ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/233/19 Головуючий в 1-й інстанції Ярош С.О.
Єдиний унікальний № 315/55/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.183-1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 13 березня 2019 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 13 березня 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, із застосуванням адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Як зазначено в постанові, 09.01.2019 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-121 від 14.02.2008 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.01.2008 року до повноліття дітей, станом на 09.01.2019 року ОСОБА_2, не сплатив аліменти на утримання дітей, що відповідно до розрахунку заборгованості боржника по аліментах від 09.01.2019 року призвело до виникнення заборгованості в сумі 103709,43 грн., що в сукупності перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає постанову суду незаконною у звязку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги недоліки протоколу. В порушення вимог ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано нормативний акт, який передбачає відповідальність за правопорушення, а саме: не вказано за якою саме частиною ст.183-1 КУпАП настає відповідальність, а також не повні дані відповідно до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не зазначено в протоколі місця роботи та матеріальний стан порушника, відсутні в протоколі прізвища, адреса свідків їх підписи, а також пояснення особи щодо притягнення її до адміністративної відповідальності, її підпис, що вона ознайомлена з даним протоколом. Правильність складення державним виконавцем протоколу про адміністративне правопорушення має важливе значення і закладає підґрунтя для розгляду справи на засадах законності і справедливості.

Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу з допущенням ряду процесуальних порушень, так як протокол не може розглядатись суддею без усунення порушень, допущених при його складанні, оскільки за наслідками таких встановлених недоліків неможливо повно, всебічно та об'єктивно розглянути справу.

На підставі викладеного, просить скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявне поштове повідомлення, в якому останній власноруч розписався (а.с.38). Про причини неявки суду не повідомив. Справа розглядається за відсутності ОСОБА_2 по наявним в ній матеріалам в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, у звязку з наступним.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають зясуванню питання: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Законом України №2234-VIII від 07.12.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», який набрав чинності 06 лютого 2018 року, Кодекс України про адміністративні правопорушення доповнений статтею 183-1, якою встановлено адміністративну відповідальність за несплату аліментів, зокрема, на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов'язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Об'єктивна сторона цього правопорушення характеризується бездіяльністю особи, яка повинна сплачувати періодичні аліментні платежі кожного місяця у визначеному розмірі і часом вчинення цього правопорушення є відповідний період, в який особа не сплачувала аліменти.

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Судом першої інстанції, при винесені постанови щодо ОСОБА_2 вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, те що ОСОБА_2 систематично не сплачує аліменти на утримання дітей, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення №1 від 09 січня 2019 року (а.с.5), копією виконавчого листа №2-121 виданого Гуляйпільським районним судом Запорізької області 14.02.2008 року (а.с.6-7), копією виклику державного виконавця (а.с.9), розрахунком заборгованості боржника станом на 09.01.2019 року, борг становить 103709,43 грн. (а.с.12-15), актом державного виконавця від 09.01.2019 року про відмову від підпису протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.16). Також в матеріалах справи є пояснення ОСОБА_2 від 27.02.2018 року, відповідно до яких про заборгованість він обізнаний, але немає можливості сплачувати аліменти.

З огляду на викладене та аналізуючи вказані докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП є вірним та беззаперечним.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що його було складено з дотриманням вимог, передбачених ст.256 КУпАП, та державним виконавцем були вказані всі необхідні та встановлені на той час відомості, як того вимагає закон, у тому числі і частина статті, за якою ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності. Зауважень при складанні протоколу від ОСОБА_2 не надходило, також він відмовився від підпису протоколу.

Отже, порушення, на які звертав увагу апелянт в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт несплати заборгованості по аліментам, тобто фактичні обставини справи не оскаржує взагалі.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах, встановлених КУпАП. При накладенні стягнення на ОСОБА_2 судом було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, тому призначив мінімальне стягнення, передбачене санкцією статті.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 13 березня 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин, - без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду ОСОБА_1

Дата документу 12.04.2019 Справа № 315/55/19