Справа № 404/1290/19
Номер провадження 3/404/407/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2,

про вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 17.02.2019 року о 13 год. 01 хв. ОСОБА_1 по вул.Короленка, 4 у м.Кропивницькому керував автомобілем «Chevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з ознаками наркотичного спяніння (виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість ходи) та відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного спяніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки правопорушення вчинене повторно протягом року з моменту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У судові засідання 04.03.2019 року, 19.03.2019 року та 02.04.2019 року ОСОБА_1 не з'явився, повідомлявся своєчасно належним чином про час та місце розгляду справи (а.с.9, 10, 13, 14-22), клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подав. Тому відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.10 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до ч.17 ст.6 цього Закону особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які, зокрема, беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобовязані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Під час складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення, із яким ознайомився та підписав ОСОБА_1, вказано його місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, а також повідомлено його про місце розгляду справи. Таким чином останній безперечно розумів, що за вказаною ним адресою Кіровським районним судом м.Кіровограда будуть здійснюватися його виклики для розгляду вказаної справи та жодних зауважень з приводу викладеного при складанні протоколу не висловив.

Судом перевірено та встановлено, що згідно з довідкою УДМС України в Кіровоградській області ОСОБА_1 проживає з 14.01.2005 року за адресою: вул.Преображенська, 72/44 у м. Кропивницькому (а.с.12).

Таким чином з метою забезпечення реалізації ОСОБА_1 прав судом використано усі можливі способи його сповіщення про місце і час розгляду справи шляхом направлення судових повісток поштою за місцем проживання та місцем реєстрації.

Проте, судом встановлено наступні обставини:

1) судові повістки направлялися за місцем фактичного проживання ОСОБА_1, яке вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, а також за місцем його реєстрації;

2) ОСОБА_1 відповідно до ч.17 ст.6 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не повідомляв орган реєстрації про те, що більше місяця фактично проживає у іншому місці, аніж місце реєстрації;

3) незважаючи на те, що ч.1 ст.277 КУпАП визначено пятнадцятиденний строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд три рази протягом більше одного місяця здійснював виклики ОСОБА_1 та останній, протягом вказаного інтервалу часу, який є розумним з огляду на строк розгляду справи, не вживав жодних заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження;

4) жодні клопотання, заяви тощо, які б обґрунтовували неможливість явки до суду ОСОБА_1, а також про відкладення розгляду справи, не подано.

Таким чином ОСОБА_1 відомо про розгляд у Кіровському районному суді м.Кіровограда справи, а також про те, що судові повістки йому направлялися за адресою, вказаною ним у протоколі, але своїми фактичними діями він ігнорує їх отримання, що вказує про його небажання брати участь у розгляді справи та фактично таким чином він реалізує надане йому право не зявлятися для розгляду справи. При цьому судом вичерпані всі доступні можливості для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

У п.41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/02) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відтак, суд відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, працівниками патрульної поліції направлено докази, які досліджені під час розгляду справи:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД №237350 від 17.02.2019 року, який містить виклад раніше вказаних обставин (а.с.1);

- пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно з якими ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного та наркотичного спяніння у КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» та у ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного спяніння (а.с.2, 3);

- копію постанови Кіровського районного суду м.Кіровограда від 28.08.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що мало місце 28.12.2017 року, та провадження по справі закрите у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.4);

- постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №689378 від 17.02.2019 року на ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.5);

- відеозапис події (а.с.6).

Аналізуючи та оцінюючи усі надані зазначені докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достатніми доказами, виходячи із такого.

Так, суд зобовязаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

При цьому на підтвердження повторності вчинення ОСОБА_1 правопорушення долучено копію постанови Ленінського районного суду м.Кіровограда від 28.08.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та провадження по справі закрите у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.4). Відповідно до наведеної постанови правопорушення ОСОБА_1 було вчинено 28.12.2017 року, а згідно з вказаним протоколом ОСОБА_1 ставляться у провину дії щодо відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного спяніння, що мали місце 17.02.2019 року, тобто після спливу однорічного терміну можливої кваліфікації його дій з ознакою повторності, що закінчився 28.12.2018 року, у звязку з чим вказана постанова не береться судом до уваги як доказ повторного вчинення правопорушення протягом року.

Встановлення факту повторного вчинення дій, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, можливе лише у разі вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не більше ніж за рік до цього. Проте, до матеріалів справи відповідні постанови суду не долучено та про їх наявність не зазначено.

Таким чином, оскільки суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, не доведення раніше вказаної обставини, яка є обовязковою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є підставою, яка вказує на не доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За викладених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами, у справі не доведено кваліфікуючу ознаку «повторності», яка є обовязковою для складу вказаного адміністративного правопорушення, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровограда В.В. Поступайло