ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/127/19 Номер провадження 33/814/507/19Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1, з участю: секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 22 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 22 березня 2019 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, не одруженого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень на користь держави з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів терміном на 1 рік та стягнуто 384,20 грн. судового збору.

ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що 17.01.2019 в сел. Опішня, по вул. Нова, керував автомобілем НОМЕР_1, в стані наркотичного спяніння. Огляд на стан спяніння проведено в Зіньківській центральній районній лікарні 18 січня 2019 року о 00 годині 40 хвилин.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, а справу провадженням закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

З рішенням районного суду не погоджується, так як останнє прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не сприяв повному, обєктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду є незаконною та непоґрунтованою.

Зазначає, що висновок щодо результатів медичного огляду та протокол про адміністративне правопорушення оформлені неналежним чином та не відповідають обставинам справи.

Також вважає, що суд не звернув уваги на те, що сам огляд був проведений з порушенням процедури проведення огляду на стан алкогольного спяніння, передбаченої «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції».

Крім того мотивує тим, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив йому в задоволенні клопотання про відкладення судового розгляду для надання йому часу на укладення угоди з адвокатом ОСОБА_4, яка на змогла зявитись для судового розгляду, призначеному на 22.03.2019, чим порушив його права.

Заслухавши пояснення апелянта на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема,за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до п. 2.9 a) Правил дорожнього руху водієві забороняєтьсякерувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно Правил дорожнього руху водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ґрунтується на сукупності досліджених судом доказів, достовірність яких сумнівів не викликає та яким суд надав належну оцінку.

Зокрема, такі висновки ґрунтуються на даних які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серія БД №271563 від 18.01.2019, згідно, якого ОСОБА_2 17 січня 2019 року, о 23 годині 25 хвилини в сел. Опішня, по вул. Нова, керував автомобілем НОМЕР_1, в стані наркотичного спяніння, чим порушив п. 2.9 "а" ПДР.

Огляд на стан спяніння, проведено в Зіньківській центральній районній лікарні 18 січня 2019 року о 00 годин 40 хвилин.

Згідно даних висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №5 від 18.01.2019 ОСОБА_2 перебуває в стані наркотичного спяніння (а.с. 2).

Щодо доводів про те, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про відкладення для надання часу на укладення угоди з адвокатом ОСОБА_4, яка на змогла зявитись для судового розгляду, призначеному не 22.032019, слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_2 22.03.2019 під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, був присутній і заяву про відкладення розгляду справи не надавав. Крім цього не надав і угоди, укладеної із захисником, та поважності причин його неявки.

У суді апеляційної інстанції апелянт користувався послугами захисника ОСОБА_3, з яким угода укладена в день розгляду справи 23 квітня 2019 року.

Крім того, під час судового засідання в суді апеляційної інстанції, також, не зміг надати доказів того, що ним укладалась угода про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_4 перед судовим засіданням в суді першої інстанції.

Вказане спростовує доводи апелянта про те, що суд першої інстанції порушив його право на захист під час судового розгляду.

Заявлене апелянтом, що було порушено процедуру його огляду на стан наркотичного спяніння нічим не обґрунтовані. Так, відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №5 від 18.01.2019, який було проведено лікарем Зіньківської ЦРЛ, ОСОБА_2 перебуває в стані наркотичного спяніння (а.с. 2). Він ознайомлений з результатом огляду та від підпису висновку відмовився. Зауважень не записав і висновок не оскаржував.

Зазначене апелянтом у суді апеляційної інстанції, що за кермом автомобіля була інша особа, нічим не підтверджено. Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №271563 щодо ОСОБА_2, останній власноручно зробив запис, що він не згоден з результатами огляду, керував автомобілем тверезий. Вказане спростовує пояснення апелянта, що автомобілем керувала інша особа. Крім цього у протоколі про адміністративне правопорушення зроблено запис, що автомобіль залишено на АЗС «BVS» під відео спостереженням.

Тому такі пояснення апелянта суд розцінює як спосіб захисту та намаганням уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

За таких обставин, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується вказаними вище доказами, які узгоджуються між собою.

Таким чином, приходжу до висновку, що доводи апеляційної скарги необґрунтовані, а тому не спростовують висновки суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 22 березня 2019 року стосовно нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко