Справа № 158/3120/18 Провадження №33/802/248/19 Головуючий у 1 інстанції:Костюкевич О. К.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду - Денісов В.П.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника - ОСОБА_4,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 21 січня 2019 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 коп. судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_1 визнано винним за те, що 15.12.2018 о 22 год. 40 хв. у м. Луцьку, на вул. Волі, 55, він, керував транспортним засобом, марки «SKODA OKTAVIA» д.н.з. « НОМЕР_1 », у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскаржує його з мотивів незаконності. Вказує, що судом першої інстанції належним чином не повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, тому не був присутній при розгляді справи місцевим судом. Стверджує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказані свідки, а судом не досліджено відеозапису камери працівника поліції, адже після застосування приладу «Драгер» він не був згідний з його даними, що ставить під сумнів використання останнього. З огляду на це посилається на порушення його права на захист. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Як вбачається з постанови, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не була присутня при розгляді справи місцевим судом. Матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про виклик ОСОБА_1 до суду, однак поштові повідомлення були повернені з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Крім того, поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду підтверджується заявою ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи від 19 березня 2019 року (а.с.22). Інших відомостей про отримання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, копії судового рішення матеріали справи не містять. Таким чином, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, на думку суду апеляційної інстанції, підлягає задоволенню.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляцію у повному обсязі та просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення ст.251 КУпАП регламентують, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 15.12.2018 серії БД № 317689 ОСОБА_1 керував автомобілем, марки «SKODA OKTAVIA» д.н.з.« НОМЕР_1 », у стані алкогольного сп`яніння (а.с.1).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи апелянта не узгоджуються з іншими доказами у справі.

Протокол про адміністративне правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, підписала власноручно, зазначивши, що «випив пиво зранку». Зауваження до протоколу відсутні (а.с.1).

Перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння стверджується роздруківкою тестування на алкоголь приладом «Драгер» від 15.12.2018 із результатом 0,97 промілле алкоголю (а.с.3).

Крім того, винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5).

У викладених в апеляції твердженнях ОСОБА_1 стверджує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказані свідки.

Однак, матеріалами стверджується, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проводився у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5). Тому вказані доводи апелянта не заслуговують на увагу.

Посилання ОСОБА_1 на незаконне складання щодо нього протоколу та невизнання вини, апеляційний суд розцінює як спосіб уникнення першим відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.266 КупАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З відеозапису боді-камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» не вимагав огляду у закладі охорони здоров`я (а.с.8).

Таким чином, будь-які заперечення апелянта щодо достатності доказів на підтвердження його винуватості до уваги апеляційним судом не приймаються.

ОСОБА_1 надсилалась судова повістка за адресою, яку він вказав у протоколі, ствердивши власноручно, що "дані вірні" (а.с.1).

Тому доводи апеляційної скарги щодо неповідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи є безпідставними.

За таких обставин, вважаю рішення суду першої інстанції про порушення водієм пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, правильними.

Нових доказів суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 надано не було.

На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, підстави для скасування постанови суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 21 січня 2019 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов