ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/513/19 Справа № 205/778/19 Суддя у 1-й інстанції - Калініченко Г. П. Суддя у 2-й інстанції - Живоглядова І. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Дніпро

Суддя судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Живоглядова І.К., за участю: особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, переглянувши його апеляційну скаргу на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2019 року, стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,-

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі десяти тисяч двохсот гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При обставинах встановлених місцевим судом ОСОБА_1 визнано винним за те, що він 13 січня 2019 року приблизно о 01 годині 20 хвилин керував автомобілем НОМЕР_1, в районі буд. №97-Д по вул. Ю. Кондратюка у м. Дніпрі з явними ознаками алкогольного сп'яніння (млява мова, зіниці очей не реагують на світло), і на вимогу інспектора патрульної поліції від проходження медичного огляду для встановлення стану сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КК України.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що рішення суду незаконне, а встановлені в ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт зазначає, що керуючи автомобілем правил дорожнього руху не порушував, зупинившись до нього підійшли працівники поліції та запропонували пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп'яніння, на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, на що він погодився та двічі, в присутності свідків продув Драгер, результати якого показали 0,00 проміле, після чого працівники поліції відпустили свідків, а його силою відвезли до ОСОБА_2, де склали протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Крім того апелянт зазначає, що ознак сп'яніння в нього не було, та вони не підтверджуються ні спеціальними засобами, ні поясненнями свідків. Апелянт вважає, що протокол є неналежним доказом, оскільки в ньому не вірно зазначено час керування автомобілем, в графі протоколу Свідки чи потерпілі не зрозуміло хто є ці люди та їх адреса проживання заповнено нерозбірливо, не зазначено які саме пояснення свідків додаються, а також з протоколу не видно факту вилучення посвідчення водія. Апелянт вказує, що працівники поліції не роз'яснили йому права та обов'язки.

Також просить поновити строк на оскарження рішення суду зазначаючи, що подав апеляційну скаргу не на протязі десяти днів, оскільки останні дні оскарження припадають на вихідні дні.

Позиція учасників апеляційного процесу.

В апеляційному суді ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Розглядаючи питання про поновлення строку на оскарження постанови суду, апеляційний суд зазначає, що рішення місцевого суду постановлено 27 лютого 2019 року та останній день на апеляційне оскарження постанови припадає на 06 березня 2019 року, який є вихідним днем, а оскільки ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на наступний після вихідного робочий день, тому вона подана в строк, передбачений ст. 294 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є законними, обґрунтованими.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Під час апеляційного розгляду в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він керував автомобілем Nissan в місці та часі як зазначено в протоколі, працівники поліції його не зупиняли, так як автомобіль вже був припаркований, правил дорожнього руху не порушував, сам же знаходився біля ларька, а коли підійшов до автомобіля до нього підійшли працівники поліції. В подальшому сам запропонував продути Драгер та два рази продув його в присутності свідків, результат якого показав 0,00 проміле, і потім був доставлений працівниками поліції до ОСОБА_2

Апеляційний суд вважає, що версія ОСОБА_1 про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставною та спростовується доказами, які місцевий суд безпосередньо дослідив під час розгляду справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 195076 від 13 січня 2019 року(а.с.1), в якому працівником поліції зазначені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, який підписано ОСОБА_1 без будь-якого зауваження;

- поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з яких видно, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп'яніння за допомогою приладу Драгер та в лікаря в медичному закладі;(а.с.2)

Висновки суду І інстанції про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду для встановлення стану сп'яніння, у встановленому законом порядку підтверджується відеозаписом, який був переглянутий при розгляді справи в апеляційному суді, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду за допомогою пристрою Драгер, але тривалий час не виконував інструкції працівників поліції, у зв'язку з чим фактично жодного разу не продув технічний пристрій, тому на табло не було видно результатів огляду, що спростовує доводи ОСОБА_1 про показання в 0,00 проміле на пристрою Драгер. Після чого водія було доставлено до ОСОБА_2 де ОСОБА_1 в присутності свідків відмовився проходити огляд, як за допомогою спеціально технічного засобу так і в медичному закладі.

Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення, які містяться в протоколі, то апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки він складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, в ньому зазначено: місце, час і суть адміністративного правопорушення, достовірність яких підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, під час складання протоколу були присутні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які також були внесені до протоколу. З протоколу видно, що у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, що також відображено у відповідних графах. ОСОБА_1 був ознайомлений з протоколом та його змістом, що засвідчив своїм підписом та зауважень до протоколу не надав.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі десяти тисяч двохсот гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_6