Житомирський апеляційний суд
Справа №279/47/19 Головуючий у 1-й інст. Коренюк В. П.
Категорія ч.1ст.130 КУпАП Доповідач Шевченко В. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Шевченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого: ТОВ «АСТ», інженером, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2,

на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 березня 2019 року

за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

адвоката ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Суд, розглядаючи справу, встановив, що 25 грудня 2018 року, біля 00.05 годині ОСОБА_1 по вул. Г.Майдану у смт. Попільня Попільнянського району Житомирської області керував автомобілем марки "Mercedes-Benz", реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на визначення стану сп'яніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вважає постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 березня 2019 року незаконною, не обґрунтованою, та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права. Посилається на те, що судом справу розглянуто без його участі, що позбавило його можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП України, зокрема, дати пояснення, заявити клопотання про допит свідків. Також зазначив, що посилання суду на те, що його неявка на розгляд справи суд розцінив як зловживання своїми процесуальними правами та затягуванням розгляду справи є безпідставними, оскільки в той момент перебував на лікарняному, що підтверджується наявними в матеріалах справи листами непрацездатності.

Вказав, що суд першої інстанції неповно дослідив усі обставини справи та не надав належної оцінки доказам.

Посилається на те, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду в медичному закладі, а поліцейські у встановленому законом порядку не направляли його до медичного закладу для проходження огляду на стан спяніння, що свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення та є підставою для закриття справи.

Зазначив, що залучені поліцейськими свідки для підтвердження факту відмови не були ознайомлені з текстом документів, в яких розписувались, а розписались на чистих бланках.

Дослідивши матеріали справи, мотиви і доводи в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням вимог ст.ст.251, 252, 283 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, установлених при розгляді справи, докази та дається їм належна оцінка в їх сукупності.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх неспроможними.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні доказах, яким надана належна правова оцінка з точки зору їх належності, допустимості та взаємозвязку.

Так, за змістом ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність наступає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Хоча ОСОБА_1 й заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, доводи його апеляційної скарги про те, що постанова суду є необґрунтованою та його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, апеляційний суд визнає безпідставними.

Правильність висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 0376567 від 25.12.2018, відповідно до якого ОСОБА_1, 25 грудня 2018 року, біля 00.05 годині по вул. Г.Майдану у смт. Попільня Попільнянського району Житомирської області керував автомобілем марки "Mercedes-Benz", реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на визначення стану сп'яніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу ОСОБА_1 у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовився від проходження до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, як на місці спецзасобами, так і в медичному закладі охорони здоровя.

Вказаний протокол складено у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395, посвідчений підписом посадової особи, яка складала протокол інспектором СРПП №1 Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області капітан поліції ОСОБА_5, у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, підписання протоколу та дачі пояснень ( а.с.2).

Також вина ОСОБА_1 у вчинені вказаного правопорушення підтверджується ОСОБА_5 огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів алкотестера «Драгер -6810», відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від освідування.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження освідування, як на місці за допомогою алкотестера «Драгер», так і в медичному закладі за участю двох свідків ( а.с.9).

Тому посилання апелянта на те, що працівники поліції не пропонували йому пройти освідування в медичному закладі охорони здоровя є безпідставними.

Доводи апелянта щодо недоведеності його вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, є неспроможними та спростовуються матеріалами адміністративної справи.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не заперечував, що 25 грудня 2018року він керував автомобілем. Після його зупинення працівники поліції пропонували йому пройти огляд на стан спяніння за допомогою алкотестера «Драгер», однак він відмовився.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції, в порушення ст.268 КУпАП, розглянув справу без його участі, незважаючи на його клопотання про відкладення розгляду справи, є безпідставними та такими що не впливають на висновки суду.

Як вбачається з матеріалів справи, суд, повідомляючи у встановленому законом порядку ОСОБА_1 про час та місце судових засідань, відкладав судовий розгляд у звязку з його неявкою за його клопотаннями.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був проінформований про дати та час судових засідань, про що свідчать завчасно подані ним клопотання про перенесення розгляду справи та про що не заперечував апелянт у судовому засіданні апеляційного суду.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до правильного висновку, що така поведінка особи, що притягується до адміністративної відповідальності, свідчить про намагання уникнути від відповідальності.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, не входить до переліку адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.268 КУпАП, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обовязковою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 задля недопущення порушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Разом з тим, ОСОБА_1 приймав участь під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, де йому були розяснені його права, передбачені ст.268 КУпАП, скористався правовою допомогою фахівця адвоката ОСОБА_2, надавав пояснення з приводу обставин справи. Будь-яких клопотань не заявляв.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1, відповідає вимогам ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, та визначено судом першої інстанції з урахуванням обставин справи та даних про особу правопорушника.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, надав належну правову оцінку кожному доказу з точки зору їх достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наведено інші, не досліджені судом докази, якими б спростовувались висновки суду першої інстанції. Не надано таких доказів і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 березня 2019 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ В.Ю. ШЕВЧЕНКО