте надати однозначну відповідь хто здійснював керування автомобілем затруднявся, і стверджував, що він не може сказати хто керував, вказуючи то на свідків події, то на інших осіб, то на свого товариша, який його залишив в автомобілі після події, що на думку суду апеляційної інстанції є обраним ОСОБА_1 способом захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Виходячи з вищевикладеного, не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги з приводу того, що керування транспортним засобом здійснював вказаний ОСОБА_1 ОСОБА_5 , оскільки вони є товаришами та мають товариські взаємовідносини, а отже ОСОБА_5 є зацікавленою особою, а відтак, його покази є недопустимим доказом при розгляді справи. При цьому, недовіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності показів свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у суду апеляційної інстанції підстав немає, оскільки їх покази є послідовними та логічними і, як у суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання їх упередженими.

За наведених обставин, знаходячи постанову суду першої інстанції законною, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування постанови суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 285; 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми, від 3 квітня 2019 року, про застосування адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП України, відносно ОСОБА_1 , у виді штрафу на суму 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , без задоволення.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуОлійник В. Б.