ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/656/19 Справа № 213/659/19 Суддя у 1-й інстанції - Князєва Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, -

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

адвоката - Косенко Н.М. -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року, визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384, 20 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 будучи особою, яка 13 серпня 2018 року та 22 грудня 2018 року піддавалася адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, 07 лютого 2019 року приблизно о 23 годині 52 хвилин керував автомобілем Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1 , по автошляху м. Кривий Ріг Інгулець з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята при неповному з`ясуванні обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, з порушенням норм КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що обставини вказані в постанові суду першої інстанції спростовуються відеозаписами з нагрудних камер поліцейських. Апелянт зазначив, що 07 лютого 2019 року він зі своїм товаришем знаходився у с.Зелене Дніпропетровської області у іншого свого товариша. Приблизно о 22 годині він зателефонував своєму товаришу, який має у своєму володінні автомобіль ОСОБА_2 для того, щоб він відвіз їх до дому у м. Інгулець. Коли вони їхали до дому на трасі у авто закінчився бензин і водій викликав таксі та поїхав за бензином. А ОСОБА_1 залишилися чекати у авто. При цьому товариш сидів на пасажирському сидінні зпереду, а Дубовенко спав на задньому сидінні. їх розбудили працівники поліції і почали проводити їх огляд, намагалися провести обшук авто, та потім стали складати протокол на ОСОБА_3 . При цьому все відбувалося без присутності свідків. Права не роз`яснювалися.

Вказує, що матеріали справи суперечать даним зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в протоколі зазначене наркотичне сп`яніння, а письмові матеріали адміністративної справи свідчать про наявність у ОСОБА_1 алкогольного сп`яніння. При цьому з письмових пояснень свідків, які надруковані на бланках, взагалі не вбачається у якому стані знаходився ОСОБА_1 В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 допитані не були, хоча клопотання про їх допит було заявлено.

З висновком суду першої інстанції про допустимість доказів, а саме пояснень свідків, апелянт не погоджується, оскільки пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вписані в надрукований бланк, є аналогічними та заповнені одним почерком працівника поліції, що свідчить про те, що свідки лише ставили підписи в письмових поясненнях, зміст пояснень вони власноруч не писали. Тому суд повинен поставитися до даних показів свідків критично, оскільки вони є бланковою формою, складеною працівниками поліції, та не містять інформації про наявність ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння у ОСОБА_7 .

Свідчення поліцейських суд першої інстанції не повинен був розглядати, оскільки вони є заінтересованими особами, а саме особами які приймали участь при складанні у відношенні ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.

Зазначив, що з відеофайлів з нагрудних камер поліцейських видно, що не ОСОБА_1 , а саме поліцейські поводяться агресивно. Жодного огляду на стан сп`яніння проведено не було. На всіх відеофайлах читко видно, що понятих та свідків зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення немає.

Звертає увагу суду, що огляд на стан сп`яніння, на вимогу поліцейських, повинні проходити водії, а в матеріалах адміністративної справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тобто був саме водієм.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку особи правопорушника ОСОБА_1 , його адвоката Косенко Н.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Зокрема, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серія БД № 190572 від 08 лютого 2019 року, в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.02.2019 року;

- довідки про наявність повторності вчинення попередніх адміністративних правопорушень за ст. 130КУпАП;

- рапортом інспектору взводу 3 роти 1 батальйону 2 полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Куценко К.І., в якому він доповідає, що під час несення служби ним був зупинений автомобіль Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1 , який був з механічними пошкодженнями на задньому бампері. В ході спілкування у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій т.з. ОСОБА_1 відмовився в присутності 2 свідків. На водія було складено протокол за ч. 3 ст. 130 КУпАП та винесено постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, згідно з яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння порушення координації рухів, порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, виявлені працівниками поліції 08.02.2019 року у ОСОБА_1 в розумінні п. п. 1, 2 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення працівником поліції огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Наявні у справі докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду та обґрунтовано визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що співробітником патрульної поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено ряд вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпідставними та спростовуються наявністю необхідних, належно оформлених і приєднаних до справи матеріалів, які складені у відповідності з вимогами діючих нормативних документів, та підтверджують порушення саме апелянтом вимог п. 2.5 ПДР.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження по справі, як про те ставиться питання в апеляційній скарзі.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність. Більш того, санкція ч. 3 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

За таких обставин, постанова судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року щодо ОСОБА_1 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року залишити без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року, якою визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко