Справа № 660/273/19
Номер провадження 3/660/74/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року суддя Нововоронцовського районного суду Херсонської області КаневськийВ.О. розглянувши матеріали, які надійшли від Нововоронцовського відділення поліції Бериславського відділу поліції ГУНП в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 4 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Нововоронцовського районного суду Херсонської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ГР №296268 від 04.02.2019 року та додані матеріали відносно ОСОБА_1, згідно з якими 01.02.2019 року близько 11 год. 30 хв. встановлено, що ОСОБА_1, маючи на утриманні неповнолітнього сина, який навчається у 9-му класі Михайлівської ЗОШ та 01.09.2019 року близько 11 год. 30 хв. вчинив булінг (цькування) відносно учасника освітнього процесу, що виражалося у бійці внаслідок чого була заподіяна психологічна та фізична шкода.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.173-4КУпАП, не визнала та пояснила, що її син ОСОБА_2 не приймав участі у бійці, а лише розбороняв своїх однокласників.

При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею встановлено, що дії особи, що притягується до адміністративної відповідальності не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 173-4 КУпАП з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена відповідальність. Склад адміністративного правопорушення складає: обєкт, обєктивна сторона, субєкт, субєктивна сторона.

Обєктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 173-4 КУпАП, є булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоровю потерпілого, вчинене групою осіб або повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, та вчинене малолітньою або неповнолітньою особою віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років

Таким чином, обовязковими ознаками обєктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 173-4 КУпАП, є сукупність необхідних умов:

-наявність булінгу, тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій;

-діяння вчинене групою осіб або повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення;

-діяння вчинене малолітньою або неповнолітньою особою віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить:

-ПІБ особи, яка вчинила булінг, її дати народження, що дозволяло б визначити її правовий статус як малолітньої чи як неповнолітньої особи;

-ПІБ особи, якій завдано шкоди, її дати народження, що дозволяло б визначити її правовий статус як малолітньої чи як неповнолітньої особи;

-переліку дій, які кваліфіковані як булінг;

-зазначення групи осіб, які вчинили булінг, або посилання на наявність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності протягом року особи, що притягується до адміністративної відповідальності (повторності).

Таким чином, протокол не містить обєктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 173-4 КУпАП.

Субєктом правопорушення, передбаченого ч.4 ст.173-4 КУпАП, є батьки, або особи, які їх заміняють.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_3, копію паспорту якого додано до матеріалів справи.

Тому, протокол не містить субєкту правопорушення, передбаченого ч.4 ст.173-4 КУпАП.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суддя зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи. Разом з тим, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.173-4 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано достатніх доказів беззаперечної її вини.

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення , зазначаючи у своїх рішеннях про те, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність об'єктивних та суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов'язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 173-4 КУпАП, оскільки не надано допустимих та належних доказів її вини в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому справа про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 173-4 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення відповідно до ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП.

Керуючись ст. 247 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1, 28.11.1983року народження, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 173-4 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Каневський