Справа 758/277/19 Головуючий у I-й інстанції - Павленко О.О.
Провадження № 33/824/1556/2019 Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
Категорія ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 15 лютого 2019 року, якою ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 23.12.2018 року о 10 год. 50 хв. на вул. Набережно-Луговій, 2-В в м. Києві, керував автомобілем марки «ВАЗ 21013», з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На вказану постанову судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною без повного дослідження обставин справи. Апелянт зазначає, що працівником поліції було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, а тому протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом його вини. Також вказує, що від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння він не відмовлявся, в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, а тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її представника в підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Наведені апелянтом причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги визнаються судом поважними, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне поновити строк на оскарження постанови суду від 15 лютого 2019 року.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 165889 від 23.12.2018 року, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які пояснили, що були присутні при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП щодо гр. ОСОБА_1, який відмовився від проходження огляду на виявлення стану сп'яніння у встановленому Законом порядку в присутності двох свідків, відеозаписом з нагрудної камери інспектора поліції.

На підставі зібраних у справі доказів суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 cкладу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП є безпідставними.

Суд критично ставиться до пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його представника, наданих в суді апеляційної інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони суперечать об'єктивним даним, встановленим місцевим судом та під час апеляційного розгляду даної справи.

Крім того, допитані під час апеляційного розгляду даної справи, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не спростували факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп'яніння у встановленому Законом порядку.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення апеляційна скарга не містить.

Твердження апелянта про винесення постанови без всебічного з'ясування обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, так як всі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об'єктивно.

Порушень вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, в зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 15 лютого 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко