ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/437/19 Справа № 212/1978/19 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який працює ПрАТ Суха Балка - електромонтером, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 24 лютого 2019 року о 14.40 годині, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21013», номерний знак «496-68АЕ» по вул. Ватутіна, 61, в м. Кривому Розі Покровського району з ознаками наркотичного спяніння, а саме порушення координації рухів, зіниці ока, що не реагують на світло, поведінка не відповідає дійсності, від проходження медичного огляду на встановлення стану спяніння в присутності свідків відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР України.

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 384, 20 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в який просить постанову скасувати, винести нову постанову, якою закрити щодо нього провадження по адміністративній справі, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що під час керування ним транспортним засобом, в стані алкогольного чи наркотичного спяніння він не перебував, спочатку він дійсно відмовився їхати на медичний огляд, потім він згодився, однак поліцейські йому в цьому відмовили.

Вказує на те, що його було зупинено о 14.40 годин 24.02.2019 року, до КЗ Криворізький психоневрологічний диспансер ДОР він приїхав в той же день та в 16.20 годин вже здав аналізи, де згідно висновку - ознак спяніння в нього не виявлено.

Також те, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду підтверджується відеозаписом події, який надали поліцейські.

Зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було розяснено його права та обовязки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Крім того, судом першої інстанції було порушено вимоги, передбачені п.3 ст.278 КУпАП, оскільки не зясував чи потрібен йому захисник.

Посилається на те, що письмові пояснення свідків складені працівником поліції, а не особисто свідком, крім того, вони не містять відомостей щодо суті вчиненого водієм правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Також, до матеріалів справи, крім рапорту працівника патрульної поліції, не долучено жодних даних щодо обставин його зупинки, а тому поліцейськими був порушений порядок огляду водіїв на стан спяніння.

Заслухавши доповідь судді, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, які підтримали доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності у нього ознак наркотичного сп'яніння заслуговують на увагу.

Суд, пославшись як на докази вини ОСОБА_1 - протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків, не надав оцінки розбіжностям, наявним у зазначених доказах щодо ознак стану спяніння.

Відповідно до п. п. 3, 4 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Так, у письмових показаннях свідків зазначено про поведінку ОСОБА_1, що не відповідала обстановці, яка склалася, на зауваження інспекторів не реагував.

Однак у протоколі про адміністративне правопорушення вказано ще інші ознаки сп»яніння-порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, а в направленні- сухість порожнини рота, що відповідно до відеозапису події ніяким чином не встановлювались, письмовими поясненнями свідків не підтверджуються, а тому зазначення цих ознак викликає сумніви.

Крім того, надані матеріали не містять відомостей про відсторонення водія від керування транспортним засобом відповідно до ст. 266 КУпАП, що також ставить під сумнів висновки суду першої інстанції про наявність ознак спяніння.

Не виявлено у водія ознак спяніння також і під час медичного огляду, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду від 24 лютого 2019 року, який пройшов ОСОБА_1 впродовж двох годин після його зупинення працівниками поліції.

Висновки суду про проходження медичного огляду ОСОБА_1 за межами двохгодинного терміну є такими, що не відповідають матеріалам провадження, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 о 14-40 керував автомобілем та відмовивсь від проходження огляду, а о 16-20 пройшов огляд, про що вказано у висновку.

Також є такими, що не відповідають відеозапису події висновки суду про те, що ОСОБА_1 в подальшому погодився і вийшов з машини, коли стали на нього складати протокол, оскільки працівники поліції пішли складати протокол до службового автомобіля після того, як ОСОБА_1 сказав «Поїхали»(DSJX300147АЕ0147 від 24.02.2019 о15:07).

Враховуючи викладене, висновки суду щодо ознак сп»яніння ОСОБА_1 та відмови від проходження огляду зроблені на підставі суперечливих доказів.

При цьому апеляційний суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

Крім того, сам по собі факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння за недоведеністю таких ознак не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, проведення такого огляду можливе лише за наявності ознак спяніння (Розділ ІІ, п.1, п.12).

Враховуючи викладене, щодо ОСОБА_1 не доведений склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим наявні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову.

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_3