Дата документу 09.04.2019 Справа № 554/2073/19
Справи № 554/2073/19, № 554/2074/19
Провадження № 3/554/648/2019, № 3/554/649/2019
П О С Т А Н О В А

Іменем України

9 квітня 2019 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А.Г., при секретарі Гречка Є. В., за участю прокурора Колоса В. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбаченого ч. ч. 2 та 4 ст. 172-6 КУпАП і матеріали справи додані до них щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки, зареєстрованої та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, заміжньої, ІНФОРМАЦІЯ_3, начальника відділу контролю за рекламою, дотримання антитютюнового законодавства та пробірного контролю Управління захисту споживачів ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області, РНОКПП невідомий, не судимої, до адміністративної відповідальності не притягувалася

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколів № 95 та № 96, складених оперуповноваженим відділу протидії хабарництву та протидії організованим формам злочинності у сфері економіки Управління захисту економіки в Полтавській області ДЗЕ НП України старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1 обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу контролю у сферах захисту споживачів, реклами, антитютюнового законодавства Управління захисту споживачів ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області, яка згідно пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 52 вказаного Закону, не подала у встановлений Законом десятиденний строк з моменту придбання майна (не пізніше 20 лютого 2017 року) до офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції повідомлення про суттєві зміни в майновому стані щодо придбання 11 лютого 2017 року обєкта рухомого майна, а саме автомобіля Ford Fiesta, 2016 року випуску, вартість якого 365000 грн, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, чим умисно вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-6 КУпАП.

Крім того, вона ж, будучи начальником відділу контролю за рекламою, дотримання антитютюнового законодавства та пробірного контролю Управління захисту споживачів ГУ Держпродспоживслужби в порушення вимог п. п. 7, 10 ч. 1 ст. 46 вказаного Закону, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно подала завідомо недостовірні відомості до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік на загальну суму 414000 грн, що перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, чим умисно вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене частиною 4 статті 172-6 КУпАП.

Після розяснення відповідно до ст. 268 КУпАП прав особі, що притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист, тобто користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих їй правопорушень не визнала, зазначивши, що нею дійсно 11 лютого 2017 року був придбаний автомобіль Ford Fiesta за 365000 грн, але на це нею були потрачені не особисті кошти, а кошти її чоловіка, отримані від реалізації іншого автомобіля, який ним був переданий на реалізацію в цей же автосалон з тим, щоб придбати інший автомобіль, в звязку з чим вона вважала, що не відбулося суттєвих змін в майновому стані як її особисто, так і сімї, в звязку з чим нею і не була подана декларація про це. В подальшому, автомобіль Ford Fiesta, який був придбаний на її імя, в силу певних обставин, в цьому ж році, був проданий нею відповідно до договору купівлі-продажу її чоловіку за 49000 грн, яких вона не отримувала, а ці кошти являлися і являються їх спільним сімейним бюджетом, в якому вони і залишилися після цього, в звязку з чим вона не вважала і не вважає, що вони являються доходом, оскільки продовжують залишатися їх спільним майном, змінивши лише його форму, а тому не показала цю суму, як і суму витрачену на придбання автомобіля Ford Fiesta в щорічній декларації за 2017 рік. Зробила це не умисно, як їй інкримінується в протоколах про вчинення адміністративних правопорушень, а тому, що була переконаною в правомірності своїх дій, про що свідчить факт відображення в щорічній декларації наявності у її власності придбаного автомобіля Ford Fiesta. Просила суд закрити справи щодо неї за відсутності події і складу адміністративних правопорушень, які їй інкримінуються. При цьому наголосила також на наявності процедурних порушень КУпАП ініціатором складення протоколів про вчинення адміністративних правопорушень при притягненні її до адміністративної відповідальності.

Прокурор вважав, що ОСОБА_1 умисно вчинила інкриміновані їй правопорушення, а тому підстави для закриття справ з мотивів, наведених нею, відсутні. Наголосив, що оскільки з моменту неподання нею декларації про суттєві зміни в майновому стані минуло більше двох років, то справа в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП в звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. В частині ж щодо подання нею завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік на загальну суму 414 000 грн, що перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, вона підлягає відповідальності на підставі ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, а тому пропонував накласти на неї штраф в межах санкції вказаної норми Кодексу.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до наказів № № 188-к від 11 жовтня 2016 року, 234-к від 29 грудня 2016 року, 139-о від 10 серпня 2017 року, 359-о від 26 вересня 2017 року, 360-о від 27 вересня 2017 року (а. с. 12-16 протокол № 96 та а. с. 11-15 протокол № 95) ОСОБА_1 перебувала на посадах, які згідно пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП відносяться до посад, на які поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Як особа, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», вона під підпис була ознайомлена з інформацією своєчасного подання субєктами декларування щорічних декларацій, перед звільненням та після звільнення, а також щодо своєчасного повідомлення субєктами декларування Національне агентство з питань запобігання корупції щодо суттєвих змін у їх майновому стані (а. с. 42-43 протокол № 96 та а. с. 24-25 протокол № 95).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 3 лютого 2017 року № 004-17-В ОСОБА_1 придбала автомобіль Ford Fiesta, 2016 року випуску, вартість якого 365000 грн (а. с. 36-41 протокол № 95).

Згідно щорічної Декларації за 2017 рік ОСОБА_1 задекларувала дохід від відчуження рухомого майна автомобіля Ford Fiesta, 2016 року випуску, в сумі 49000 грн та набуття у власність 13 квітня 2017 року за 969370 грн автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200, 2014 року випуску (а. с. 43-49 протокол № 95, а. с. 97-103 протокол № 96).

Відповідно до щорічної Декларації за 2016 рік у її чоловіка ОСОБА_3 на праві власності перебував автомобіль Ford Mondeo, 2013 року випуску, вартість якого 267000 грн, який в Декларації за 2017 рік уже не значиться (а. с. 43-49 протокол № 95, а. с. 89-96, 97-103 протокол № 96).

Аналіз наведених доказів дає підстави суду вважати встановленим факт наявності у власності ОСОБА_1 та відчуження нею в лютому 2017 року автомобіля Ford Fiesta, 2016 року випуску, вартість якого 365000 грн, своєму чоловікові, а також наявність у останнього на праві власності та відсудження ним у 2017 році автомобіля Ford Mondeo, 2013 року випуску, вартість якого 267000 грн та відображення цих фактів в щорічній Декларації за 2017 рік.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відповідальність передбачено за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, тобто об'єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає в тому, що: 1) в суб'єкта правопорушення відбулись суттєві зміни в майновому стані; 2) суб'єкт правопорушення не повідомив про такі зміни в десятиденний строк.

Визначаючи першу складову об'єктивної сторони правопорушення - «суттєві зміни в майновому стані», слід зазначити, що існує певна невизначеність в законодавстві, яка перешкоджає однозначному тлумаченню та застосуванню вказаної правової норми.

Зокрема, поняття «майновий стан» законодавчо не визначено.

Між тим, зміст такого поняття можливо визначити шляхом розкриття змісту його складових «майно» та «стан».

Згідно з положеннями ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Відповідно, майно особи це окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки цієї особи.

Відповідно до положень ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Стан це сукупність ознак, рис, що характеризують предмет, явище в даний момент відповідно до певних вимог щодо якості, кількості, ступеня готовності і т. ін. (Словник української мови в 11 томах СУМ-11).

Відповідно, майновий стан особи можливо визначити, як сукупність матеріальних цінностей, речей, майнових прав та обов'язків, які належать особі, в певній кількості та якості.

За таких обставин можливо дійти до висновку про те, що майновий стан особи характеризується щонайменше двома показниками: 1) кількісним, який можливо визначити в кількості об'єктів або в їх грошовому еквіваленті; 2) якісним - рухоме майно, нерухоме майно, ювелірні вироби, історичні та культурні цінності, предмети тваринного та рослинного світу, тощо.

Поняття «суттєві зміни у майновому стані» та строки повідомлення про такі зміни розкрито в ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до положень якої, у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство.

Таким чином, зазначена правова норма передбачає необхідність повідомлення про зміну в майновому стані, яка пов'язана в Законі з кількісним показником майнового стану, оскільки Законом передбачено, що обов'язок повідомлення про зміну в майновому стані виникає в разі його зміни на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів.

Щодо отримання суб'єктом декларування доходу, слід зазначити таке.

Дохід це гроші або матеріальні цінності, одержувані фізичною особою внаслідок якої-небудь діяльності.

Однак, отримання від продажу певного майна грошових коштів, сума яких відповідає вартості цього майна, свідчить про зміну лише якісного показнику майнового стану (один вид майна змінюється на інший), але при цьому не змінюється кількісний показник майнового стану, за умови отримання грошової суми, еквівалентної вартості проданого майна.

Оскільки поняття «зміна майнового стану» пов'язується в Законі з кількісним показником, відповідно можливо вважати, що зміна якості майнового стану знаходиться поза межами контролю «Закону».

Відтак, зміна майнового стану (його кількісного показника) з точки зору Закону відбувається лише за умови безоплатного збільшення кількісних показників майнового стану (отримання подарунку, спадщини, виграшу і т. і.), або оплатного,- але коли вартість придбаного майна завідомо більша розміру фактично виплачених грошових коштів (при купівлі), або сума отриманих грошових коштів завідомо більша вартості придбаного майна (при продажу).

При цьому такі обставини є предметом доказування, з врахуванням конституційного принципу презумпції невинуватості.

За таких обставин можливо дійти до висновку про те, що продаж майна (або його придбання) за відповідною вартістю, не змінює майновий стан особи, оскільки змінюється лише якісний показник майнового стану, в той час як кількісний показник при цьому не змінюється.

Крім того, слід зазначити, що зміна якісного показника майнового стану суб'єкта декларування при таких обставинах не залишається непідконтрольною державі, оскільки має знайти своє відображення в щорічних деклараціях про майновий стан та доходи.

Викладені обставини свідчать про наявність невизначеності в застосуванні ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

При цьому, при розгляді справ цієї категорії слід керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Враховуючи викладені обставини, суд звертає увагу на те, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов'язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 4 листопада 1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Викладені обставини, на думку суду, свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.176-2 КУпАП, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою в частині? що стосується придбання та відчуження нею автомобіля Ford Fiesta, 2016 року випуску, оскільки вказаний автомобіль був придбаний нею за кошти від реалізації автомобіля Ford Mondeo, 2013 року випуску, який являвся спільною власністю її та чоловіка як подружжя.

Крім того, судом встановлена відсутність в діянні ОСОБА_1 суб'єктивної сторони правопорушень, передбачених ч. ч. 2 та 4 ст. 176-2 КУпАП.

Правопорушення, передбачені ч. ч. 2 та 4 ст. 176-2 КУпАП, є правопорушеннями, пов'язаними з корупцією.

Суб'єктивна сторона правопорушень, пов'язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ч. 2 та 4 ст. 176-2 КУпАП, необхідно отримати докази того, що вона усвідомлювала суспільну небезпечність неповідомлення (несвоєчасного повідомлення) про суттєві зміни в майновому стані або зазначення завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, передбачала можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажала настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставилася до їх настання чи свідомо допускала їх настання.

Таких доказів ініціатором складення протоколу суду не надано. В протоколах лише констатується, що ОСОБА_1 декларації про суттєве покращення майнового стану у визначений Законом термін до НАЗК умисно не подала. Між тим, в судовому засіданні вона зазначила, що вчинила це з необачності, будучи переконаною в тому, що суттєвого покращення майнового стану у неї, як і в її сімї, від реалізації одного автомобіля і придбання іншого, не відбулося, а про зміни повязані з цим вона зазначила в щорічній Декларації, вважаючи це таким, що відповідає Закону та є достатнім і необхідним для здійснення фінансового контролю її як державного службовця з боку держави. Це, на думку суду, свідчить про відсутність у неї умислу на приховування цих змін, а отже про відсутність в її діяннях складу інкримінованих їй правопорушень.

Суд також вважає, що у ініціатора складення протоколу відсутні повноваження на здійснення перевірки декларацій.

З матеріалів проваджень вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась виключно працівниками УЗЕ в Полтавській області ДЗЕ Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протокол про адміністративне правопорушення стосовно останньої.

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДЗЕ НП України та інше.

Суд зазначає, що згідно п. п. 1 та 4 Загальних положень «Про Департамент захисту економіки Національної поліції України» покладення на Департамент обов'язків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається.

Відповідно до п. 1, п. п. 1 п. 3, п. 5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі - Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10 лютого 2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно п. п. 2 - 5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці ДЗЕ НП України, відповідно до п. 4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб'єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

В той же час, усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що досудова перевірка по справах проведена неуповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справах, та є підставою для закриття провадження по кожній із них.

Отже, на підставі наведеного суд приходить до висновку про відсутність в діяннях ОСОБА_1 складу інкримінованих їй правопорушень.

Відповідно до п. 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 283 та 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Закрити справи щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 2 та 4 ст. 176-2 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя А. Г. Савченко