Номер провадження: 33/813/498/19
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Павлючук Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Вертипорох Олександра Миколайовича на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №070411 від 19.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 19 листопада 2018 року о 03 годині 43 хвилин керував транспортним засобом марки Volkswagen Passat, н.з. RJA 75724 (Pl) в м. Одесі по вул. Садова, 19 в стані алкогольного сп'яніння.

Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Drager» в присутності двох свідків, результат позитивний 0,54 проміле алкоголю, чим порушив вимоги п. 2.9 а «Правил дорожнього руху України», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 через представника - адвоката Вертипорох О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити. Одночасно в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції було розглянуто справу за його відсутності; складення адміністративного протоколу про адміністративне правопорушення проводилося без свідків; огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння не проводилося в закладі охорони здоров'я, хоча він на цьому наполягав; з результатами огляду на стан сп'яніння приладом «Drager» 6810, які є в матеріалах справи, ОСОБА_2 не погоджується, оскільки прилад не дозволений для застосування на території України.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки в судовому засіданні участі не приймав, сповіщеним про час та місце розгляду справи не був, копію оскаржуваної постанови суду отримав лише 12.02.2019 року. Дослідивши зміст та строки подачі поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку про наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення регламентується ч. 2 ст. 294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 19 грудня 2018 року, про розгляд справи ОСОБА_2 повідомлявся відміткою у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №070411 від 19.11.2018 року, про що в матеріалах справи містяться докази (а.с.1).

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 164 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов'язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, скориставшись своїм процесуальним правом.

З матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваної постанови суду ОСОБА_2 судом було направлено, проте доказів отримання матеріали справи не містять.

Виходячи з наведеного, клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Порядок проходження огляду на стан сп'яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно з п. п. 2-7 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України, 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан алкогольного сп'яніння воді транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп'яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Всупереч доводів апеляційної скарги, вина ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №070411 від 19.11.2018 року, складеним за фактом порушення водієм ОСОБА_2 п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, яким встановлено керуванням водієм ОСОБА_2 автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили, що в їхній присутності стан на алкогольне сп'яніння водія ОСОБА_2 був перевірений алкотестером Драгер, який показав 0,54%, з чим водій ОСОБА_2 погодився, чек Драгер тесту, з якого вбачається дата останнього калібрування 25.09.2018 року (а.с.2).

Доводи апеляційної скарги щодо не дозволеності застосування Газоаналізатору «Drager» 6810 на території України апеляційний суд не приймає до уваги з наступних підстав.

Відповідно до листа Українського медичного центру сертифікації МОЗ України №45 від 18.01.2018 року, виріб медичний Drager Alkotest 6810 був зареєстрований в Україні згідно Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 09.11.2004 року № 1497 (далі - Постанова КМУ №1497), що підтверджується наявністю даних у архіві щодо свідоцтва про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010 року, термін дії до 10.02.2015 року.

01.07.2015 року введений в дію Технічний регламент щодо медичних виробів (далі - ТР), затверджений Постановою КМУ від 02.10.2013 року № 753, згідно якого введення в обіг та/або в експлуатацію медичних виробів дозволяється після підтвердження відповідності їх вимогам цього ТР, а Постанова КМУ № 1497 втратила чинність. Реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення згідно ТР не ведеться.

Використання медичних виробів «Газоаналізатори Drager Alkotest 6810», виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, які були завезені та реалізовані на територію України та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 року по 10.02.2015 року є можливим, а закінчення терміну дії свідоцтва означало припинення можливості їх ввезення та введення в експлуатацію, але не впливало на вироби, які вже були введені в експлуатацію - використовувались у практиці.

Посилання апелянта на не сповіщення його належним чином про час та місце слухання справи спростовуються матеріалами справи. З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №070411 від 19.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 було повідомлено про час та місце розгляду справи, що він засвідчив власним підписом. Неявка в судове засідання є правом особи, яка розпорядилася ним на власний розсуд.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення щодо правопорушника ОСОБА_2 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Доказів, які б спростовували встановлені обставини, ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не надано.

Доводи апелянта про те, що він не погоджується з результатами обстеження алкотестером Драгер, а наполягав на обстеженні в медичному закладі, є необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 погодився з результатами огляду на місці затримання, що підтверджується його особистою розпискою в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння та адміністративному протоколі (а.с.1-2).

Посилання апелянта на те, що він не вживає алкогольні напої у зв'язку з 3 групою інвалідності є безпідставними, оскільки не доведені жодним належним доказом. Крім того, вказані доводи не були предметом розгляду в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі не зазначалися.

Доводи представника ОСОБА_2 - адвоката Вертипорох О.М. в суді апеляційної інстанції щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

постановив:

Поновити строк ОСОБА_2 на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Вертипорох Олександра Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г.Журавльов