Справа № 583/2668/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м. Охтирка Сумська область

Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Ярошенко Т.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №169182,

за ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 повторно протягом року 11.06.2019 року о 23 годині 07 хвилин в с. Хухра Охтирського району Сумської області керував автомобілем ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатор Alcotest Drager 6810 ARAM-2261 в присутності двох свідків, що підтверджується тестом №2652 від 11.06.2019 року результат тесту позитивний 1,34%, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України. Своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи повідомленим про розгляд справи в установленому законом порядку шляхом вручення судової повістки, про що в справі мається повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.14), в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв від нього не надійшло.

Суд вжив усіх необхідних заходів щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду, однак він не з`явився та доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надав. Відповідно до положень ст.268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 . Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не з`явився, тобто уникає судового розгляду, цим самим має на меті уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності. Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність правопорушника.

Факт скоєння правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №169182 від 11.06.2019 року, результатом тесту Drager «Alcotest 6810» №2652 від 11.06.2019 року, відповідно до якого відсоток алкоголю у крові ОСОБА_1 становить 1,34 проміле (а.с.2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 позитивний 1,34% (а.с.3); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , доданими до протоколу, якими підтверджується, що ОСОБА_1 в їх присутності на місці зупинки транспортного засобу виявив бажання пройти освідування, результат тесту позитивний 1,34 %, та був ознайомлений зі змістом ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (а.с.4-5), поясненнями ОСОБА_1 , який в графі протоколу «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» власноручно зазначив, що «керував ТЗ, огляд пройшов на місці з результатом згоден». До протоколу додано оптичний диск з відеозаписом, який ретельно перевірено та досліджено судом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager «Alcotest 6810» прошов огляд на стан сп`яніння, результат 1,34 %, з яким він погодився (а.с.7).

Будь-яких сумнівів щодо достовірності показів свідків, які зазначені в протоколі у суду не виникає, суд вказані докази приймає до уваги як належні та допустимі, які узгоджуються між собою та разом з іншими доказами. Зазначені докази ОСОБА_1 не спростовані в установленому законом порядку.

Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.04.2019 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності по ст.130 ч. 1 КУпАП, яка міститься в матеріалах справи (а.с.10).

Протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.256 КУпАП щодо їх змісту, оскільки в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала та особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення.

Наведені обставини дають суду підстави дійти висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складено поліцейським у відповідності до вимог діючого законодавства, зазначені письмові докази, досліджені судом, суд вважає достатньо переконливими, чіткими та такими, що узгоджуються між собою, одержані законним шляхом, а тому у суду не виникло жодних сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 в скоєному.

З матеріалів справи вбачається, що посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 не видавалося (а.с.9).

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, такими, що не викликають жодних сумнівів.

Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєному доведена в судовому засіданні поза розумним сумнівом, так як наведені вище докази є в їх сукупності вагомими, чіткими і узгодженими між собою.

При призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, зокрема те, що ОСОБА_1 скоїв грубе порушення правил дорожнього руху, однак посвідчення водія не має, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, тому вважає за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті за вказане правопорушення без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу, так як матеріалами справи не встановлено належність ОСОБА_1 автомобіля ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_2 , яким він керував, а зазначено, що автомобіль належить ОСОБА_4 .

Крім того, відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 40-1, 130, 268, 276, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 20400 грн. (двадцять тисяч чотириста гривень) в доход держави: отримувач ГУК у Сумській області 21081300, , банк: Казначейство України (ЕАП), код банку МФО 899998 розрахунковий рахунок НОМЕР_3 , призначення: протокол серії ОБ №169182 від 11.06.2019 року без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 384,20 грн. на користь держави, стягувач Державна судова адміністрація України, які сплачувати на рахунок: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/22030106 Код за Банк отримувач: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача ( МФО): 899998, р/о 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, обов`язково заповнити призначення платежу: судовий збір, пункт 5.

Постанова може бути оскаржена в Сумський апеляційний суд через Охтирський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Т.О. Ярошенко