Справа № 266/1718/19
Провадженя№ 3/266/714/19
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.04.2019 року м.Маріуполь
Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності
за ст.184 ч.1 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 224911 від 22.03.2019р., 18 березня 2019 року близько 17год.55хв. ОСОБА_2 не виконував свої батьківські обов'язки по створенню необхідних умов для життя та здоровя свого малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, внаслідок чого останній отримав травму, і чим ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 ч.1 КУпАП.
ОСОБА_2 будучі повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не зявився, у звязку з чим справа розглянута без його участі.
Дослідивши матеріали справи та зясувавши її обставини, суд встановив, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов'язковому порядку має бути з'ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.
Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частиною першою статті 184 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Склад адміністративного проступку - це сукупність встановлених законом об'єктивних і суб'єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення.
Юридичний склад проступку має ознаки, які характеризують об'єкт проступку, об'єктивну сторону, суб'єкт проступку, суб'єктивну сторону.
Права, обовязки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини встановлено статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, №2402-III, статтями 150,180 Сімейного кодексу України.
Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, №789 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч.2 ст.27 Конвенції ООН).
Обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст.150 Сімейного Кодексу України. До кола обов'язків батьків входить турбота про здоров'я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов'язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов'язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні. одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Однак, всупереч вимогам ст. ст. 256, 184 КУпАП, у складеному щодо ОСОБА_2 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначений нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та в чому конкретно полягає з боку ОСОБА_2 не створення необхідних умов для життя та здоровя свого малолітнього сина ОСОБА_3
Самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, а саме не виконання батьківських обов'язків по створенню необхідних умов для життя та здоровя свого малолітнього сина ОСОБА_3, не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_2, як батько, не створює необхідних умов для життя та здоровя свого малолітнього сина.
Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про те, що адміністративний матеріал не містить доказів, які б достеменно підтверджували наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 КУпАП.
Стаття 251 КУпАП зазначає, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення наряду з фактичними обставинами справи та даними про особу правопорушника вказуються нормативний акт, який передбачає відповідальність за інкриміноване правопорушення; прізвища, адреси свідків, якщо вони є; пояснення порушника, інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за цією нормою потрібно достовірно встановити, що правопорушник ухилялась від своїх обовязків щодо виховання дітей, в іншому разі дії особи, поведінка якої оцінюється, не утворюють складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_3не залишався без догляду батька, однак в будинку отримав травму, після чого ОСОБА_2 невідкладно звернувся до лікаря.
Також, будь-які документи, що підтверджують факт ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя дитини відсутні, не має пояснень свідків та інших осіб, які б могли підтвердити факт ухилення правопорушника від виконання своїх батьківських обовязків і взагалі відсутні медичні документи на підтвердження спричинених ушкоджень малолітній дитині, медичний висновок, лікарська довідка, тощо.
За таких підстав склад адміністративного правопорушення, у діях ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КпАП України - відсутній.
Згідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, враховуючи відсутність доказів на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається, провадження по справі підлягає закриттю.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 КУпАП закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена шляхом подання скарги до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Курбанова Н. М.