Справа № 263/769/19
Провадження № 3/263/559/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Кияна Д.В.,

за участю секретаря судового засідання - Рябова С.М.,

прокурора - Ігнатолі Д.В,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,

адвоката Мироненко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Маріуполя справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки м. Маріуполя, Донецької області, працюючої юристом в адвокатському бюро «Мироненко та партнери», місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2, мешкаючою за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпА,

ВСТАНОВИВ:

18.01.2019р. до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшли протоколи про адміністративне правопорушення №№15,16, складені 16.01.2019р. оперуповноваженим Управління захисту економіки в Донецькій області стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1, будучи секретарем судового засідання Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області, суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцію згідно п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України « Про запобігання корупції», в порушення строків, встановлених ч. 1 ст. 45 Закону України « Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, а саме 04.04.2018 року, а також, в порушення ч. 2 ст. 45 Закону України «Про Запобігання корупції», будучи секретарем судового засідання Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя, згідно п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, перебуваючи в приміщенні за адресою : АДРЕСА_1, несвоєчасно , без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, а саме 04.04.2018 року.

Прокурор у судовому засіданні стверджував, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є доведеною, а тому просив визнати особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, винною та накласти на неї стягнення у вигляді штрафу у межах санкції статті.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, просила закрити адміністративну справу за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Законом України «Про запобігання корупції» не визначено конкретного терміну для подання декларації в разі припинення повноважень, тому відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання, тому вимогу ч. 2 ст. 45 ЗУ « Про запобігання корупції», виконала, подавши декларацію при звільненні 04 квітня 2018 року, за місцем проживання: АДРЕСА_1.

Додатково зазначила, що сукупність життєвих обставин, пов'язаних із перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, недостатньою поінформованістю про зміни, які відбулись у антикорупційному законодавстві України, переїздом з міста Києва до міста Маріуполя, оформленням документів, пов'язаних з придбанням квартири, влаштуванням малолітньої дитини в дитячий садок за новим місцем проживання, відсутністю технічної можливості, спричиненої поломкою комп'ютера, свідчать про відсутність у її діях умислу на несвоєчасне подання декларації, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Просила звернути увагу на те, що складання протоколу працівником Національної поліції, а не Національним агентством з питань запобігання корупції, якому 06.04.2018 року було повідомлено про факт несвоєчасного подання мною декларації керівником апарату Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області, є неправомірним.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її адвоката Мироненко О.О., думку прокурора щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Відповідно до наказу голови Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя №23-к від 06 травня 2005 року ОСОБА_1 призначено на посаду секретаря судового засідання Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя.

Згідно з наказом в.о. керівника апарату Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя № 6-к від 22 лютого 2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади секретаря судового засідання.

За змістом відомостей з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік та щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, 04.04.2018 року.

За змістом витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від12.03.2018р. ОСОБА_1 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки сервісного центру «Азов Орг сервіс» від 15.03.2019р., системний блок був відремонтований та повернутий ОСОБА_1, 04.04.2018р.

Відповідно до довідки № від 29.08.201р. ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_4 була зареєстрована за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_3

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За правилами ст. ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП встановлено відповідальність за адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" визначено, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Склад правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, оскільки обов'язковим елементом об'єктивної сторони є умисна дія - умисне несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування без поважних причин. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, зобов'язаний довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування без поважних причин.

При цьому, суб'єктивною стороною правопорушення, пов'язаного з корупцією, є наявність прямого чи непрямого умислу. Тобто особа, яка є суб'єктом декларування і своєчасно не подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, має усвідомлювати суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачати його суспільно-небезпечні наслідки і бажати їх настання, або особа усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно-небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо допускала їх настання.

Суд бере до уваги пояснення адвоката та ОСОБА_1 з приводу відсутності в неї будь-якого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки зайти на сайт НАЗК для подачі декларації з сертифікованим ключем, за допомогою якого подала декларацію за 2016 рік не змогла, оскільки комп'ютер та ключ ЕЦП, який був збережений на жорсткому диску, знаходився у ремонті. Відповідні декларації були подані 04.04.2017р.

Конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вказаною частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Підстави, з яких ОСОБА_1 несвоєчасно подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік зазначені нею в судовому засіданні, суд вважає поважними, оскільки вони пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне подання декларації, тому у суду відсутня можливість притягнути її до адміністративної відповідальності.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення за №16 від 16.01.2018р. вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що несвоєчасно , без поважних причин подала на офіційний веб-сайт НАЗК, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність. Разом з тим, в протоколі не зазначено кінцевий термін (часові межі), коли ОСОБА_1 повинна була подати декларацію у відповідності до ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Встановлення вказаної обставини є важливим, оскільки не тільки визначає час вчинення адміністративного правопорушення, а і взагалі істотно впливає на висновки щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відсутність вказаних даних в протоколі про адміністративне правопорушення свідчить про неконкретність обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і порушує її право на захист.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність даних про подію (час, місце, спосіб) адміністративного правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які дозволяють визначити ступінь суспільної небезпеки адміністративного правопорушення тощо.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції пор захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об'єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України"Європейський суд вказав, що : «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)»;

В рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії" Европейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.»;

Згідно роз'яснень, які містяться в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» від 22 травня 2017 року №223-943/0/4-17, вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати: 1) об'єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об'єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації….

Так, для кваліфікації діяння за ч.1 ст.172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Зокрема, ч 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» не визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов'язані подати декларацію тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Зважаючи на відсутність законодавчо встановленого терміну подання декларації в разі звільнення, в діях ОСОБА_1 відсутня об'єктивна сторона правопорушення пов'язаного з несвоєчасною подачею без поважних причин декларації особою, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Посилання адвоката та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на те, що протокол складений не уповноваженою особою суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про запобігання корупції" у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням Національного агентства. У разі виявлення ознак іншого корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення, Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції.

Аналіз вказаної норми закону дає можливість прийти до висновку, що дана правова норма є імперативною тільки для такого суб'єкту, як уповноважені особи Національного агентства з питань запобігання корупції, що підтверджується навіть назвою ст. 12 Закону України "Про запобігання корупції" - «Права Національного агентства».

В даній справі про адміністративне правопорушення протоколи про адміністративні правопорушення складено оперуповноваженим УЗЕ в Донецькій області, отже положення вищезгаданої норми закону про обов'язковість наявності висновку НАЗК в даній справі не підлягають застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 172-4 - 172-9 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати: уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), отже доводи про складання протоколів про адміністративні правопорушення не уповноваженою особою є необґрунтованими.

Пункт 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це визначено ст.252 КУпАП.

За таких обставин, оцінивши докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності для висновку про вчинення особою адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6 КУпАП, відсутній, у зв'язку з чим провадження у справі слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 14, 172-6, 247, 252, 266, 280 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Д.В. Киян