Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
12.03.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд, в особі судді Мишинчук Н.С., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу останнього, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.10.2018.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 352 грн. 40 коп. судового збору.
Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд обґрунтував протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №408146 від 07.10.2018; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4В; копією постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП від 07.10.2018, відеозаписом вчиненого правопорушення.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою, а також винесена передчасно, без дослідження доказів по справі. Зазначає, що працівниками поліції порушено вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 взагалі не було запропоновано пройти освідування на стан алкогольного спяніння, стверджує, що ніяких свідків на місці зупинки не залучалося, будь-яких прав йому не було розяснено. Також вказує, що фіксування події та складання протоколу про адміністративне правопорушення відбулося через годину після зупинки транспортного засобу. Пояснення свідків не може рахуватися беззаперечним доказом, оскільки такі були залучені тільки в приміщенні Ужгородського ВП, виключно для підписання документів. Також вказує, що КУпАП, зокрема і ст. 130, не передбачено адміністративної відповідальності за вказані у протоколі про адміністративне правопорушення дії.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозаписи події, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга є обгрунтовною та підлягає до задоволення.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції допустив порушення вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.
Апеляційний суд вважає, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що відмовився від проходження огляду на стан спяніння, оскільки вважав, що таке звинувачення є безпідставним, оскільки він не вживав спиртні напої, їхав з українсько-словацького кордону, де перебував до ночі, очікуючи товар, а також через те, що причиною зупинки його автомобіля була інша підстава, та, всупереч законодавству, поліцейськими не пропонувалося пройти огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки.
Процедура та порядок огляду на стан сп'яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.
Відповідно до п. 2 розділу І "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 N 1452/735 (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п.2 ст. 266 КУпАП, п. 6 розділу II Інструкції, огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, а відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров'я).
У розумінні вимог ст. 266 КУпАП, п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
Встановлено, що на місці зупинки водієві ОСОБА_1 у присутності свідків не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, а тому вважати доведеним факт відмови від огляду на місці зупинки є сумнівним, як і те, що водій відмовився від проходження у медичному закладі. Письмові пояснення свідків, які були запрошені у відділ поліції для складання протоколу, та які є ідентичними по змісту, і являють собою бланки вже готового документу з чітко зазначеним текстовим наповненням, не засвідчили факт відмови водія від огляду на місці зупинки. При цьому, ОСОБА_1 було запропоновано пройти такий огляд у приміщенні поліції, що суперечить вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції ...
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Доказів того, що водій ОСОБА_1 відповідно до встановленої законом процедури відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння не встановлено, а також не було виявлено, що водій керував автомобілем з очевидними ознаками сп`яніння.
З урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є необгрунтованим.
З наведених підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в справі - закриттю з-за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2018 року, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова остаточна, касаційному оскарженню не підлягає.
Суддя: