ІМЕНЕМ УКРАЇНИ ПОСТАНОВА КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
17 січня 2019 року місто Київ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Журавель О.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника-адвоката НавродськийО.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, та його апеляційною скаргою з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 2 серпня 2018 року, -
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 2 серпня 2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Відповідно до постанови та протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 7 липня 2018 року о 03 год. 10 хв. в м. Києві по Кільцевій дорозі, керував автомобілем «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. У лікаря-нарколога, водій відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Не погодившись з рішенням судді Святошинського районного суду міста Києва від 2 серпня 2018 року ОСОБА_2 подав заяву про поновлення строків на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу обґрунтовуючи наступним.
Пропущений строк на апеляційне оскарження мотивує тим, що не був присутнім при розгляді справи відносно нього, бо не був повідомлений про дату та час судового засідання, що видно з матеріалів справи. Про наявне судове рішення йому стало відомо 10 вересня 2018 року, після чого одразу подав апеляційну скаргу.
На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що при винесенні оскаржуваної постанови суд неповно з'ясував усі обставини справи, не допитав свідків, не виконав усі дії для встановлення істини у справі, не проаналізував та не дослідив докази, не дав їм належну оцінку й постановив необґрунтоване рішення.
Так апелянт вказує, що судом не прийнято до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення складений із значними порушеннями та всупереч вимогам чинного законодавства, зокрема, ст.266 КУпАП. До того ж йому не було надано копію самого протоколу, тому йому навіть не було відомо про його існування.
Більш того, апелянт стверджує, що не керував транспортним засобом, а просто сидів у автомобілі та чекав на евакуатор, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Таким чином, на думку апелянта ОСОБА_2, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки в стані алкогольного сп'яніння транспортним засобом не керував, через що просить постанову Святошинського районного суду міста Києва від 2 серпня 2018 року скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, передбачені ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе його поновити, оскільки пропущений він був з поважних причин.
Заслухавши пояснення ОСОБА_2, його захисника Навродського О.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши викладені в ній доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та пояснення свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які засвідчені нотаріальним порядком, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова Святошинського районного суду міста Києва від 2 серпня 2018 року скасуванню, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Постанова судді про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтована достатніми і незаперечними доказами (сукупність даних протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, тощо).

Однак при розгляді даної справи суддя всупереч вищевказаних вимог закону, не вжив заходів для належноїперевірки обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та фактично визнав ОСОБА_2 винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП без будь-якого судового розгляду, не дослідивши не тільки його пояснення і заперечення, які він не мав можливості надати, а й тих незначних доказів, що містяться в матеріалах справи, не давши їм належну й об'єктивну оцінку.

Притягуючи ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП , суддя виходив з тих обставин, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, однак, чим доводиться сам факт того, що водій ОСОБА_2 керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, суд в постанові не вказав.

Об'єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпосереднє керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп'яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

У даному випадку, як було встановлено в апеляційному засіданні, з пояснень ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, власник автомобіля Хонда Акорд - ОСОБА_2 не керував транспортним засобом. В той час, коли до водія ОСОБА_2 підійшли працівники поліції його транспортний засіб перебував в нерухомому стані, а ОСОБА_2 сидів на водійському сидінні чекаючи на евакуатор, оскільки його автомобіль вийшов із ладу.

Так, захисником-адвокатом НавродськимО.В. в судовому засіданні надані завірені Нотаріусом пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з яких вбачається наступне.

7 липня 2018 року об 02 год. 20 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом із знайомим ОСОБА_2 на автомобілі Хонда Акорд д/н НОМЕР_2 під'їхавши та припаркувавшись біля супермаркету «Білла» у ТЦ «Апрель», що знаходиться на Великій Окружній дорозі за адресою: проспект Леся Курбаса 19-а, пішли до супермаркету. Після того, як повернулися із супермаркету, при спробі завести автомобіль виявили несправність у паливному насосі, що позбавляло подальший рух автомобіля. Через що були змушені викликати знайомого евакуатора, який забере автомобіль ОСОБА_2 Щоб не залишати одного ОСОБА_2 вони усі трьох чекали на приїзд евакуатора. Десь через 40 хв. до некерованого автомобіля, в якому вони сиділи, під'їхала патрульна поліція та з метою перевірки документів попросили ОСОБА_2 їх пред'явити. Далі поліцейські зобов'язали їх вийти із автомобіля та без пояснень почали обшукувати автомобіль ОСОБА_2 На запитання , що сталося поліцейські повідомляли, що їхній автомобіль в орієнтировці і більше ніяких пояснень не давали. Після обшуку автомобіля та усіх хто в ньому перебував, поліцейські настояли, щоб ОСОБА_2 проїхав з ними, однак, ОСОБА_2 заперечував та пояснював, що він чекає евакуатор, бо автомобіль не заводиться і він не керував авто коли вони під'їхали і вони його не зупиняли та не мають підстав його кудись везти, але поліцейські пригрозили йому, якщо він не поїде з ними, то вони складуть на ОСОБА_2 протокол про непокору працівникам поліції, а все інше буде пояснювати у суді. ОСОБА_2 був вимушений підкоритись вимозі працівника поліції і сів до автомобіля патрульної поліції та поїхав з поліцейськими. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 залишились в автомобілі чекати на евакуатор. Коли ОСОБА_2 повернувся близько 0500 години ранку в цей час і приїхав евакуатор. ОСОБА_2 погрузив свій автомобіль, після чого, викликав таксі та вони усі роз'їхалися по домівках. ОСОБА_2 ніхто від керування автомобілем не відсторонював, пройти огляд на статі сп'яніння за допомогою приладу Драгер або у лікаря-нарколога не пропонували.

В апеляційне засідання викликався працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 для надання пояснень щодо обставин даної події, однак на виклик суду ніхто не зреагував та до судового засідання не з'явився.

За наведених обставин, оскільки апеляційний суд надає перевагу доказам, які були досліджені в судовому засіданні, враховуючи також той факт, що працівник поліції проігнорував виклик до суду для надання пояснення, апеляційний суд вважає вище наведені пояснення ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_4 логічними і правдивими та визнає їх належними доказами у справі.

Дослідивши також в апеляційному засіданні протокол про адміністративне правопорушення від 07.07.2018 № 434975 щодо ОСОБА_2, апеляційний суд звертає увагу, що зазначені в ньому факти присутності свідків при його складанні, не знайшли свого підтвердження. Так, в графі «свідки чи потерпілі» відсутня інформація про них. Також в протоколі відсутній підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Більш того, в матеріалах справи міститься копія протоколу, яка в порушення ч.2 ст. 254 КУпАП не була вручена ОСОБА_2 під час його складання, що дає підстави вважати про незнання ОСОБА_2 щодо наявності складеного протоколу відносно нього, як він про це і наголошував в апеляційній скарзі.

Слід також зазначити, що суд першої інстанції розглядаючи справу і зазначаючи в постанові про наявність достатніх доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягало зокрема у відмові в проходженні огляду на стан сп'яніння, залишив поза увагою, що в матеріалах справи відсутні такі документи: направлення ОСОБА_2 на огляд як водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; Акт про відмову від медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. А також судом не досліджено належним чином відео з нагрудної камери працівника поліції, яке явно свідчить про порушення законних вимог щодо порядку виявлення та проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння у водія ОСОБА_2 Більш того, з відеоматеріалу не вбачається самого моменту зупинки транспортного засобу та виявлення у водія ознак алкогольного сп'яніння а також пропозиції пройти огляд на стан сп'яніння у визначеному законом порядку.

Отже, враховуючи, вищевикладене слід вказати, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений із значними порушеннями та всупереч Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому такий протокол не можна вважати дійсним.

Таким чином, як було встановлено в апеляційному засіданні у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку, що суд першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не повній мірі врахував усі обставини справи, не дослідив усі подані докази, що призвело до прийняття невмотивованого рішення, а тому вважаю за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

постановив:

Поновити ОСОБА_2 пропущений ним строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 2 серпня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 2 серпня 2018 року - задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 2 серпня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.О. Журавель