КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 липня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Харченка С.В.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Харченка Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 19 січня 2019 року приблизно о 23 год. ЗО хв. керував автомобілем «Opel Vektra С SIGNUM», номерний знак НОМЕР_2 , та рухався по просп. Леся Курбаса, 19-А в м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Харченко С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник посилається на те, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Як зазначає апелянт, суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Апелянт наголошує на тому, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем і що його зупинили працівники поліції, а тому ОСОБА_1 не може бути притягнутий до відповідальності по ст. 130 КУпАП.

Захисник вказує на те, що 19 січня 2019 року близько 23 год. ОСОБА_1 , рухаючись по проспекту Леся Курбаса, 19А на автомобілі «Опель Вектра сігнум», внаслідок своєї неуважності зачепив автомобіль «Тойота Ауріс» сірого кольору, в якому їхали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Пошкодження були незначними, а тому учасника ДТП вирішили всі питання на місці та поліцію не викликати. В цей час до них під`їхали працівники поліції, які почали цікавитись обставинами ДТП. Сторони ДТП повідомили працівникам поліції, що претензій один до одного вони не мають та не бажають оформлювати ДТП. Працівники погодились не оформлювати ДТП, однак звинуватили ОСОБА_1 в тому, що останній має ознаки сп`яніння, однак не повідомили, які саме. Таким чином на момент приїзду працівників поліції ОСОБА_1 не керував автомобілем, що можуть підтвердити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також ОСОБА_4 , який приїхав на місце ДТП з метою допомоги ОСОБА_1 .

Апелянт наголошує на тому, що під час складання протоколу ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». При цьому ОСОБА_1 наголошував, що дії працівників поліції незаконні, оскільки він не керував автомобілем. Свої зауваження ОСОБА_1 виклав в поясненнях в протоколі. Також працівники поліції згідно доданого відео не роз`яснили ОСОБА_1 його права та порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Крім цього у працівників поліції були відсутні підстави пропонувати ОСОБА_1 проведення огляду, оскільки останній не керував автомобілем і його ніхто не зупиняв.

Також апелянт наголошує на тому, що, оскільки в протоколі не сформульовано, який саме огляд ОСОБА_1 має пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп`яніння чи наркотичного) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я), ОСОБА_1 не мав можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи відмовляється) від проходження огляду.

Окрім того, захисник зазначає, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги з боку працівників поліції пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

На думку апелянта, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і зміст протоколу, оскільки копія протоколу, що вручена ОСОБА_1 , не відповідає оригіналу, не містить частини статті 130 КУпАП, яка наявна в оригіналі протоколу, що свідчить про внесення змін до протоколу.

Окрім того, апелянт акцентує увагу на тому, що пояснення свідків, наявні у матеріалах справи, суперечать протоколу відносно ОСОБА_1 , що ставить під сумнів показання цих свідків, у зв`язку з чим надані пояснення свідків не можна вважати достатнім і достовірним доказом. Також апелянт зазначає, що показання свідків складені ними не власноручно, а на бланках та з виправленнями одним почерком. Викликані в судове засідання свідки повністю підтвердили пояснення ОСОБА_1 та повідомили суду, що працівниками поліції не було дотримано процедури огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , а саме, що ОСОБА_1 не пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння на місці з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що ОСОБА_1 пропонувалось проїхати на огляд до лікаря нарколога для встановлення стану сп`яніння.

Також апелянт вказує, що ОСОБА_1 не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Харченка С.В., дослідивши наявні у справі докази, в т.ч. переглянувши відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, опитавши свідка, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ці вимоги закону дотримані не в повному обсязі.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 , суд першої інстанції в оскаржуваній постанові послався на протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 277970 від 19 січня 2019, який складений стосовно ОСОБА_1 та в якому містяться його пояснення про те, що він з протоколом не згоден, та копію протоколу, яка була вручена ОСОБА_1 . Дана копія протоколу повністю відповідає оригіналу протоколу; письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_6 від 19 січня 2019 року, відповідно до яких вони були свідками того, як ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння; розписку від 19 січня 2019 року, написану ОСОБА_4 про те, що він підтверджує факт залишення автомобіля «Opel Vektra С SIGNUM», номерний знак НОМЕР_3 , за адресою: м. Києва, вул. Зодчих, 36; довідку про визначення повторності порушення ПДР ОСОБА_1 , відповідно до якої станом на 19 січня 2019 року стосовно ОСОБА_1 , згідно обліково-реєстраційних даних ІІПС «АРМОР», у період часу з 19 січня 2018 року по 19 січня 2019 року протоколи про адміністративні правопорушення за порушення ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, не складалися. Відтак, фабулу протоколу серії БД № 277970 від 19 січня 2019 стосовно ОСОБА_1 вважає як ч. 1 ст. 130 КУпАП; відеозапис із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) співробітників УПП у м. Києві, який міститься на диску DVD-R та на якому у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (ас. 42-46).

Однак, під час апеляційного розгляду встановлено інші обставини, які суперечать обставинам, викладеним у постанові місцевого суду.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 277970 від 19 січня 2019 року складеного щодо ОСОБА_1 про те, що він 19 січня 2019 року приблизно о 23 год. ЗО хв. керував автомобілем «Opel Vektra С SIGNUM», номерний знак НОМЕР_2 , та рухався по просп. Леся Курбаса, 19-А в м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України (ас. 1).

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до вказаних нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що дійсно через його неуважність відбулось невелика ДТП, учасником якого він був, але все було вирішено на місці пригоди. Працівників поліції спочатку викликав інший учасник пригоди. Коли приїхали працівники патрульної поліції, то запідозрили його ( ОСОБА_1 ), що він з ознаками алкогольного сп`яніння, та вказали на почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Він ( ОСОБА_1 ) пояснював працівникам патрульної поліції, що на вулиці холодно і тому в нього червоне обличчя, більш того, ще й почав переживати. Працівники поліції не пропонували проїхати до медичного закладу для проходження огляду, при тому, що він просив поліцейських, які не реагували на його прохання, не хотіли їхати до медичного закладу. В подальшому працівники поліції почали писати протокол і повідомили, що потрібно сказати на камері в присутності свідків. Більше нічого поліцейські не роз`яснювали.

Захисник Харченко С.В. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, та звернув увагу на те, що суд першої інстанції неправильно зазначив фактичні обставин справи у мотивувальній частині оскаржуваної постанови, що в подальшому потягло до прийняття неправильного рішення. Захисник зазначив про те, що свідок, яка викликала працівників патрульної поліції у зв`язку з ДТП, під час розгляду справи в суді першої інстанції не підтвердила проведення процедури на стан сп`яніння у встановленому законом порядку . В присутності свідків ОСОБА_1 не пропонували пройти тест за допомогою приладу «Драгер», як і не пропонували проїхати до медичного закладу, як того вимагає Закон. Працівники поліції тільки говорили, що ОСОБА_1 - п`яний. При цьому в постанові суд невірно виклав як пояснення ОСОБА_1 , так і пояснення свідків, оскільки свідки не підтвердили тієї обставини, що ОСОБА_1 був з ознаками будь-якого сп`яніння, а також те, що працівниками поліції ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або у лікаря нарколога. Що стосується розписки про відсторонення від керування транспортним засобом, то водій-таксист просто написав її (розписку). ОСОБА_1 потім сів за кермо автомобіля і поїхав дальше.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги за клопотанням захисника Харченка С.В. в суд апеляційної інстанції викликались свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Допитана свідок ОСОБА_2 пояснила, що особа водія, присутнього в залі судового засідання, їй відома у зв`язку з невеликою ДТП, яка мала місце 19 січня 2019 року. Ними була викликана патрульна поліція. Проте, до приїзду патрульної поліції з водієм ОСОБА_1 вирішили питання по ДТП на місці. Коли приїхали працівники патрульної поліції, то вони водія ОСОБА_1 запідозрили в тому, що він перебуває в стані сп`яніння. Їм із ОСОБА_3 , запропонували бути свідками проходження або відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння. Водій відмовився від проходження огляду. Як пам`ятає свідок, працівниками патрульної поліції була запропоновано тільки пристрій «Драгер». Особисто вона ( ОСОБА_2 ) ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не помічала. Що стосується лікаря-нарколога, чи пропонували поліцейські ОСОБА_1 проїхати в медичну установу, чи ні, вона такого не чула від працівників поліції. Свідок ОСОБА_6 на даний час вагітна, у зв`язку з чим прийти до суду не може.

Після оголошення пояснень свідка ОСОБА_2 , які викладені у постанові, яка наразі оскаржується, свідок категорично заперечила той факт, що вона бачила чи відчувала будь-які ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 .

Під час апеляційного розгляду при перегляді відеозапису подій свідок підтвердила факт того, що в її присутності та в присутності ОСОБА_3 більше нічого іншого не відбувалося.

З пояснень свідка ОСОБА_6 , які викладені у постанові суду, остання у судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що вона 19 січня 2019 року приблизно о 23.30 год. разом з П?ятецькою їхали на автомобілі по просп. Леся Курбаса, 19-А в м. Києві. У їх автомобіль в`їхав автомобіль «Opel Vektra С SIGNUM», номерний знак НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_1 ОСОБА_2 викликала працівників поліції, які приїхали дуже швидко, приблизно через 15 хв. Коли вони стояли з патрульними, то вона не звернула увагу на те, чи ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння. Працівники поліції запропонували їй та ОСОБА_2 бути свідками під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, на що вони погодилися. Чи патрульні щось пояснювали ОСОБА_1 , вона не пам`ятає. Як виглядає прилад «Драгер», вона не знає.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги, пояснень ОСОБА_1 , свідків, неодноразово до суду апеляційної інстанції викликався інспектор патрульної поліції, який складав протокол щодо ОСОБА_1 , але інспектор до суду не з`явився, причина його неявки апеляційному суду - невідома (ас. 69, 79).

З переглянутого в суді апеляційної інстанції відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що він не п`яний, на що працівник поліції повідомляє, що він ( ОСОБА_1 ) з ознаками сп`яніння та пропонує ОСОБА_1 пройти тест у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 відмовляється. Відеозапис закінчується (ас. 5).

Згідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, внаслідок чого сталося ДТП, і вказані обставини спростовують доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Те, що працівники поліції безпосередньо не сприймали візуально факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не спростовує того, що ОСОБА_1 керував автомобілем. Навпаки, сам ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом та виникнення ДТП за його вини.

Висновок суду про те, що копія протоколу, яка вручена ОСОБА_1 відповідає протоколу про адміністративне правопорушення, який міститься в матеріалах справи, є помилковим, оскільки в копії протоколу про адміністративне правопорушення не зазначена частина статті 130 КУпАП, яка міститься в оригіналі (ас. 1, 26).

Письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідчать про те, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту на стан сп`яніння та від підпису матеріалів (ас. 2). Однак, відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 підписаний протокол про адміністративне правопорушення та в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті правопорушення» зазначено: «З протоколом не згоден» (ас. 1).

Довідка про визначення повторності порушення ПДР ОСОБА_1 , свідчить про те, що ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ст. 130 КУпАП не притягувався (ас. 4).

Розпискою ОСОБА_4 про те, що він підтверджує факт залишення на зберігання транспортного засобу «Opel Vektra С SIGNUM» номерний знак НОМЕР_2 , підтверджується факт того, що працівниками поліції приймалися заходи для відсторонення ОСОБА_1 від подальшого керуванням транспортним засобом, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керуванням автомобілем.

Разом з тим, згідно з наявними у справі та дослідженими доказами в їх сукупності, працівниками поліції не дотримані вимоги закону щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки з письмових пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». При цьому, будь-яких доказів на підтвердження того, що працівниками поліції відповідно до положень закону ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному медичному закладі, матеріали справи не містять, чим порушені вимоги ст. 266 КУпАП.

За таких обставин доводи, які викладені в апеляційній скарзі, про порушення працівниками поліції процедури проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння є слушними та не спростовуються наявними у справі доказами, оскільки не містять об`єктивних даних, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, недотримання працівниками поліції процедури проведення огляду на стан сп`яніння за наявності відмови водія на проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 277970 та постанові суду, враховуючи те, що Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено рішення суду в разі недоведеності винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника Харченка С.В. в інтересах ОСОБА_1 підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника Харченка Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва