ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/336/19 Справа № 215/5927/18 Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А. В. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці; ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме у сумі 10200,00 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік. Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, остаточно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме у вигляді штрафу у розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме у сумі 10200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 16.12.2018 року, о 15-15, ОСОБА_1, будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, керував автомобілем «Деу Сенс» д/з НОМЕР_1, по вул. Івана Сірка в м. Кривому Розі, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України, з ознаками наркотичного сп'яніння (підвищена жвавість, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду, у встановленому законом порядку, на визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2018 року скасувати та закрити провадження по справі. Разом з апеляційною скаргою, заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

В обґрунтування пропущеного строку, зазначає, що про існування оскаржуваної постанови дізнався з інформації, зазначеної в Єдиному державному реєстрі судових рішень 04 лютого 2019 року, у зв'язку з тим, що через хворобу не міг отримати постанову та своєчасно її оскаржити в апеляційному порядку, просить поновити строки для оскарження даної постанови.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що дана постанова винесена з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що суд належним чином не дослідив докази вини особи: не викликав свідків для допиту, а лише обмежився їх письмовими поясненнями, розгляд справи провів за відсутності особи, що притягалась до адміністративної відповідальності, та за відсутності працівників патрульної поліції, якими складалися протоколи про адміністративне правопорушення, належним чином не дослідив протоколи про адміністративне правопорушення.

Як зазначає ОСОБА_1, він не є суб'єктом адміністративного правопорушення, адже відеозапис з нагрудної камери підтверджує те, що автомобіль не рухався, а стояв на узбіччі, жодної з ознак наркотичного сп'яніння в нього не було, тому він не повинен був проходити огляд на стан наркотичного сп'яніння. Також йому не було запропоновано на місті за допомогою технічних засобів пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння, тому він виявив незгоду з запропонованим йому медичним оглядом на стан алкогольного сп'яніння. Звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які відеозаписи написання свідками письмових пояснень. В порушення вимог ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не був вручений ОСОБА_1, адже в матеріалах справи міститься два оригінальні примірники протоколу.

В судовому засіданні, ОСОБА_1, просив поновити пропущений строку та розглянути подану апеляційну скаргу по суті, підтримав доводи та вимоги викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_1 яка зводиться до відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи та відсутності повідомлення про розгляд справи та копія постанови своєчасно йому не направлялась, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску останнім строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю за необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд розглянув справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є хибними та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так у відповідності до ч. 2 ст. 268 КУпАП, дана категорія справ до вичерпного переліку за якими обов'язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відноситься, а тому суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, розглянув адміністративну справу.

В даному ж випадку, ОСОБА_1 було забезпечено право на апеляційний перегляд справи, що є одним з основних засад судочинства, встановлених статтею 129 Конституції України, та оскарживши постанову по справі про адміністративне правопорушення, в апеляційній скарзі виклав свої письмові пояснення, щодо інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вини останнього, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції було надано належну оцінку, зокрема: протоколами серії БД № 209405, та БД № 195841 обидва від 16.12.2018 року у справі про адміністративне правопорушення де зазначені обставини вчинення правопорушення та їх правова кваліфікація а також складені уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп'яніння від 16.12.2018 року, який проведений у зв'язку із виявленими ознаками наркотичного сп'яніння а саме: підвищена жвавість, виражене тремтіння пальців рук; рапортами працівника поліції в якому також викладені фактичні обставини скоєного ОСОБА_1 адміністративних правопорушень; виятгом з реєстру обмежених в правах, відповідно до якої 22.03.2018 року було винесено посатнову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; показами свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, в присутності яких, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому закону порядку у лікаря нарколога, крім того ОСОБА_1 було повідомлено та роз'яснені його права та доведена до відома явка до суду.

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1, від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об'єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, а також у керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

Посилання ОСОБА_1 та те, що він не є суб'єктом адміністративного правопорушення, адже відеозапис з нагрудної камери підтверджує те, що автомобіль не рухався, а стояв на узбіччі, матеріалами справи не знайшло свого підтвердження, оскільки, з аналізу ст.ст. 251,252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, не заслуговують і на увагу доводи апеляційної скарги, стосовно того, що жодної з ознак наркотичного сп'яніння в нього не було, тому він не повинен був проходити огляд на стан наркотичного сп'яніння, є необґрунтованим, та спростовується вищевказаними наявними в матеріалах справи доказах.

Не заслуговують і на увагу доводи апеляційної скарги стосовно того, що йому не було запропоновано на місті за допомогою технічних засобів пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння, тому він виявив незгоду з запропонованим йому медичним оглядом на стан алкогольного сп'яніння, оскільки Відповідальність за ч.1 ст.130 КупАП настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до п.12.р.2 Інструкції У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Проте, ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду в порядку, передбаченому ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, у зв'язку з чим направлення не видавалось і поліцейські не забезпечували його доставку до найближчого закладу охорони здоров'я та не пропонували здійснити огляд за допомогою газоаналізатора на місці.

Разом з тим, це не позбавило можливості ОСОБА_1 пройти такий медичний огляд за власною ініціативою на підставі його заяви, враховуючи, що стосовно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які відеозаписи написання свідками письмових пояснень, не заслуговують на увагу та фактично зводяться до переоцінки доків у справі, крім того, покази свідків, наявні в матеріалах справи, будь яких сумнівів не викликають, та оцінені судом у сукупності з іншими доказами наявності вини ОСОБА_1

Твердження ОСОБА_1 про те, що в порушення вимог ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не був вручений останньому, адже в матеріалах справи міститься два оригінальні примірники протоколу, є безпідставними, оскільки останній відмовився як від отримання так і від відпису в них.

Інших доказів відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, матеріали справи не містять, та останнім не доведено.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126, а саме у керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами та ч.1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Накладене стягнення призначене в межах санкцій статті із застосуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП та є таким, що в повній мірі будуть сприяти його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень, тоді як доводи апеляційної скарги не дають законних підстав для скасування постанови місцевого суду.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2018 року - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: А.О. Пістун