КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі:

секретаря судового засідання - Бендюжик Ю.А.

особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_2

захисника - Кобенко О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 17.07.2018, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою визнано винним ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого суду, особа, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій він просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Святошинського районного суду міста Києва від 17.07.2018 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи подане в межах апеляційної скарги клопотання про поновлення строку на звернення з апеляційними вимогами ОСОБА_2 вказує на те, що судом було порушено його право на захист, не було повідомлено про дату судового засідання, хоча було подано клопотання про відкладення розгляду справи з поважних причин. Стверджує, що він не знав про винесене судом рішення, про нього йому стало відомо лише коли він подав клопотання про ознайомлення зі справою, а копія постанови йому була вручена 15.12.2018.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на неповноту судового розгляду, зазначає, що він не керував транспортним засобом коли до нього підійшов працівник поліції і в матеріалах справи відсутні докази керування ним автомобілем. Наголошує, що він відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп?яніння, а пропозиції пройти огляд у медичному закладі йому не надходило, від якого він не відмовлявся. Також апелянт стверджує, що фабула протоколу не відображає всі ознак складу правопорушення.

Як встановлено судом першої інстанції, 23.02.2018 об 23 годині 30 хвилин ОСОБА_2 керував автомобілем «Шкода», номерний знак НОМЕР_1, на вул. Симиренка, 24-А в м. Києві. Зважаючи на те, що у працівників патрульної поліції були підстави вважати, що ОСОБА_2 перебував у стані сп'яніння згідно із ознаками такого стану, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння. Однак ОСОБА_2 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків.

Першочергово судом вирішено клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_2 до суду не з?явився, сповіщався належним чино про час, дату та місце розгляду справи.

Разом з тим матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження сповіщення ОСОБА_2 про судове засідання на 17.07.2018, хоча і в клопотанні від 05.07.2018 останній просить відкласти судове засідання, призначене на 05.07.2018 та попередити його про наступний розгляд справи, зазначаючи при цьому свою адресу та номер телефону.

Не містять матеріали справи також і доказів на підтвердження отримання ОСОБА_2 копії постанови, яка направлялась йому супровідним листом від 19.07.2018.

Натомість, згідно наявної в матеріалах справи розписки, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 отримав лише 15.01.2019, попередньо 09.01.2019 ознайомившись з матеріалами справи (а.с. 19-20). Апеляційну скаргу ОСОБА_2 подано 18.01.2019, що підтверджується штамповою відміткою поштового відділення (а.с. 26).

З огляду на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження належного повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи в суді першої інстанції, при тому, що апеляційну скаргу він подав в межах десятиденного строку з часу ознайомлення з текстом оскаржуваного судового рішення, зважаючи на принцип доступу до правосуддя, який випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, за даних обставин суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_2 строк на звернення з апеляційними вимогами, прийнявши подану ним апеляційну скаргу до розгляду.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_2 та його захисника ? адвоката Кобенко О.Ю., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, надавши суду пояснення, вирішивши заявлені клопотання, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд не знаходить підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_2, з огляду на наступне.

П.2.5. ПДР України визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Між тим, згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:

? протоколом про адміністративне правопорушення від 23.04.2018 серії БД №335212, в якому викладено повні відомості щодо особи правопорушника, суть правопорушення, обставини, час та місце вчиненого правопорушення, посилання на відповідний пункт ПДР України та на статтю, яка передбачає відповідальність за такі дії, вказано відомості про свідків і їх підписи, відомості про відмову ОСОБА_2 від підпису протоколу і надання пояснень, дані щодо вилучених документів (не вилучались, постанова ВР №258140), тощо (а.с. 1);

? письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 22.04.2018, згідно яких ОСОБА_2, який керував транспортним засобом «Шкода Октавія», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками сп?яніння у їх присутності відмовився від проходження тесту на стан сп?яніння (а.с. 2).

? відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що особа на ім?я Руслан під час спілкування з поліцейським повідомляє, що за кермом був його товариш, якому належить транспортний засіб, вони тільки перепаркували автомобіль, їхати далі не збирались. Також особа на ім?я Руслан не спростовує існування у нього та у водія ознак сп?яніння (а.с. 3).

Наведені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своєму взаємозв?язку ? достатності для підтвердження висновку суду першої інстанції щодо доведеності вини водія ОСОБА_2 в порушенні ним приписів п.2.5. ПДР України, що як наслідок тягне за собою відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Цими доказами в цілому, і відеозаписом з нагрудної камери поліцейського зокрема, також спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він не керував транспортним засобом коли до нього підійшов працівник поліції.

Крім того в матеріалах справи наявний рапорт інспектора Шкирти Д.В., з якого слідує, що екіпажем 819 отримано виклик за адресою: м.Київ, вул. Симиренка 24А (в. автомобілі "Шкода Октавія" з литовською реєстрацією дуже гучно грає музика), по прибуттю за викликом було виявлено автомобіль "Шкода Октавія", номерний знак НОМЕР_1, який рухався у дворі. Після зупинки цього автомобіля було встановлено особу ? ОСОБА_2, який пояснив, що хотів перепаркувати авто. У водія було виявлено ознаки алкогольного сп?яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп?яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. На ОСОБА_2 було складено протокол за ст.130 КУпАП та винесено постанову згідно ч.1 ст.126 КУпАП за відсутність посвідчення водія.

Хоча і вказаний рапорт не є самостійно доказом по справі, однак у взаємозв?язку з протоколом, письмовими поясненнями свідків та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського відтворює сприйняті інспектором обставини і події та пов?язує зафіксовані в наявних доказах факти.

Не знаходять свого підтвердження також і посилання апеляційної скарги на те, що фабула протоколу не відображає всіх ознак складу правопорушення, оскільки ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову водія пройти огляд на стан сп?яніння відповідно до встановленого порядку. При цьому, відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння повинна бути в нерозривному зв'язку з керуванням транспортним засобом з ознаками сп?яніння, які згідно п.2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затверджена спільним Наказом МОЗ та МВС України N 1452/735), виявляє поліцейський.

Стосовно доводів ОСОБА_2 про порушення поліцейським порядку огляду, визначеного ст.266 КУпАП, то суд вважає такі посилання апелянта надуманими, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що водій наполягав на його проходженні у медичному закладі, а тому така позиція сторони захисту оцінюється як введення суду в оману з метою уникнення відповідальності.

Попри зазначене, оскільки в ході перегляду даної справи в апеляційному порядку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності забезпечено можливість взяти участь в судовому розгляді, надавати пояснення по справі, заявляти клопотання, якими останній скористався на стадії апеляційного розгляду справи, будь які сумніви щодо об'єктивності прийнятого місцевим судом рішення з яким також погоджується і суд апеляційної інстанції відсутні, у зв'язку з чим доводи наявної апеляційної скарги щодо нез'ясування судом всіх обставин справи, є неспроможними.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Святошинського районного суду міста Києва від 17.07.2018 та закрити на провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 17.07.2018 ? задовольнити, прийнявши апеляційну скаргу до розгляду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 17.07.2018, якою його визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП України з накладенням адміністративного стягнення ? залишити без задоволення, а постанову суду ? без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/1016/909/2019

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Новик В.П.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.