Справа № 464/6071/18 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 33/811/96/19 Доповідач: Михалюк В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі :

Головуючого - судді Михалюка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 22 грудня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 22 грудня 2018 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. в дохід держави з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 21 жовтня 2018 року о 22 год. 10 хв. по вул. Стрийській, 75 у м. Львові керував автомобілем марки «Шкода Октавіа», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

На дану постанову судді правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає таку незаконною, оскільки суд розглянув справу без його участі, а також проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу, не дозволеного до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та з порушенням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу.

Просить дану постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі щодо нього закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови судді, мотивуючи тим, що розгляд вищевказаної справи відбувся без його участі, а про згадану постанову йому стало відомо лише 02 січня 2019 року.

У зв`язку з тим згадана апеляційна скарга призначалась до розгляду в приміщенні Львівського апеляційного суду на 13 лютого 2019 року, однак ні ОСОБА_1 ні його захисник в судове засідання не з`явилися.

При цьому 13 лютого 2019 року адвокат Левицький Д.Р. в інтересах правопорушника ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим розгляд апеляційної скарги було відкладено на 28 лютого 2019 року, на яке учасники процесу не з`явились та про причини неявки суду не повідомили. Крім цього, розгляд справи повторно було відкладено на 21 березня 2019 року та на 17 квітня 2019 року, однак ні ОСОБА_1 ні його захисник Левицький Д.Р., будучи повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, повторно в судові засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили і клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

У зв`язку з цим суд вважає, що наведена поведінка учасників процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника та його захисника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

А тому вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягає адміністративній відповідальності.

Так, як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 при вищезгаданих обставинах справи вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується належними та допустимими доказами у відповідності до ст. 251 КУпАП, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 22 жовтня 2018 року серії БР № 259856, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та яким зафіксовано дату, місце та обставини вчинення правопорушення; даними тесту на алкоголь «Драгер», з якого вбачається, що правопорушник на момент огляду перебував в стані алкогольного сп`яніння (0,57 ‰); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеним в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21 жовтня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані сп`яніння; відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції; рапортом інспектора поліції Батюк І.Ю.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про недійсність результатів приладу Драгер 6820 з покликанням на те, що калібрування газоаналізатора відбулося без дотримання шестимісячного строку для проведення такого, є безпідставним, так як відповідно до Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 р. № 1747 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2016 р. за № 1417/29547 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» міжповірочний інтервал для вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, становить один рік, тобто на час вчинення правопорушення не сплив річний строк для проведення повірки. При цьому прилад Драгер 6820 входить до переліку спеціальних засобів для проведення огляду водіїв з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Крім цього вважаю, що при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

При цьому, апеляційний суд вважає, що стягнення у вигляді адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

У зв`язку з наведеним апеляційний суд вважає за необхідне відмовити правопорушнику ОСОБА_1 в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції щодо нього залишити без змін.

При цьому ОСОБА_1 необхідно поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Сихівського районного суду м. Львова від 22 грудня 2018 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Сихівського районного суду м. Львова від 22 грудня 2018 року відносно нього.

Апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 22 грудня 2018 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий : В. Михалюк