Справа № 346/1844/19
Провадження № 33/4808/274/19
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції П`ятковський В. І.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., розглянувши апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Коломийського міськрайсуду Івано-Франківської області від 16.05.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який не працює, громадянина України,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати як незаконну, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх доводів посилався на те, що суд першої інстанції не з`ясував всіх фактичних обставин справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у справі доказам, зокрема його поясненням у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що він не вижав спритних накоїв, та відеозаписам з нагрудних камер поліцейських, що свідчить, на думку апелента, про те, що суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду. Вважає, що розгляду справи у його відсутність, без належного його сповіщення, є порушенням його прав, передбачених ст. 268 КУпАП та підставою для скасування рішення суду. Посилається на те, що працівники поліції не надавали йому прилад «Драгер» для проходження тесту на стан сп`яніння, та не доставили його до медичного закладу для проведення такого огляду. Вказує також на те, що свідками були залучені випадкові водії, яких зупинили працівники поліції та надали їм для підпису вже готові пояснення, незважаючи на це, суд не викликав вказаних свідків в судове засідання.

Постановою судді встановлено, що 11.04.2019 року о 19-55 год. ОСОБА_1 в м.Коломия по вул. Петлюри, керував автомобілем «ВАЗ-21093», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що був притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання не з`явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , який неодноразово повідомлявся належним чином шляхом направлення поштових повідомлень з викликом до апеляційного суду на 20.06.2019р., 27.06.2019р., 03.07.2019р.

Захисник Коржинський Р.М. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити апеляційну скаргу.

Враховуючі викладене, з урахуванням того, що апеляційна скарга підписана ОСОБА_1 , що також свідчить про обізнаність апелянта про розгляд справи, та кожна особа на власний розсуд користується процесуальними правами, вважаю за необхідне розглянути скаргу у відсутність вказаних осіб.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, постанову судді - скасувати, прийняти нову, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З постанови судді вбачається, наступне: «В судове засідання, яке призначалось на 16 травня 2019 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку» (а.п. 20-21), проте вказані висновки суду не відповідають відомостям, що містяться у матеріалах провадження.

Так, даних про те, що ОСОБА_1 було належним чином повідомлено судом першої інстанції про час розгляду справи 16.05.2019 року, матеріали справи не містять.

З матеріалів провадження вбачається, що повістка про виклик до суду на ім`я ОСОБА_1 на 16.05.2019 року о 08-40 год. разом з поштовим конвертом та рекомендованим повідомленням повернулись на адресу суду, з відміткою поштового зв`язку щодо причини не вручення - «за закінченням терміну зберігання» (а.п. 17-19).

Вважаю, що суд першої інстанції мав можливість, з урахуванням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, відкласти розгляд справи та повторно викликати до суду ОСОБА_1 , оскільки одноразову неявку до суду неможливо визнати зловживанням процесуальними правами.

З урахуванням викладеного, постанова суду першої інстанції як незаконна підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження апелянту належить поновити, постанову суду - скасувати та прийняти нову постанову, виходячи з наступного.

По суті пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині порушення ним п. 2.5 ПДР України, тобто відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, доходжу наступного висновку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 пояснив, що він був тверезим, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він не відмовлявся, працівники поліції не надавали йому приладу «Драгер» для продуття та не доставляли його в медичний заклад.

Разом з тим, перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю встановленим, що ОСОБА_1 11.04.2019 року о 19-55 год. в м. Коломия по вул. Петлюри, керував автомобілем «ВАЗ-21093», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, підтверджується доказами, що містяться В матеріалах провадження, та дослідженими під час апеляційного провадження, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДП №052660 від 11.04.2019 року, який містить відомості щодо двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , засвідчені їх особистими підписами, та поясненнями ОСОБА_1 наступного змісту: «Не Згідний, не вживав» (а.п. 1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме приладу «Драгер» 6820, де в графі «результати огляду на стан сп`яніння» міститься запис: «гр. ОСОБА_1 від проходження відмовився», а в графі «свідки огляду» міститься запис: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.п. 2);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де в графі результати огляду зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» 6820, відмовився, а в графі «особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив» міститься запис - «не доставлявся, відмовився» (а.п. 3);

- поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , долучених до протоколу, з яких вбачається, що їх було запрошено працівниками поліції бути свідками, та засвідчити факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» та в медичному закладі, при цьому свідки власноручно засвідчили вказані пояснення своїми підписами з приміткою, що з їх слів записано вірно (а.п. 4-5);

- рапортами працівників поліції, що були присутніми під час проведення огляду, в яких зазначено про те, що під час перевірки документів, у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук та почервоніння обличчя, проте водій ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився пройти огляд на стан сп`яніння з використанням приладу Драгер 6820 та й у медичному закладу, у зв`язку із чим на останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП (а.п. 6-7).

До матеріалів провадження також долучено свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатору алкотесту 6820 «Драгер» (а.п. 9) та відеозапис з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції (а.п. 11) тощо.

Так, з диску, на якому міститься відеозапис з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, який був досліджений в ході апеляційного перегляду (а.п. 11), вбачається, як патруль поліції рухається за автомобілем марки «ВАЗ-21093», д.н.з. НОМЕР_1 , зупиняє автомобіль, за кермом якого перебуває водії ОСОБА_1 , якому повідомлена причина зупинки його транспортного засобу як те, що водій не був пристебнутим ременем безпеки під час керування. Працівник поліції під час спілкування оголошує підозру у керуванні автомобілем в стані спяніння. У подальшому вбачається як працівник поліції у присутності двох свідків пропонує останньому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або в закладі охорони здоров`я, на що останній відмовляється.

Враховуючи наведене вище, вважаю, що працівники поліції під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 діяли відповідно до приписів як ст. 266 КУпАП та й приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція).

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Аналізуючи вказані вище матеріали справи та наявний в них відеозапис, доходжу висновку, що наданими суду матеріалами поза всяким розумним сумнівом доведено як факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом, так і його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у передбаченому законом порядку.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння містить в собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому в діях ОСОБА_1 є склад даного правопорушення.

Доводи апелента в частині того, що працівники поліції не надавали йому для проходження тесту прилад «Драгер», та не доставили його до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння, не свідчать про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місті зупинки так і в медичному закладі, тому у такому випадку закон не передбачає обов`язку працівників поліції у наданні водієві приладу «Драгер», так само як й доставки останнього до медичного закладу, виходячи з того, що сам факт відмови водія транспортного засобу від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР України) міститься в собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що в якості свідків працівниками поліції було залучено випадкових водіїв, яким було надано для підпису вже готові пояснення, не підтверджений матеріалами провадження, та не доводять правомірність дій ОСОБА_1 по відмові від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, відповідно до вимог діючого законодавства, зокрема ст. 272 КУпАП, свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи, а відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, то вважаю зібрані працівниками поліції докази належними та допустимими.

Жодних сумнівів в упередженості свідків, з урахуванням змісту відеозапису, та твердження апелянта про те, що вони є випадковими водіями - немає.

З наданих суду матеріалів вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення містить записи щодо всіх необхідних реквізитів, зокрема й в частині відомостей щодо свідків (а.п. 1).

Пояснення свідків, які, зі слів апелянта, були написані працівниками поліції, та надані останнім лише для підпису є слушними, проте це не є порушенням норм діючого законодавства, оскільки вказані пояснення, засвідченні особистими підписами свідків та місять їх власноручний запис наступного змісту: «З моїх слів записано вірно, мною прочитано», тому сумніві у змісту цих пояснень не виникає (а.п. 4-5).

Таким чином, перевіривши всі наявні докази у справі, співставивши їх як з фактично дослідженими по справі обставинами, та й зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, вважаю доведеним факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння містить в собі склад вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи дані вимоги закону, зокрема й ч. 2 ст. 33 КУпАП, визнаю вказане порушення Правил дорожнього руху грубим, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до норм діючого законодавства, а саме ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384,20 грн., який підлягає стягненню з ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Коломийського міськрайсуду Івано-Франківської області від 16.05.2019 року, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, - скасувати.

Прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 грн. 20 коп., в спеціальний фонд Державного бюджету України.

Штраф підлягає сплаті не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу.

У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло