КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1194/2019 Суддя 1 інстанції -Оладько С.І.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 05.02.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 05.02.2019 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Постановою суду встановлено, що 22.12.2018 року на а/д М07 Київ-Ковель, 27 км ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння: тремтіння пальців рук, зміна забарвлення кольору шкіри. Від проходження огляду на стан сп'яніння, в встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 05.02.2019 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та повернути йому вилучене посвідчення водія.

За доводами апелянта, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 245, 247, 252, 283 КУпАП неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, формально підійшов до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що рішення суду було прийнято на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №201512 від 22.12.2018, в якому зазначено, що ОСОБА_2 22.12.2018 у невстановлений час на автодороги М-07 Київ - Ковель керував автомобілем НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп'яніння, тремтіння пальців рук, зміною забарвлення кольору шкіри. Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Апелянт стверджує, що з вказаного протоколу незрозуміло, вякому законному порядку водій відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння та в якому стані перебував водій алкогольного чи наркотичного.

Також ОСОБА_2 вказує на те, що у протоколі він не зазначав, що відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у найближчому закладі охорони здоров'я. Інспекторами патрульної поліції йому не було роз'яснено його права і обов'язки, передбачені статтею 268 КУпАП.

Крім цього ОСОБА_2 зазначає, що в матеріалах справи відсутнє будь-яке направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а відтак, на думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення ОБ №201512 не відповідає вимогам ст. 256, 268 КУпАП.

Апелянт стверджує, що з представленого відеозапису події чітко убачається заздалегідь сформована позиція поліцейського на завдання апелянту шкоди. А тому посилання суду в абз.2 оскаржуваної постанови на те, що апелянт відмовився їхати до лікаря нарколога оскільки поспішав на роботу - не свідчить про його відмову від проходження будь-якого огляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об'єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_2 дотримано не було.

Винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення сарії ОБ №201512 від 22.12.2018 року відповідно до якого 22.12.2018 року на а/д М07 Київ-Ковель, 27 км ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння: тремтіння пальців рук, зміна забарвлення кольору шкіри. Від проходження огляду на стан сп'яніння, в встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 1);

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_2 22 грудня 2018 року на 27 км а/д М07 Київ-Ковель від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння (а.с. 2),

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 22 грудня 2018 року щодо ОСОБА_2 (а.с. 3), де також зафіксована відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об'єктивно узгоджуються між собою.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_2, якому були роз'яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що останній поставив підпис, при цьому, зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_2 в протоколі не вказав.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп'яніння - тремтіння пальців рук, зміна забарвлення кольору шкіри, виявлені працівниками поліції 22.12.2018 року у ОСОБА_2 в розумінні п.1, 3, 4 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп'яніння відмовився у присутності двох свідків.

Факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння не заперечував і сам ОСОБА_2 під час надання пояснень в суді апеляційної інстанції, при цьому зазначив, що 22.12.2018 року на 27 км а/д М07 Київ-Ковель був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування з інспекторами поліції, останні повідомили йому, що вбачають ознаки наркотичного сп'яніння та запропонували пройти огляд на стан сп'яніння у лікаря-нарколога, проте він відмовився їхати до медичного закладу, так як поспішав на роботу, а медичний заклад, в який запропонували поїхати працівники поліції знаходиться на значній відстані від місця зупинки, а саме на вул. Визволителів, 6 в м. Києві. Через деякий час було зупинено двох свідків, в присутності яких йому було знову запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння у лікаря-нарколога, проте він знову відповів відмовою.

Крім цього, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, які 22 грудня 2018 року здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2, відповідно до якого вбачається, що інспекторами патрульної поліції було зупинено двох свідків, яким повідомили, що працівниками поліції було зупинено водія, в якого виявлено ознаки наркотичного сп'яніння. Свідкам було роз'яснено їхні права, передбачені ст. 63 Конституції України. В присутності свідків ОСОБА_2 інспектори поліції запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі, проте водій відмовився від проходження огляду та зазначив, що поспішає на роботу.

Відеозаписом подій, який є об'єктивним доказом у справі, на якому зафіксовано обставини відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у лікаря нарколога спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про недотримання вимог закону під час складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього.

Відтак, наявні у справі докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду та обґрунтовано визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про відсутність в матеріалах справи направлення для огляду на стан наркотичного сп'яніння, то слід звернути увагу на наступне.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

З відеозапису вбачається, що працівником поліції запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд у медичному закладі, однак, останній відмовився.

Сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв'язку з чим вважаю, що відсутність вказаного направлення не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан наркотичного сп'яніння, не спростовує порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України та не тягне за собою безумовне скасування прийнятого судового рішення.

Власноручно зазначені ОСОБА_2 пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення про залишення транспортного засобу на місці зупинки свідчить про застосування до нього таких заходів забезпечення провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 266 КУпАП, як відсторонення від керування транспортним засобом, які застосовуються у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП

Будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів, що працівники поліції обмежували права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (зокрема на право надати пояснення), порушували свої службові обов'язки та порушували положення інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 або Конституцію чи закони України, ОСОБА_2 не надано ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, вважаю, що вони є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність та наклав його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Більш того, санкція вказаного закону є безальтернативною.

За таких обставин, постанова судді Ірпінського міського суду Київської області від 05.02.2019 року щодо ОСОБА_2 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю, в зв'язку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 05.02.2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал