КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1571/2019 Постанова винесена суддею Вознюк С.М.
Категорія: ст. 471 МК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю: представника Київської митниці ДФС Павленка С.А. та представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, Бондарук О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві справу про порушення митних правил стосовно

ОСОБА_4 (ОСОБА_4), громадянина Ізраїлю, який народився в м. Санкт-Петербург (Російська Федерація), постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за апеляційною скаргою представника Київської митниці ДФС Клімова С.Г. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

Вилучену згідно з протоколом про порушення митних правил № 0026/12500/19 готівку в розмірі 2 300 доларів США повернуто ОСОБА_4.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. та витрати, понесені на транспортування предметів правопорушення, в розмірі 07 грн. 12 коп.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, 25 січня 2019 року о 09 год. 40 хв.

під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин Ізраїлю ОСОБА_4 (ОСОБА_4), що відлітав до Італії, м. Мілан, літаком авіакомпанії «МАУ», рейсом № PS311, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення з митної території України, тобто своїми діями засвідчив факти, що мають юридичне значення. "Зелений коридор" призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Після перетину пасажиром «зеленої лінії», яка позначає початок «зеленого коридору», та вказує, що для проходження митного контролю ним обрано «зелений коридор», і декларування здійснюється шляхом вчинення дій, на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 МК України громадянину було задано запитання щодо наявності в нього готівки, на що він відповів, що має 8 500 євро. Після цього пасажиру було запропоновано пред`явити всю готівку та в службовому приміщенні митниці, зоні митного контролю пасажиром було видано готівку в розмірі 8 945 євро та 3 470 доларів США, що знаходились: 8 500 євро - в чоловічій сумці пасажира, решта в гаманці, який знаходився в цій же сумці (ручна поклажа).

Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування і належить ОСОБА_4.

Пасажир обрав проходження митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує 10 000 євро (чи еквівалент цієї суми в іншій валюті).

З виявленої суми пасажиру було пропущено 8 945 євро та 1 170 доларів США (що становить 9 977 євро за курсом НБУ станом на 25.01.2019) і вилучено за протоколом про порушення митних правил 2 300 доларів США.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні, роз'яснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці не звертався.

Таким чином, своїми діями громадянин Ізраїлю ОСОБА_4 (ОСОБА_4), під час проходження митного контролю в залі «Відліт» терміналу «D» ДПМА «Бориспіль» порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином Ізраїлю ОСОБА_4 (ОСОБА_4), який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обов'язковому письмовому декларуванню у повному обсязі для нерезидентів України, відповідно до Постанови Правління НБУ № 148 від 27.05.2008, та мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

Визнавши винним ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, суддя місцевого суду наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, що відповідає санкції указаної норми закону про порушення митних правил, а рішення про незастосування до ОСОБА_4 додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти мотивував тим, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_7; правопорушення він вчинив з необережності, у зв'язку з власною необізнаністю з митними правилами України та вперше; єдине діяння, яке він вчинив, полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації, водночас шкода, яку він потенційно міг завдати державі, була незначною; ОСОБА_4 не ухилявся від сплати мита та інших зборів і не завдав державі іншої шкоди, якби він вивіз гроші, не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти опинилися на території іншої держави; жодних даних, які б давали підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо, в справі немає.

В апеляційній скарзі представник Київської митниці ДФС Клімов С.Г., оспорюючи висновки суду першої інстанції лише в частині незастосування до ОСОБА_4 конфіскації предметів порушення митних правил, просить постанову Бориспільського міськрайонного суду від 01 березня 2019 року скасувати та постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні порушення митних правил за ст. 471 МК України та застосувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн., з конфіскацію валюти у сумі 2 300 доларів США.

В обґрунтування апеляційних вимог указує, що конфіскація товарів, обмежених до переміщення через митний кордон України, за вчинення порушення митних правил передбачена як вид стягнення санкцією ст. 471 МК України, тобто встановлена законом, а рішення судді місцевого суду щодо незастосування конфіскації предмету правопорушення суперечить вимогам ст. 471 МК України та є необґрунтованим, оскільки у справі щодо ОСОБА_4 не встановлено, що виконання норми національного законодавства порушує основні його права громадянина та вартість предмета правопорушення у співвідношенні з його майновим (фінансовим) станом настільки значна, що конфіскація може істотно вплинути на майновий (фінансовий) стан ОСОБА_4.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 - адвокат Бондарук О.В. просить врахувати, що ОСОБА_4 вину у порушенні митних правил визнає, щиро кається, вчинив правопорушення ненавмисно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей і вилучення 2 300 доларів США буде значним тягарем для його сім'ї.

Заслухавши пояснення представника Київської митниці ДФС, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника ОСОБА_4 - адвоката Бондарук О.В., яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вивченням матеріалів провадження встановлено, що суддя місцевого суду згідно зі

ст.ст. 486, 489, 495 МК України всебічно, повно й об'єктивно з'ясував дійсні обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам у їх сукупності та виніс постанову, зміст якої в частині висновків про доведеність вини ОСОБА_4 в порушенні митних правил, передбаченому ст. 471 МК України, за обставин, викладених у постанові, відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, ст. 527 МК України. Такі висновки не оспорюються учасниками судового розгляду, а тому не є предметом апеляційної перевірки.

Що стосується висновку судді місцевого суду про повернення вилучених під час здійснення провадження про порушення митних правил валютних цінностей, тобто незастосування додаткового стягнення у виді конфіскації, визначеного у ст. 471 МК України, то доводи апеляційної скарги представника митниці щодо його неправомірності заслуговують на увагу, оскільки, на переконання суду апеляційної інстанції, при винесенні оскаржуваної постанови суддя місцевого суду не дотримався вимог глави 67 МК України та ст.ст. 23, 33 КУпАП, що призвело до неправильного застосування до ОСОБА_4 адміністративного стягнення.

Так, за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, встановлене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Згідно з п. 57 ч. 1 ст. 4 МК України, валютні цінності є товарами.

За змістом положень ст. 197 МК України, у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. Обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Відповідно до Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України", затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 148 від 27 травня 2008 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 червня 2008 року за № 520/1511, фізична особа незалежно від віку має право вивозити за межі України і ввозити в Україну готівку і банківські метали відповідно до норм, передбачених цією Інструкцією; митна декларація є підставою для вивезення (увезення) зазначеної у ній готівки і банківських металів і здійснення операцій за дорученням резидента або нерезидента протягом одного року з часу оформлення декларації; фізична особа, юридична особа несуть відповідальність за недекларування готівки і банківських металів, що переміщуються через митний кордон України, відповідно до законодавства України; фізична особа - нерезидент має право ввозити в Україну готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі, а вивозити за межі України фізична особа - нерезидент має право готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, якщо сума готівки, що вивозиться, не перевищує суми готівки, письмово задекларованої цією особою митному органу при ввезенні в Україну.

Таким чином, валютні цінності є товарами, переміщення яких через митний кордон обмежено законодавством України, а тому в разі, якщо вони є безпосередніми предметами порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, то підлягають обов'язковій конфіскації.

Із матеріалів справи, що було встановлено і суддею місцевого суду, слідує, що безпосередніми предметами правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, є валютні цінності в розмірі 2 300 доларів США, які ОСОБА_4 не задекларував при переміщенні через митний кордон України.

Відповідно до ст. 466 МК України, адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Водночас, діючим законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього додаткового стягнення, зокрема конфіскації предметів порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, щодо товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання судді місцевого суду при вирішенні питання щодо можливості незастосування конфіскації вилученої валюти на те, що держава Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основних свобод людини» та протоколи до неї, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини як джерела права, адже жодним із рішень ЄСПЛ не встановлено прямої заборони на конфіскацію предметів порушення митних правил.

При цьому, суд бере до уваги ч. 2 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно із якою положення Конвенції жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

До того ж, стаття 471 МК України, зокрема в частині виду та розміру адміністративного стягнення, яке передбачає і конфіскацію безпосередніх предметів правопорушення - товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, не суперечить Конвенції та визнається Європейським Судом з прав людини допустимою частиною регуляторного механізму держави, що відповідає загальним інтересам суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях (від 9 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06 листопада 2008 року у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції») наголошує, що держава при конфіскації майна зобов'язана додержуватися визначеного ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод критерію правомірності позбавлення майна, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов'язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб'єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з'ясованих обставин і фактів.

У матеріалах справи про порушення митних правил відсутні будь-які дані про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_4 валюти не відповідає принципу пропорційності, покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар» та не може бути застосована у даному випадку. Посилання судді місцевого суду в постанові на низку обставин, які фактично утворюють об'єктивну сторону та суб'єктивну сторону вчиненого ОСОБА_4 порушення митних правил, не є законною підставою для звільнення правопорушника від додаткового стягнення, а співвідношення розміру пропущеної та вилученої під час митного контролю валюти переконливо свідчить про те, що застосування санкції ст. 471 МК України в частині конфіскації валюти у сумі 2 300 доларів США не порушуватиме справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

При цьому доводи представника Бондарук О.В. щодо майнового стану ОСОБА_4 та складу його сім'ї, легального характеру походження переміщуваних ним коштів, посилання на притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за порушенням митних правил вперше, вчинення ним правопорушення з необережності та визнання провини не можуть вважатись такими, які спростовують імперативну вимогу закону щодо необхідності застосування до правопорушника заходів адміністративного впливу у точній відповідності з законом, як це визначено ч. 3 ст. 7 КУпАП та ст. 466 МК України.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді місцевого суду в частині рішення щодо адміністративного стягнення підлягає скасуванню у зв'язку з неправильним застосуванням норм МК України з прийняттям нової постанови, якою на ОСОБА_4 за порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, слід накласти стягнення у виді штрафу з конфіскацією вилучених валютних цінностей.

Таким чином, апеляційна скарга представника Київської митниці ДФС підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 471, 527, 529 МК України, ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Клімова С.Г. задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня року в частині накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення за порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, і рішення про повернення валютних цінностей - скасувати та прийняти нову постанову.

Накласти на ОСОБА_4 за вчинене ним порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн., з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил - валютних цінностей, вилучених відповідно до протоколу № 0026/12500/19 від 25 січня 2019 року, в сумі 2 300 (дві тисячі триста) доларів США.

У решті постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко