ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/3032/17 Номер провадження 33/814/529/19Головуючий у 1-й інстанції Олейнікова Г. М. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП України
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Автозаводського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 18 липня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, працюючий монтером ПАТ „КрАЗ", проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 320 грн. в дохід держави.

Постановою судді ОСОБА_2. визнаний винуватим в тому, що він 20.04.2017 року, о 14.00 год., по проїзду Аврори, 1, в м.Кременчук Полтавської області, керував автомобілем „ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка не відповідає дійсності). Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми умисними діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому вказав, що у нього з поліцейськими виникла конфліктна ситуація, під час якої працівники поліції повідомили, що вони вбачають у нього ознаки алкогольного сп'яніння та запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння в медичній установі. Від проходження вказаного огляду не відмовлявся та запропонував пройти огляд на місці події, оскільки в його автомобілі знаходились інструменти, а замки дверей не працювали, і він не міг залишити транспортний засіб без нагляду.

Зазначені в протоколі свідки під час пропозиції пройти огляд на стан сп'яніння присутні не були, що ставить під сумнів надані ними пояснення.

Крім того, після складення протоколу про адміністративне правопорушення відразу поїхав до медичної установи та пройшов огляд на стан сп'яніння, результат якого виявився негативним.

Наявний в матеріалах справи відеозапис не в повній мірі відображає фактичні обставини справи, складається із уривків та фрагментів, а тому не може вважатися допустимим доказом.

Всупереч положенням закону, поліцейські після складення протоколу про адміністративне правопорушення посвідчення водія не вилучали, від керування транспортним засобом не відсторонили, а автомобіль тимчасово не затримували.

Окрім того, просить визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови та поновити пропущений строк, вказуючи на те, що про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений не був, а про результат розгляду справи йому стало відомо лише 01.04.2019 року, а тому не мав змоги в передбачені законом строки оскаржити вказану постанову.

Вислухавши ОСОБА_2, який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та апеляційна скарга підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З огляду на те, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто суддею за відсутності правопорушника, який не був обізнаний про час та місце розгляду справи, а про результати її розгляду дізнався лише 01.04.2019 року, строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин і тому його необхідно поновити.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду даних вимог закону не дотримався, у зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Диспозицією ч.1 ст.130 КпАП України передбачено відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п.6 вказаного Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Тобто, за загальним правилом огляд водія на стан сп'яніння має проводитись на місці зупинки, а у закладі охорони здоров'я такий огляд проводиться лише в разі відмови водія від проведення огляду на місці зупинки чи у разі незгоди з його результатами.

Апелянт зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду, оскільки був тверезий. Зазначив, що просив поліцейських провести огляд на місці зупинки, оскільки не міг без нагляду залишити автомобіль, який не зачинявся через несправності дверного замка. Після цього інспектор поліції запросив двох понятих, увімкнув нагрудну камеру і задав йому запитання щодо згоди на проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі.

Отже, ОСОБА_2 погодився на проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, однак, поліцейські не забезпечили йому можливості пройти такий огляд.

Із приєднаного до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу він не відмовлявся.

Враховуючи викладене, підстав для направлення водія для проходження огляду на стан сп'яніння до медичного закладу не було.

Більше того, одразу ж після зазначених подій, в межах двох годин ОСОБА_2 самостійно, за власною ініціативою пройшов огляд на стан сп'яніння у медичному закладі. Згідно з висновком лікаря ОСОБА_2 був тверезий.

Твердження апелянта про те, що він не заперечував проти проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, нічим не спростовані. Свідки, в присутності яких, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, місцевим судом не допитувались. На відеозаписі, приєднаному до матеріалів провадження, не зафіксовано момент зупинки транспортного засобу, розмови поліцейських та водія. Взагалі на відео відсутні будь-які події, що відбувались до моменту запрошення понятих та відмови водія пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі.

Також в матеріалах справи відсутні дані про відсторонення водія від керування транспортним засобом, хоча у відповідності до ч.1 ст.266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Наведене підтверджує доводи апеляційної скарги, а матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на спростування вищевказаних показань особи, що притягається до адміністративної відповідальності, про обставини події.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Автозаводського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 18 липня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Автозаводського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 18 липня 2017 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська