Номер провадження: 33/813/417/19
Номер справи місцевого суду: 523/340/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_2, за участю: секретаря судового засідання Тьосової Я.В., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, потерпілого ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеса від 07.02.2019 року, -

встановив:

постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 07.02.2019 року, -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 59, кв.159,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, строком на 6 (шість) місяців та стягнуто судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_3, у порушення п.п 10.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 12.12.2018 року, о 20 год. 15 хв., по вул. Балківська в м. Одесі, керував автомобілем марки «ГАЗ-2410», реєстраційний номер НОМЕР_1, повертаючи ліворуч, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «МАН», реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом марки «Floor», реєстраційний номер НОМЕР_3. В результаті ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 10.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням судді районного суду Панфіл С.Ф., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що прийняте рішення судом першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, що підтверджується схемою ДТП.

Вивчивши матеріали адміністративної справи; заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; потерпілого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді повністю виконані не були, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи та прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що в мотивувальній частині постанови відповідно до вимогам ст.280 КУпАП, суддя зясував та зазначив свій висновок про те: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна особа відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Наведені в оскаржуваній постанові висновки судді районного суду не спростовані доводами апеляційної скарги ОСОБА_3 та його поясненнями в судовому засіданні апеляційного суду.

Доводи апелянта про те, що він не порушував Правил дорожнього руху України суперечать схемі місця ДТП, протоколу про адміністративне правопорушення, а також поясненням другого учасника ДТП.

Більш того, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 дав суду пояснення, які в цілому відповідають версії події ДТП, на яку посилався потерпілий ОСОБА_5 Пояснення ОСОБА_3 спростовуються схемою місця ДТП, яку останній підписав без заперечень, зокрема в частині розташування транспортних засобів на час складання схеми. Згідно схеми місця ДТП зіткнення автомобілів трапилося на полосі руху автомобіля під керуванням потерпілого, в яку ОСОБА_3 міг потрапити тільки у разі перестроювання, на чому наполягав потерпілий. При цьому, потерпілий пояснив апеляційному суду, що таке перестроювання стало для нього раптовим та неочікуваним, а тому він був позбавлений можливості вжити заходів щодо уникнення зіткнення.

Наведене беззаперечно підтверджує той факт, що ОСОБА_3 в порушення п.п. 10.3, 13.1ПДР України повертаючи ліворуч, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «МАН», реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом марки «Floor», реєстраційний номер НОМЕР_3.

Більш того, пояснення ОСОБА_3, надані в апеляційному суді, про те, що він, входячи в поворот, був вимушений зупинитися, оскільки мав на меті пропустити автомобіль, який рухався попереду нього та намагався перестроїться на полосу руху, в якій рухався автомобіль під керуванням потерпілого, оскільки його руху заважали транспортні засоби, які були припарковані на вказаній полосі руху, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки навіть у разі розвитку події, на який вказує ОСОБА_3, йому було заборонено зупинятися на повороті, оскільки він здійснював поворот в потоці транспортних засобів, які рухалися одночасно з ним.

Апеляційний суд наголошує, що навіть у разі існування підстав на які посилається ОСОБА_3, які заважали руху автомобіля, який рухався попереду ОСОБА_3, зокрема наявність припаркованих автомобілів (що в свою чергу не відповідає схемі ДТП), останній також не мав можливості рухатися далі, та також не мав права перестроюватися в другу полосу руху в якій рухався потерпілий, без переконання, що такий маневр є безпечним для інших учасників руху.

За таких підстав, доводи ОСОБА_3 про те, що дорожньо-транспортна пригода трапилась з вини потерпілого ОСОБА_5 у звязку з порушенням останнім правил одночасного перестроювання транспортних засобів, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки вони спростовується поясненнями потерпілого та матеріалами справи.

За таких умов, висновок судді районного суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є обґрунтованим.

За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена та рішення судді районного суду про визнання останнього винним в скоєні адміністративного правопорушення, є законним та обґрунтованим.

Більш того, після зясування всіх обставин справи та дослідження всіх доказів, в судових дебатах ОСОБА_3 та його захисник, просили суд не застосовувати до ОСОБА_3 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що апеляційний суд сприймає як фактичне погодження сторони захисту з доведеністю вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, які зазначені в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи ОСОБА_3 викладені в апеляційній скарзі та встановлені під час апеляційного розгляду обставини, заслухавши думку потерпілого ОСОБА_5, який просив суд не застосовувати до ОСОБА_3 найсуворішого адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд вважає, що при обранні виду і розміру адміністративного стягнення відносно ОСОБА_3, суддя районного суду не врахував даних про особу правопорушника, що потягло за собою необґрунтоване призначення найбільш суворого стягнення, передбаченого санкцією ст.124 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП України та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника ступінь його вини майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

З оскаржуваної постанови судді убачається, що призначивши адміністративне стягнення ОСОБА_3 у виді 6 (шести) місяців позбавлення права керування транспортними засобами, суддя не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону і, при наявності альтернативних стягнень, передбачених ст. 124 КУпАП, призначив стягнення, яке не відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Так, мотивуючи своє рішення про позбавлення спеціального права правопорушника, посилаючись на врахування характеру вчиненого правопорушення, особу порушника, його майнового стану, ступеню його вини, ставлення правопорушника до вчиненого, суддя районного суду не врахував тієї обставини, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних про те, що ОСОБА_3 раніше притягувався до адміністративної відповідності за порушення правил дорожнього руху.

За таких умов адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, з урахуванням позиції потерпілого, апеляційний суд вважає занадто суворим, а тому постанова судді районного суду підлягає зміні в частині виду адміністративного стягнення.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, керуючись вимогами ст.ст. 23, 33 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу, змінити постанову суду першої інстанції в частині виду стягнення та призначити ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді штрафу, яке буде достатнім та справедливим, та відповідатиме меті адміністративного стягнення по даній справі.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 07.02.2019 року, якою ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення змінити в частині застосування адміністративного стягнення.

Призначити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 340 (триста сорок) гривень.

В решті постанову судді районного суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду ОСОБА_2