Справа №579/814/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Моргун О. В.
Номер провадження 33/816/274/19 Суддя-доповідач Олійник В. Б.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Олійник В. Б. ,з участю особи, відносно якої застосовано адміністративне стягнення ОСОБА_1 , захисника Глуха М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, відносно якої застосовано адміністративне стягнення ? ОСОБА_1 на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області, від 11 червня 2019 року, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

про застосування адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Кролевецького районного суду Сумської області, від 11 червня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 5 травня 2019 року, о 04 год. 31 хв., в м. Кролевець Сумської області, по вул. Героїв України, керував транспортним засобом автомобілем марки «NIVA CHEVROLET», реєстраційний номер НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 у поданій апеляційній скарзі просить постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що матеріали справи не містять доказів того, що саме він керував автомобілем при зазначених обставинах, а відтак в його діях відсутня подія та склад адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що свідок ОСОБА_2 об`єктивно не може підтвердити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки вона не бачила хто саме здійснював керування автомобілем при вищевказаних обставинах.

ОСОБА_1 зазначає, що працівник патрульної служби ? ОСОБА_3 також не бачила хто був за кермом автомобіля марки «NIVA CHEVROLET», хоча і стверджувала, що при першій зупинці автомобіля керування здійснював ОСОБА_1 , не надавши на підтвердження цього факту відповідних доказів. При цьому, як вказує ОСОБА_1 , з автомобіля виходив ОСОБА_4 , що останній і підтвердив у суді першої інстанції, а тому, на думку ОСОБА_1 , покази працівників поліції з приводу того, що саме він вийшов зі сторони водійського сидіння, є недостовірними.

Окрім цього, ОСОБА_1 наголошує й на тому, що жоден з трьох працівників патрульної служби не може підтвердити факт керування ним зазначеним транспортним засобом та факт того, що він міг пересісти з водійського на пасажирське сидіння автомобіля, як не містить фіксації цих фактів і відеоматеріали з нагрудних камер поліцейського.

Також ОСОБА_1 вказує на суперечливість показів працівників поліції з приводу переслідування автомобіля, оскільки, фактично автомобіль рухався не швидко, та окрім цього, з відеозапису вбачається, що працівниками поліції не було застосовано звукових та світлових сигналів, всупереч вимогам закону, що опосередковано може вказувати на безпідставність зупинки зазначеного автомобіля.

Зазначає ОСОБА_1 і про те, що за 4 секунди він об`єктивно не зміг пересісти з водійського сидіння на пасажирське, натомість ОСОБА_4 , якому належить вказаний автомобіль та який на момент зупинки знаходився на задньому пасажирському сидінні, враховуючи його зріст, вагу та статуру міг безперешкодно та швидко пересісти з водійського сидіння, що останній і зробив.

Крім того ОСОБА_1 стверджує, що працівниками поліції було порушено вимоги ст. 35 ч. 3 Закону України «Про поліцію», оскільки працівники патрульної служби під час події не назвали свої прізвища, посади та спеціальне звання, а також не повідомили причину зупинки транспортного засобу.

ОСОБА_1 також вказує і на зацікавленість працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Працівники поліції, точно знаючи, що власником автомобіля «NIVA CHEVROLET» є ОСОБА_4 не стали пред`являти до нього претензій з приводу керування автомобілем, оскільки поліцейські є відвідувачами магазину та кафе, що належать ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Глуха М.В. про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріли справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суддею, у відповідності з ст. ст. 245; 251; 252; 280 КУпАП, були повно встановлені всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності.

Висновки судді про вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення, від 5 травня 2019 року (а. с. 2), письмовими поясненнями до протоколу про адміністративне правопорушення, які складовою частиною протоколу, свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а. с. 4 5) та відеозаписом події, від 5 травня 2019 року.

Як було встановлено судом першої інстанції з відеозапису обставин події, від 5 травня 2019 року, по дорозі рухається автомобіль марки «NIVA CHEVROLET». Після зупинки до автомобіля підходять співробітники патрульної служби зі сторони переднього пасажирського сидіння на якому сидить ОСОБА_1 Водій відсутній. На задньому пасажирському сидінні сидить ОСОБА_4 .

Суд апеляційної інстанції вважає, що з огляду на вказані обставини у суду було достатньо підстав для висновку, що саме ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом.

Крім того, поліцейські ОСОБА_7 та ОСОБА_3 в судовому засіданні надавали покази про те, що вказаний автомобіль рухався на великій швидкості та після подання поліцейськими сигналу про зупинку ? зупинився, зі сторони водійського сидіння вибіг ОСОБА_1 та направився в сторону провулку. На задньому сидінні автомобіля на той час знаходився ОСОБА_4 , який спав. Через деякий час автомобіль знову почав рухатися та після його наступної зупинки нагрудною камерою працівника поліції було зафіксовано, що ОСОБА_1 сидить на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_4 знаходився на тому ж місці, що і при першій зупинці.

Разом із тим, із зазначеного відеозапису судом першої інстанції судом першої інстанції також було встановлено, що від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціальних технічних засобів, а також від проходження огляду в медичному закладі він відмовився, в присутності двох свідків. Слід також зауважити, що законодавством не передбачені вимоги щодо засвідчення свідками, що залучаються поліцейськими для підтвердження правопорушником відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, безпосередньо факту керування транспортним засобом особою яка притягається до відповідальності, а отже суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апелянта в частині того, що ці свідки не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Суд апеляційної інстанції знаходить доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем, при описаних вище обставинах, як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Не впливають на висновки суду й доводи апеляційної скарги з приводу того, що автомобілем керував ОСОБА_4 , оскільки з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_4 , будучи присутнім при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, не вказував, що саме він здійснював керування автомобілем, а почав заявляти про це тільки під час судового розгляду справи, використовуючи те, що за наведених обставин на цей час він не може бути обвинуваченим у порушенні Правил дорожнього руху України під час керування ним транспортним засобом 5 травня 2019 року.

Крім того, ні під час зупинки, ні під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , останній також не вказував, що автомобілем керував ОСОБА_4 .

Суд апеляційної інстанції критично оцінює мотиви апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу тверджень, що працівниками поліції було порушено вимоги закону України «Про поліцію», так як ці доводи не спростовують наявність вини ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП, при цьому суд апеляційної інстанції вважає необхідним зауважити, що до цього часу ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не оскаржив дії працівників поліції, вважаючи, що при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, останні зловживали своїм службовим становищем.

Суд апеляційної інстанції, аналізуючи наявні в справі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, у співставленні з його апеляційними твердженнями про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, знаходить їх такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а тому визнає їх такими, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

За наведених обставин, знаходячи постанову суду першої інстанції законною, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни чи скасування постанови суду, приймаючи до уваги і те, що адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 застосовано судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 33 35 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 285; 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Кролевецького районного суду Сумської області, від 11 червня 2019 року, про застосування адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , у виді штрафу на суму 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуОлійник В. Б.