ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/24/19 Головуючий в 1 інст.: Дмитрієва М.М.
Провадження № 33/807/220/19 Доповідач в 2 інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3 справу за спільною апеляційною скаргою ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 6 березня 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 24 грудня 2018 року, о 00 годині 34 хвилини, у м. Запоріжжі по вул. Чумаченка, буд. 26, керував автомобілем «Mitsubishi OUTLANDER», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу «Alcotest Drager 6820» та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху,

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його захисник просять постанову скасувати, провадження по справі закрити, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначають, що автомобіль під керуваннями ОСОБА_4 зупинили працівники поліції. Приблизно о 02 годині 15 хвилин поліцейські поїхали з місця зупинки з документами ОСОБА_2, не повернувши їх на вимогу останнього. Наступного дня в управлінні поліції ОСОБА_2 повідомили, що відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення.

Апелянти вказують на те, що не було жодної особи, яка була б свідком відмови ОСОБА_2 від проходження огляду для встановлення факту алкогольного сп'яніння, більш того, навіть пропозиції пройти такий огляд ОСОБА_2 не надходило, що підтверджується відеозаписом наданим працівниками поліції.

Крім того, в оскаржуваній постанові суд визнає відеозапис належним доказом, проте зовсім ігнорує пояснення особи яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що жодних документів відносно нього не складалось, ніяких пропозицій йому не надходило, жодного свідку відмови пройти огляд на стан сп'яніння не було, ігнорує відсутність свідків у судовому засіданні які щонайменше двічі викликались до суду, безпідставно відмовляє у допити свідка зі сторони захисту, та, як наслідок, виносить необґрунтовану постанову, яка прийнята нібито після оцінки доказів у сукупності.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він нібито, 24.12.2018 року о 00:34 годині керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння. Відповідно до відеозапису, наданого працівниками поліції, транспортний засіб в цей час стоїть на місці без руху. Свідків, зазначених в протоколі взагалі не було на місці зупинки транспортного засобу. Акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів також сфальсифіковано, у зв'язку з тим, що в ньому також зазначені особи, які нібито були на місці зупинки. Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, також не складався, що підтверджується відеозаписом наявним в матеріалах справи.

Вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними і допустимими доказами не є безумовним і беззаперечним доказом на доведення вини у вчиненні правопорушення.

В апеляційному суді:

-ОСОБА_2 пояснив, що близько після 24-ї години їх зупинив патруль. За кермом автомобіля, оскільки він вживав спиртні напої близько 14-00 годині, перебував ОСОБА_4. ОСОБА_2, як власник, надав документи на транспортний засіб, у тому числі посвідчення водія. Поліцейські спілкувалися із водієм ОСОБА_4. Потім вони поїхали з водійським посвідченням ОСОБА_2

Наполягав на тому, що поліцейські вели суперечку з ОСОБА_4, а потім сіли в автомобіль, де перебували біля сорока хвилин. Потім віддали «книжечку» від документів, там посвідчення водія не було.

В подальшому ОСОБА_2 показав, що поліцейські хотіли прибрати автомобіль евакуатором, він намагався перепаркувати автомобіль. Потім він запросив таксиста переставити автомобіль.

-Адвокат ОСОБА_3 вважав постанову суду незаконною, оскільки суд взагалі не дав оцінку доказам.

Зазначив, що водію поставили за провину відмову від проходження огляду на стан спяніння, проте на відеозапису відсутня пропозиція пройти такий огляд.

Посилається на те, що свідка ОСОБА_4 не допитали, факт відмови зафіксований невірно, оскільки свідки на відео відсутні, права вилучили, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом не видали.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і наполягали на скасуванні постанови суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується: даними в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 054393 (а.с. 1), відомостями про відмову водія від проходження огляду, викладеними у акті огляду водія на стан спяніння з використанням технічних засобів та направленні водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного спяніння (а.с. 3, 4), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с. 5, 6), відеозаписами правопорушення.

В апеляційній скарзі наведено та ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду надані пояснення, що він не керував транспортним засобом, він взагалі не розуміє коли поліцейським складалися документи по справі про адміністративне правопорушення, згідно з відеозаписом транспортний засіб не рухався.

Проте дослідженим апеляційним судом відеозаписом встановлено наступне.

Автомобіль під керуванням ОСОБА_4 був зупинений працівниками поліції. ОСОБА_2 перебував на місці пасажира.

Після зупинки транспортного засобу поліцейські пропонували ОСОБА_4 пройти огляд на стан спяніння. Водій і пасажир вийшли із салону автомобіля.

Через деякий час ОСОБА_2 перемовився із ОСОБА_4 (відеофайл 00421701_converted) і, хитаючись, сідає на місце водія (відеофайл 00421702_converted), заводить двигун автомобіля, транспортний засіб рухається з місця, його пішки переслідують працівники поліції.

Зазначеним спростовуються твердження ОСОБА_2 про те, що він не керував автомобілем, та доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 130 КУпАП встановлює відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особу, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду відповідно до встановленого порядку.

Подальший відеозапис свідчить про те, що спочатку ОСОБА_2 відмовлявся передавати посвідчення водія на вимогу поліцейських. Надалі він разом із ОСОБА_4 вимагає пояснити причину зупинки, посилаючись на те, що ОСОБА_2 «не проїхав і метра» (файли «», «»), та наполягав на тому, щоб йому віддали посвідчення водія, вимагаючи «надати документи, на підставі чого вилучили мої документи» (файл «», час 02:12:12).

Відповідно до відеозаписів з 00 години 34 хвилини по 02 години 15 хвилин, тобто більше півтори години, ОСОБА_2 не надавав згоди на проходження огляду на стан спяніння, посилаючись на те, що він не керував автомобілем.

Оскільки факт керування автомобілем беззаперечно підтверджений відеозаписом, відсутність згоди ОСОБА_2 на неодноразові пропозиції пройти огляд на стан спяніння, які висувалися йому поліцейськими впродовж півтори години, апеляційний суд розцінює як відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Із відеозапису, що містить файл «», час 02:14:13, вбачається, що ОСОБА_2 пропонують підписати протокол про адміністративне правопорушення, чого він не робить, що спростовує доводи апеляційної скарги про складання протоколу про адміністративне правопорушення не на місці зупинки транспортного засобу.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення по справі, надав відеозапису належну оцінку, вказавши підстави, з яких визнає його належним доказом.

Таким чином суд прийняв обґрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі досліджених у судовому засіданні усіх доказів, що містяться в матеріалах справи, а не тільки протоколу про адміністративне правопорушення, як зазначено в апеляційній скарзі. Водночас клопотань про допит свідків матеріали справи не містять, причин не довіряти письмовим показанням свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не наведено.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, та доводами апеляційної скарги не спростовуються.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 6 березня 2019 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду ОСОБА_1

Дата документу Справа № 333/24/19