КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/359/2019 Суддя 1 інстанції - Тітов М.Ю.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2018 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 21.09.2018 о 23.20 год. керував автомобілем «Нісан», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Героїв Дніпра, 43 у м. Києві в стані алкогольного сп`яніння. Огляд у встановленому законом порядку проводився у присутності двох свідків за допомогою приладу «Драгер», результат - 0,30‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2018 р. та закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та не погодився з результатом огляду на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер», зазначав про те, що хворіє, приймає ліки, просив працівників патрульної поліції огляд на стан сп`яніння проводити в найближчому закладі охорони здоров`я, однак йому було відмовлено, цим самим працівниками патрульної служби були порушені вимоги п. 7 розділу І Наказу МОЗ та МВС від 09.11.2015р. № 1452/735 «Про затвердження інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

ОСОБА_1 вказує на те, що згідно пункту 3 Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України для виявлення та фіксуванняпорушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №33 від 01 березня 2010 року, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння віднесено: газоаналізатор «AlcoOuant 6020», газоаналізатор «Alcotest 6510», газоаналізатор «Alcotest 6810», газоаналізатор «Alcotest 7410 Plus com», прилад спеціалізований визначення концентрації парів етанолу в повітрі, що видихається, «Алконт 01», проте газоаналізатор «Alkotest 6820», який застосовувався для визначення стану сп`яніння щодо нього, не відноситься до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Також апелянт зазначає, що інспектором в протоколі про адміністративне правопорушення при його складанні вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але не наведено жодних ознак сп`яніння.

Крім цього ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до ч. 2, п. 10, розділу 2 інструкції, Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, проте в порушенні даного пункту інструкції йому не було вручено акт огляду.

Апелянт вказує на те, що з доданих до матеріалів справи відеозаписів вбачається, що відеозаписи є не повними, до матеріалів справи додана лише змонтована частина відеозапису, оскільки відеозапис починається з середини розмови працівника патрульної поліції з водієм, що позбавляє можливості об`єктивно та повно з`ясувати всі обставини справи.

Також ОСОБА_1 зазначає, що інспектором до протоколу проадміністративне правопорушення не додано пояснення свідків.

Апелянт вказує на те, що судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про допит в судовому засіданні інспектора 2 роти 2 батальйону УПП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_6, яка склала протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 1633234 та свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 163234.

Апелянт стверджує, що суддя під час розгляду даної справи не дотримався вимог ст.245, 252, 278, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин вчиненого адміністративного правопорушення, а його висновок про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є передчасним, і не ґрунтується на матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_9, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши інспектора патрульної поліції - ОСОБА_6, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Відповідно до п.п. 1, 6, 7, 10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу 1 цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. При цьому огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу проведеного поліцейським зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

І як передбачає п. 7 розділу 2 вищезазначеної Інструкції, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та вищенаведених в даній постанові доказів вбачається повне дотримання працівниками поліції вимог інструкції щодо проведення огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів.

Порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, в стані алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія БД № 1633234від 21 вересня 2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 21.09.2018 о 23.20 год. керував автомобілем «Нісан», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Героїв Дніпра, 43 у м. Києві в стані алкогольного сп`яніння. Огляд у встановленому законом порядку проводився у присутності двох свідків за допомогою приладу «Драгер», результат - 0,30‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Зазначений протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, і який протокол підписав без будь - якого зазначення про незгоду з вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення результатом огляду, а лише зазначив, що хворіє на бронхіт та гайморит.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються результатами проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, здійсненого працівниками поліції на місці зупинки, з використанням спеціального технічного засобу «Drager» Alkotest 6820, тест №984 від 21.09.2018 року, цифровий показник якого становить 0,30 ‰ (при дозволених не більше 0,2 ‰).

Зазначений результат огляду зафіксовано й в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, який підписаний двома свідками. При цьому в даному акті ОСОБА_1 в графі «З результатом огляду згоден» зазначив «Так, ОСОБА_1 », що судом розцінюється як згода з результатами проведеного огляду. Будь-яких зауважень щодо результату тесту ОСОБА_1 не висловлював і в протоколі чи акті огляду не зазначив і відповідно будь - якого прохання про проведення огляду.

З переглянутого в суді апеляційної інстанції відеозапису із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, який долучено працівниками поліції до матеріалів адміністративної справи вбачається, що інспекторами поліції ОСОБА_1 в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що останній погодився. Результат огляду склав 0,30 ‰. Будь-яких зауважень щодо результату проведеного огляду чи неправомірності дій поліцейських ОСОБА_1 не зазначав, і відповідно, будь - якого прохання про проведення огляду в медичному закладі не висловлював.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що 21.09.2018 року їхав з своїм товаришем - ОСОБА_5 та був зупинений працівниками поліції, оскільки були вимкнені фари. Під час спілкування з інспекторами поліції, останні повідомили, що вбачають в нього ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки в присутності двох свідків за допомогою приладу «Драгер», на що він погодився. Результат тесту склав 0,30 ‰. ОСОБА_1 зазначив, що він не погодився з результатом огляду на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер», зазначав про те, що хворіє, приймає ліки, просив працівників патрульної поліції огляд на стан сп`яніння проводити в найближчому закладі охорони здоров`я, однак йому було відмовлено.

За клопотанням захисника ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_5 , який пояснив, що з ОСОБА_1 перебуває в дружніх стосунка. Про обставини подій 21.09.2018 року свідок повідомив, що в той день він зустрівся з ОСОБА_1 , щоб забрати одну річ. ОСОБА_1 запропонував підвезти його додому. Під час руху автомобіль ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, які пояснили, що причиною зупинки стало неввімкнення водієм світла. Під час спілкування з працівниками поліції, останні повідомили ОСОБА_1 про те, що вбачають ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що ОСОБА_1 погодився. Результат тесту склав 0,30 ‰. Свідок зазначив, що ОСОБА_1 не погодився з результатом тесту та попросив відвести його до медичного закладу для повторного проходження огляду на стан сп`яніння, проте інспектори поліції відмовили у задоволенні такого прохання.

Проте, показання ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_5 спростовуються об`єктивними доказами у справі, а саме, відеозаписом із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейськихта письмовими матеріалами, оскільки як на відеозапису, так і в протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду ОСОБА_1 будь-яких зауважень з приводу незгоди з результатом тесту не зафіксовано.

Окрім того, за клопотанням сторони захисту до суду апеляційної інстанції викликалися свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції пояснив, що він разом з своїм товаришем ОСОБА_2 21.09.2019 року рухались на автомобілі в Оболонському району м. Києва та були зупинені працівниками поліції для засвідчення факту проходження водієм огляду на стан сп`яніння. В їх присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що водій погодився. Результат тесту склав 0,3‰. ОСОБА_1 працівникам поліції пояснював, що такий результат може бути спричинений прийманням ліків, оскільки він хворіє. Свідок зазначив, що почувши такі пояснення ОСОБА_1 , він йому пояснив, що у разі незгоди з результатом проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки він може пройти такий огляд у медичному закладі, проте будь-якої незгоди саме з результатами огляду чи будь - якого прохання про проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 в присутності свідка не висловлював.

Також свідок ОСОБА_3 зазначив, що на водія було складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому він та ще один свідок підписалися, а також було складено ще один документ, в якому було зазначено результат огляду, який вони також підписали. Після пред`явлення під час апеляційного розгляду свідку протоколу про адміністративне правопорушення та акту огляду на стан сп`яніння, свідок зазначив, що на вказаних документах наявні його підписи, які підтверджують правильність викладених в цих документах обставин, свідком яких він був.

Забезпечити явку в судове засідання до суду апеляційної інстанції свідка ОСОБА_2 не виявилось за можливе, оскільки, вся кореспонденція, яка направлялася судом за адресою його місця проживання поверталася на адресу суду у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання, а з повідомлення свідка ОСОБА_3 свідок ОСОБА_2 вже тривалий час перебуває за кордоном.

Також під час апеляційного розгляду за клопотанням захисника було допитано інспектора патрульної поліції ОСОБА_6 , що складала протокол про адміністративне правопорушення, яка пояснила, що 21 вересня 2018 року, в темну пору доби, під час здійснення патрулювання у Оболонському районі м. Києва у складі екіпажу з ОСОБА_7 , було виявлено автомобіль, який рухався в темну пору доби без включеного світла. Після зупинки вказаного автомобіля, водієві було повідомлено причину зупинки та запропоновано надати документи на автомобіль та посвідчення водія. Під час спілкування з ОСОБА_1 , у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер». Водій погодився на проходження огляду. Були запрошені свідки та проведено огляд, результат тесту склав 0,30 ‰. При цьому, будь-яких висловлювань з приводу незгоди з результатом огляду ОСОБА_1 не висловлював. Окрім цього, інспектор поліції зазначила, що у разі незгоди водія з результатами огляду, йому гарантовано було б запропоновано пройти огляд у медичному закладі, проте заперечень з приводу пройденого тесту чи прохання поїхати до лікаря-нарколога для проходження огляду від ОСОБА_1 не надходило, а тому його й не доставляли до медичного закладу.

Також інспектор поліції зазначила, що водієві було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, за результатом тесту на водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також було відсторонено від керування транспортним засобом, про що сам ОСОБА_1 і написав в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відтак, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи сукупність письмових доказів у справі, наявність показань свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , приходить до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії водія ОСОБА_1 , які полягають у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, є порушенням п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про те, що газоаналізатор «Alkotest6820», який застосовувався для визначення стану сп`яніння щодо нього, не відноситься до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними, виходячи з наступного.

Перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень Правил дорожнього руху, затверджений наказом МВС № 33 від 01 березня 2010 року, не поширюється на поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України. Згідно з пунктами першим та третім розділу ІІ Інструкції передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Наказом «Про державну реєстрацію медичних виробів» Держлікслужби України від 29 грудня 2014 року № 1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення. № 43 зазначеного переліку це газоаналізатори Drager Alcotest, реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений.

Використаний під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 газоаналізатор Drager Alcotest 6820, в свою чергу, входить до вказаного вище переліку газоаналізаторів марки «Drager Alcotest» з необмеженим строком дії свідоцтва.

Відповідно до листа (який є загальнодоступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18 січня 2018 року на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, згідно з яким, використання медичних виробів «Газоаналізатори Alcotest Drager №6820, які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

Апелянтом не наведено переконливих доводів щодо неможливості застосування приладу Drager Alcotest 6820, або заборони використання його на території України, за умови правомірності введення такого в експлуатацію на час дії дозвільних документів та своєчасного проходження відповідного калібрування.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 № 1747, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2016 року за № 1417/29547 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлені міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, а саме для Газоаналізаторів - один рік.

Згідно роздруківки, яка міститься в матеріалах справи, Alcotest Drager №6820, номер приладу ARJL-0265 останнє калібрування проходив 02 листопада 2017 року, що свідчить про дійсність приладу на момент проходження огляду.

Таким чином, доходжу висновку, що поліцейськими правомірно був застосований під час огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 газоаналізатор Драгер 6820 та його показники є допустимими доказами.

При цьому, недолучення працівниками поліції до матеріалів справи письмових пояснень свідків, за умови надання одним з них показань в залі судового засідання, не спростовують винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З приводу доводів апелянта про те, що він хворів, вживав лікарські засоби, що в наслідку могло відобразитись на результатах проведеного огляду, то вони є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 не надано на підтвердження даного факту будь-яких документів, факт його хвороби, та інших доказів, які б підтверджували зазначений факт, як і не надано доказів на підтвердження призначення лікарем лікування, в тому числі препаратами, які можуть викликати стан сп`яніння.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відеозапис є змонтованим, то такі доводи не були підтверджені належними чином, і не можуть судом бути визнані обґрунтованими. Щодо неповноти наявного в матеріалах справи відеозапису, що, на думку апелянта позбавляє суд можливості об`єктивно та повно з`ясувати всі обставини справи, то інспектор поліції пояснив, що оскільки на весь час спілкування з водіями не вистачає заряду камери, тому вони лише фіксували процедуру огляду водія на стан сп`яніння.

Ненадання ОСОБА_1 другого екземпляру акта огляду, на чому акцентує увагу апелянт, може свідчити лише про недотримання працівниками поліції Інструкціїпро порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,проте, ніяким чином не може впливати на обґрунтованість притягнення останнього до адміністративної відповідальності, оскільки сам факт вчинення правопорушення є доведеним, відповідний огляд на виявлення ознак алкогольного сп`яніння проводився з дотриманням відповідних вимог.

Окрім того, власноручно зазначені ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення пояснення про те, що залишає водійське посвідчення інспекторам поліції та до ранку керувати автомобілем не буде, свідчить про застосування до нього таких заходів забезпечення провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 266 КУпАП, як відсторонення від керування транспортним засобом, які застосовуються у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення на ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення судом накладено з урахуванням загальних правил, визначених в ст. 33 КУпАП. При цьому, суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, а саме те, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, своїми діями створював підвищену загрозу життю та здоров`ю інших учасників дорожнього руху, та обрав стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка до того ж, є безальтернативною.

Зважаючи на вищевикладене, постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2018 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2018 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал