Справа №312/18/19
ПОСТАНОВА
28 травня 2019 року с. Велика Білозерка
Суддя Великобілозерського районного суду Запорізької області Рогоза А.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Великобілозерського відділення поліції Енергодарського ВП ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заповітне Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1
за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
До Великобілозерського районного суду Запорізької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким 14.01.2019 року о 19 годині 35 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 2101, ДНЗ НОМЕР_1 , по вул. Шкільній в с. Велика Білозерка в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України.
У судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, оскільки з 14 січня 2019 року відносно нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який згодом продовжено.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ч. 1 ст. 268 КУпАП).
Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного.
Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює, зокрема, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
З положень ч. 1ст. 130 КУпАП випливає, що адміністративна відповідальність у даному випадку передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з протоколом, особі, що притягається до адміністративної відповідальності, інкримінується вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягало у порушенні п. 2.9а ПДР, і мало місце 14.01.2019 року о 19 годині 35 хвилин, тобто саме ці обставини підлягають доказуванню у справі.
За пунктом 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з п.3 вказаної Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З наданого протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів неможливо встановити, чи було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, і останній в присутності двох свідків відмовився від його проходження, у зв`язку з чим такий огляд проводився в найближчому закладі охорони здоров`я.
Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено час вчинення адміністративного правопорушення: 19 година 35 хвилин, а згідно з висновкомщодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, ОСОБА_1 був направлений на огляд лише о 23 годині 05 хвилин.
У той же час, як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (справа № 312/13/19, провадження 1-кс/312/9/2019) ОСОБА_1 було фактично затримано 14 січня 2019 року о 21 годині 15 хвилин, як особу, яку застали під час вчинення злочину (а.с.19).
Крім того, до протоколу не надано будь-яких доказів, з яких би вбачалося, що ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу мав ознаки алкогольного сп`яніння та підстави для направлення на огляд, при цьому відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.
Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
За таких обставин, враховуючи вище викладене суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1ст. 130 КУпАП, так як його вину не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
У зв`язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 6, 33-35, 130, 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Великобілозерський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: А.Ю. Рогоза