ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №611/1143/18 Суддя 1-ї інстанції: Андросов О.М..
Провадження № 33/818/395/19
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2019 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, з участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Барвінківського районного суду Харківської області від 17.12.2018 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Барвінківського районного суду Харківської області від 17.12.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: вул. Надеждівська, 97, м. Барвінкове, Харківська область, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 16.11.2018 року о 16-00 по вул. Надеждівській в м. Барвінковому Харківської області, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння.

Дії водія ОСОБА_2 кваліфіковані як порушення вимог п.2.9 Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 17.12.2018 року скасувати, а провадження по справі закрити у звязку із закінченням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження вказаної постанови, оскільки в судовому засіданні він присутній не був, а копію постанови отримав лише 26 лютого 2019 року.

В апеляційній скарзі вказує на те, що під час проходження огляду в медичному закладі йог оглядав лікар гінеколог замість нарколога, за допомогою приладу схожого на алкотестер, який заздалегідь був зібраний та знаходився у спорядженому стані. Також аналіз сечі на вміст алкоголю він не здавав.

Наголосив, що протокол був складений за відсутності свідків, а пояснення він надав під диктовку співробітника поліції, який пояснив, що йому потрібно виконати план по складанню протоколів. Крім того, співробітниками поліції йому не було вручено копію протоколу, а також матеріали провадження в порушення ст.266 КУпАП не містять акту огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Зазначив, що постанова суду є незаконною, оскільки 05.12.2018 року він просив суд відкласти розгляд справи, для отримання правової допомоги, а висновки суду про належне його повідомлення є хибними, оскільки йому ніхто не дзвонив, а складена телефонограма від 10.12.2018 року, не відповідає дійсності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повідомлені причини такого пропуску апеляційний суд вважає поважними, та залишити без задоволення апеляційну скаргу виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В судовому засіданні ОСОБА_2 надаючи пояснення апеляційному суду повідомив, що під час керування автомобілем він був зупинений працівниками поліції, на їх вимогу надав їм всі необхідні документи, ос запропонували проїхати до медичного центру, при цьому запропонували написати йому у протоколі про адміністративне правопорушення, що він випив пляшку пива, мотивуючи тим, що за це йому нічого не буде, і він погодився.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №018903 ОСОБА_2 самостійно пояснив, що випив 100 грамів горілки та півлітра пива, що підтверджується його особистим підписом, а також наданими ним поясненнями, а також висновком щодо результатів огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння №55, відповідно до якого громадянин ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп'яніння зі вмістом алкоголю 0,4% проміле.

Доводи апелянта про те, що аналіз сечі він не здавав, огляд проводився лікарем з іншим фахом за допомогою газоаналізатора, а також посилання захисника, що ОСОБА_2 взагалі за станом здоровя не вживає алкоголь апеляційний суд оцінює критично, оскільки сам факт перебування водія в стані алкогольного спяніння матеріалами справи не спростовується, а сам ОСОБА_2, або його захисник не позбавлені були права надавати суду відповідні докази. Посилання апелянта, що огляд проводився за відсутності понятих є необґрунтованими, оскільки протокол про адміністративне правопорушення містить підписи понятих ОСОБА_4, ОСОБА_5

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (ПДР) встановлено, що водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а також ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Враховуючи вище викладене, вважаю, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами справи, а саме : протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №018903 від 16.11.2018 року, поясненнями ОСОБА_2, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння №55.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 обґрунтовано притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопопрушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Барвінківського районного суду Харківської області від 17.12.2018 року у відношенні ОСОБА_2 задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Барвінківського районного суду Харківської області від 17.12.2018 року у відношенні ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду ОСОБА_1