ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/365/19 Головуючий в 1-й інстанції - Ходько В.М.
Єдиний унікальний №335/3805/19 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ч.1 ст.172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю захисника-адвоката Панцакова С.Ю., прокурора Вишневського О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Панцакова С.Ю. на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2019 року стосовно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

Як зазначено в постанові, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що він після звільнення з посади заступника начальника відділу організації надання безоплатної вторинної правової допомоги та роботи з адвокатами Другого запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та будучи особою, на яку поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), без поважних причин несвоєчасно подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Реєстр) декларацію особи, яка припинила свою діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, а саме подав декларацію 10.04.2018 року, достовірно знаючи про необхідність подати її у період часу з 01.01.2018 року до 01.04.2018 року, чим порушив вимоги ч.2 ст.45 Закону, та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується з винесеною постановою, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів зазначає, що Другий запорізький місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, виконуючи свої основну діяльність передбачену Положенням, здійснює основну діяльність у сфері соціального обслуговування населення, а отже в силу імперативного припису передбаченого абз.1 ч.5 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» на працівників Центру не розповсюджується дія розділу VII «Фінансовий контроль» Закону України «Про запобігання корупції», зокрема абзацу другого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції». При цьому, суд першої інстанції робить хибний висновок, що Другий місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги не є соціальною службою, що здійснює основну діяльність з надання допомоги особам, окремим соціальним групам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть їх самостійно подолати, з метою розв`язання їхніх життєвих проблем, оскільки відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» право на безоплатну вторинну правову допомогу мають особи віднесені до окремих соціальних груп, які знаходяться у складних життєвих обставинах спричинених інвалідністю, віком, станом здоров`я, соціальним становищем, тощо. Метою надання безоплатної вторинної правової допомоги є розв`язання проблем осіб, які знаходяться у складних життєвих обставинах шляхом доступу таких осіб до правосуддя.

Також звертає увагу суду, що в матеріалах наявний лист прокуратури Запорізької області від 21.01.2019 року № 05/3-40вих19 на адресу начальника управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якому начальник відділу прокуратури Запорізької області Артеменко Р. направив на доопрацювання матеріали перевірки стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП. Тобто днем виявлення правопорушення було 21 січня 2019 року, оскільки посадові особи Національної поліції України звертались до Прокуратури Запорізької області щодо погодження протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Отже з моменту виявлення можливого адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП минуло понад три місяці для притягнення до адміністративної відповідальності, а саме станом на дату винесення оскаржуваної постанови 05.06.2019 року, минуло чотири календарних місяці та п`ятнадцять календарних днів, що виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_1 за начебто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Таким чином, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та станом на дату винесення оскаржуваної постанови суду минули строки, встановлені ст.38 КУпАП, для притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні захисника-адвоката Панцакова С.Ю., який підтримав апеляційну скаргу та просив постанову суду скасувати із закриттям провадження по справі; прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Згідно ч.1 ст.172-6 КУпАП відповідальність настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона правопорушень, пов`язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків - самовпевненість.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/ або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п.п.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті.

На підставі рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року №3 (із змінами, внесеними рішенням Національного агентства від 06.09.2016 року №18, від 30.09.2016 року №57 та від 03.11.2016 року №106) під «посадовими особами юридичних осіб публічного права» (відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону) слід розуміти працівників юридичних осіб публічного права, які наділені посадовими повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції.

Згідно Положення про Другий Запорізький місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі - Місцевий центр), затвердженого наказом Координаційного центру з надання правової допомоги від 10.04.2015 № 143 (зі змінами), Місцевий центр утворюється, реорганізовується та ліквідовується Міністерством юстиції України за пропозицією Координаційного центру з надання правової допомоги. Основними завданнями місцевого центру є: підвищення правової свідомості, культури та освіченості населення (правопросвітництво); надання безоплатної первинної допомоги і безоплатної вторинної допомоги; забезпечення доступу до електронних сервісів Міністерства юстиції України.

Наказом директора Другого запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги Вітько С. Г. № 55 від 02.09.2016 року ОСОБА_1 призначено з 02.09.2016 року на посаду заступника начальника відділу організації надання безоплатної вторинної правової допомоги та роботи з адвокатами Другого запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Згідно посадової інструкції заступника начальника відділу організації надання безоплатної вторинної правової допомоги та роботи з адвокатами Другого Запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги вказана посада належить до категорії керівників і наділена організаційно-розпорядчими функціями.

Наказом № 36 від 09.03.2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника відділу організації надання безоплатної вторинної правової допомоги та роботи з адвокатами Другого запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги з 10.03.2017 року за угодою сторін.

Таким чином, ОСОБА_1 є посадовою особою, яка має адміністративні функції, повноваження з управління персоналом та наділений організаційно-розпорядчими функціями, тобто є посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до п.1 примітки до ст.172-6 КпАП України та пп.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ст.172-6 КпАП України.

На підставі абз.2 ч.2 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є особою, яка хоч і припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, але зобов`язана наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Статтею 12 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належить до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Згідно рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10 червня 2016 року № 2 така система розпочинає свою роботу в два етапи: перший етап - з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року для таких типів декларацій (повідомлень) та суб`єктів декларування:

- щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці;

- декларації, передбачені абзацом першим частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» (декларації осіб, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону України «Про запобігання корупції» відповідальне та особливо відповідальне становище;

- другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб`єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Подання декларацій здійснюється згідно з Законом України «Про запобігання корупції» шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Так, згідно офіційного листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 12 квітня 2018 року № 01-27/0358-1 щодо послідовності дій в реєстрі ОСОБА_1 почав публікувати декларацію лише 10 квітня 2018 року о 11.01 години та остаточно її заповнив та опублікував о 12.31 години, тобто її оформлення та оприлюднення зайняло лише півтори години.

Таким чином, ОСОБА_1 як суб`єкт декларування, несвоєчасно подав декларацію особи, яка припинила діяльність, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік шляхом заповнення відповідних форм на веб-ресурсі https://nazk.gov.ua, а саме 10.042018 року, що є порушенням вимог ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції».

Винність ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи в їх сукупності, яким судом першої інстанції була надана належна оцінка, та на підставі яких суд дійшов до висновку про наявність вини в діях останнього, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 168 від 03.04.2019 року; повідомленням НАЗК про факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 ; копією витягу з Реєстру щодо послідовності дій користувача ОСОБА_1 ; положенням про Другий запорізький місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги; особовою карткою працівника ОСОБА_1 ; декларацією ОСОБА_1 після звільнення за 2017 рік; наказами № 55 від 02.09.2016 року та № 36 від 09.03.2017 року про призначення і звільнення ОСОБА_1 з посади відповідно; посадовою інструкцією заступника начальника відділу організації надання безоплатної вторинної правової допомоги та роботи з адвокатами Другого запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , та директора центру ОСОБА_4 .

Зазначені докази в своїй сукупності підтверджують об`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, крім того, будь-яких інших доказів щодо спростування наявності вини апелянтом не надано та в апеляційній скарзі не наведено.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги захисника-адвоката Панцакова С.Ю. про те, що суд першої інстанції повинен був закрити провадження в справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП, оскільки на момент розгляду даної справи закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП, заслуговують на увагу.

Так, згідно вимог ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З даної норми вбачається, що строк накладення стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, має відраховуватися з дня його виявлення.

Орган Національної поліції вважав днем виявлення правопорушення, день складання протоколу, тобто 03 квітня 2019 року.

Разом з тим, складання протоколу це остаточний, завершальний етап складання процесуального документу на підставі раніше виявлений фактів щодо встановлених порушень, які підпадають під встановлені заборони встановлені законодавством у сфері боротьби з корупцією.

При цьому слід звернути увагу на те, що діючим законодавством чітко не визначено, який момент слід розуміти під виявленням правопорушення.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Вказане ЄСПЛ зокрема висловлює у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що 21 січня 2019 року на адресу начальника управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України начальник відділу прокуратури Запорізької області Артеменко Р. направив на доопрацювання матеріали перевірки стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП. В подальшому 03 квітня 2019 року було складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією відносно ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять відомостей початку проведення перевірки ДЗЕ НП України стосовно дотримання ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції».

При цьому було встановлено, що декларацію особи, яка припинила діяльність, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік шляхом заповнення відповідних форм на веб-ресурсі https://nazk.gov.ua ОСОБА_1 подав 10.04.2018 року.

Тобто інформацією про правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , спеціально уповноважені органи у сфері протидії корупції (згідно з положеннями ст.1 Закону України «Про запобігання корупції») володіли вже 10 квітня 2018 року. Разом з цим відповідно до наданих матеріалів найбільш вірогідним днем виявлення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення є 21 січня 2019 року, оскільки в цей день начальником відділу прокуратури Запорізької області Артеменком Р. було направлено на доопрацювання матеріали перевірки стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Зволікання, як з проведенням ефективної перевірки так і зі складенням протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ст.38 КУпАП.

Таким чином, на момент розгляду судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно ОСОБА_1 закінчились строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Оскільки на час розгляду справи апеляційним судом вказані строки закінчились, провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Панцакова С.Ю. задовольнити частково.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2019 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень, - скасувати в частині накладення стягнення.

На підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 335/3805/19