Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника Карпука Андрія Сергійовича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, який не працює, громадянин України, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 13 серпня 2018 року, о 15:40 год. в м. Луцьку на пр. Перемоги, 15 керував автомобілем «ВАЗ 21070» з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

У поданій апеляції ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням суду, оскаржує його з мотивів незаконності, необґрунтованості, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Просить поновити строк на оскарження судового рішення, скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Карпука А.С., які підтримали апеляційну скаргу, суддя приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1 не був присутнім під час розгляду справи в суді першої інстанції, тому десятиденний строк на оскарження постанови Луцького міськрайонного суду від 10 жовтня 2018 року, виходячи з принципу доступу до правосуддя, який випливає з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, слід рахувати з моменту отримання першим її копії, тобто з 14 березня 2019 року. Суд вважає за необхідне прийняти подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу до розгляду, поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Доводи в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції ст. 268 КУпАП є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд першої інстанції використав процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи через розміщення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про дату, час та місце проведення судового засідання, а тому твердження апелянта про порушення його права на захист не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення БД №069253, висновком щодо результатів медичного огляду на стан сп'яніння, згідно яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду. Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, такими, що розкривають об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на що, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях останнього правопорушення, за яке він притягнутий Луцьким міськрайонним судом.

Письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4, стверджується, що ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21070», створив аварійну обстановку біля приміщення банку, перешкоджав проїзду його службового автомобіля інкасатора, працівників поліції викликав він зі своїми колегами, оскільки підозрювали, що перший, керуючи своїм автомобілем, може пошкодити їх службове авто.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо невстановлення факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння є безпідставними, оскільки протокол, складений на нього, за вчинення адміністративного правопорушення та винесена постанова судом першої інстанції про визнання його винним у порушенні саме п. 2.5 ПДР України, тобто відмову від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП.

Заперечення апелянта факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з посиланням на постанову суду першої інстанції від 10 жовтня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173 цього Кодексу об'єктивно підтверджує правильність пояснень особи, яка повідомила працівників поліції про дані факти (а.с. 4)., а відмова від проходження медичного освідування - висновком спеціалізованого медичного закладу (а.с.5) і не оспорюється ОСОБА_1 при апеляційному розгляді справи.

Відтак, згідно сукупності досліджених доказів, судом вірно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - відмови від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, що автомобілем не керував є безпідставними та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстав для скасування постанови суду в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не встановлено.

Розбіжності, на які посилається захист, при апеляційному розгляді справи щодо невідповідності дати складання акту освідування, протоколу про адміністративне правопорушення та протоколу затримання не впливає на правильність висновку суду першої інстанції щодо доведеності наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки наведеними матеріалами, які відповідно до ст. 251 цього Кодексу є належними та допустимими доказами, беззаперечно доводиться факт вчинення адміністративного правопорушення, що ставиться у вину апелянту.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року задовольнити та поновити такий строк.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк