Справа № 359/8592/19 Головуючий в суді 1 інстанції - Кабанячий Ю.В.
Провадження № 33/824/3963/2019 Доповідач - Орел А.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Орел А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі представника Київської митниці ДФС Юрківа В.В., захисника Городько П.П., справу за апеляційною скаргою адвоката Городько Павла Павловича в інтересах особи, яку притягнено до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2019 року, якою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., з конфіскацією на користь держави вилученої валюти у розмірі 2500 доларів США та 9900 гривень, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 471 МК України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, з конфіскацією на користь держави вилученої валюти у розмірі 2500 доларів США та 9900 гривень.

Як зазначено в постанові суду, своїми діями громадянина Китаю ОСОБА_1 ( ОСОБА_1), під час проходження митного контролю в залі «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, полягають у переміщенні через митний кордон України громадянина Китаю ОСОБА_1 ( ОСОБА_1), який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор» готівки в обсязі, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі для фізичних осіб, відповідно до Постанови Правління НБУ №3 від 02.01.2019 «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», та мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

На дану постанову адвокат Городько Павло Павлович в інтересах особи, яку притягнено до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Бриспільського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2019 року змінити в частині накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді конфіскації вилученої валюти змінити, повернути ОСОБА_1 2500 доларів США та 9900 гривень, вилучених згідно протоколу про порушення митних правил від 04.08.2019 року 0384/12500/19. Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що не погоджується із постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2019 року, оскільки вона винесена без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх фактичних обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення. Крім цього в судовому розгляді не встановлено даних, які б свідчили про незаконність походження коштів а навпаки законність їх походження підтверджена як письмовими поясненнями так і відповідними документами.

Заслухавши пояснення представника Київської митниці ДФС Юрківа В. В. , адвоката Городько Павла Павловича в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим та учасниками процесу не оскаржується.

Так, відповідно до ч.1 ст.1 МК України, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. При цьому, відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» № 1906-VI від 29.06.2004 року, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Рішенням ЄСПЛ від 11.07.2019 «Садоча проти України» (скарга №77508/11) було констатовано порушення Україною статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Суд установив, що конфіскація всієї незадекларованої під час проходження митного контролю суми грошей наклала на заявника індивідуальний та надмірний тягар і була непропорційною до вчиненого правопорушення.

Разом з цим Європейський суд з прав людини зазначав, що його рішення, які до речі є джерелом права в Україні, фактично слугують не лише для вирішення справ, направлених до Суду, але, взагалі, для роз`яснення, захисту та розвитку правил, встановлених Європейською конвенцією з прав людини («Конвенція»), що сприяє дотриманню державами зобов`язань, які вони взяли на себе як Договірні Сторони (Ireland v. the United Kingdom, § 154). Таким чином, місія системи, створеної Конвенцією, полягає у визначенні питань державної політики в загальних інтересах, що підвищує стандарти захисту прав людини та розширює судову практику в сфері прав людини у всьому суспільстві держав-членів Конвенції (Konstantin Markin v. Russia [ВП], § 89).

Крім цього, судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення не встановлено той факт, що після смерті дружини, у ОСОБА_1 на утриманні перебуває малолітня дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1

З огляду на зазначені обставини цієї справи та практику Європейського Суду з прав людини вбачаються підстави для висновку, що застосування до ОСОБА_1 і штрафу, і конфіскації предметів порушення митних правил, що передбачено санкцією ст. 471 Митного кодексу України як безальтернативне стягнення, буде порушенням положень ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки буде непропорційним, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника і буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі "правопорушення та відповідальності".

Приймаючи рішення про конфіскації вилученої у ОСОБА_1 валюти, суд першої інстанції не врахував те, що конфіскація вилучених грошових коштів істотно вплине на майновий стан ОСОБА_1 , оскільки доказами по справі підтверджено їх походження як отриману винагороду за працю за трудовим контрактом, а, тому, втручання у право власності ОСОБА_1 не може вважатись пропорційним, оскільки спричинить для нього «надмірний тягар».

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що зібрані по справі докази підтверджують те що конфіскація грошових коштів у ОСОБА_1 істотно вплине на його стан, а тому, постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2019 року слід змінити в частині призначеного стягнення.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Городько Павла Павловича в інтересах особи, яку притягнено до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2019 року, якою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., з конфіскацією на користь держави вилученої валюти у розмірі 2500 доларів США та 9900 гривень, задовольнити.

Постанову Бориспількського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2019 року, щодо ОСОБА_1 у частині призначеного стягнення змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2019 року посилання на конфіскацію вилучених грошових коштів у розмірі 2500 доларів США та 9900 гривень.

Грошові кошти у сумі 2500 доларів США та 9900 гривень повернути ОСОБА_1 .

В решті постанову залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

С У Д Д Я: