Справа № 161/190/19 Провадження №33/802/247/19 Головуючий у 1 інстанції:Черняк В. В.
Категорія:ст.ст.122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2019 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю ОСОБА_2 та його захисника Гаврилюка В.В., потерпілої ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2019 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП, притягнути його до адміністративної відповідальності, яка передбачена ст.ст.122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП остаточно накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячи двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400,00 грн. (двадцять тисяч чотириста гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 23 грудня 2018 року о 13 год. 45 хв. в м. Луцьку по вул. Ветеранів, 5А, керуючи транспортним засобом Renault Traffic, номерний знак НОМЕР_1, при виїзді з прилеглої території не надав переваги в русі автомобілю Audi Q7, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який рухався по вул. Ветеранів, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковані поліцейським як порушення п.10.2 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ст.124 КУпАП.

Він же, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23 грудня 2018 року серії БД №317867, в тому самому місці, в той , керуючи тим самим транспортним засобом, був причетний до ДТП, після чого залишив місце події не повідомивши працівників поліції. Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковані поліцейським як порушення п.2.10 «а» ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ст.122-4 КУпАП.

Він же, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23 грудня 2018 року серії БД №317867, в тому самому місці та в той самий день о 15 год. 10 хв., керуючи тим самим транспортним засобом, вживав алкоголь, а саме коньяк, після дорожньо-транспортної пригоди з його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння. Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковані поліцейським як порушення п.2.10 «є» ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.4 ст.130 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що судом не враховано його пояснень щодо того, що він ДТП не вчиняв, а взято до уваги пояснення потерпілої ОСОБА_4, які на його думку не відповідають дійсності. Зазначає, що ним в суді першої інстанції заявлялось клопотання про призначення автотехнічної експертизи, яке було безпідставно відхилено. Вважає, що його причетність у ДТП судом не доведена, а тому залишення ним місця пригоди, неповідомлення про це працівників поліції та вживання алкогольних напоїв після ДТП не можуть лягти в основу визнання його винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень.

Перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника Гаврилюка В.В., які апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, заперечення потерпілої ОСОБА_4, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

Факт вчинення ОСОБА_2 правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП, доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема, згідно протоколів про адміністративні правопорушення серії БД № 317866, БД № 317867, БД № 069218 від 23 грудня 2018 року; схемою місця ДТП, згідно якої у автомобіля Audi Q7, державний номер НОМЕР_2, наявні потертість на задньому лівому підкрильнику, пошкодження лакофарбового покриття на задньому лівому крилі, чеком приладу драгер разом з актом огляду на стан алкогольного сп'яніння, який складений за участю двох свідків (показник проміле - 1,79%), поясненнями ОСОБА_4 наданими письмово поліцейським, а також безпосередньо судді під час судового розгляду, відеозаписами з бодікамер поліцейських, на яких ОСОБА_2 не заперечує факт зіткнення з автомобілем потерпілої, залишення місця ДТП після цього та вживання алкогольних напоїв до приїзду поліцейських (коньяку).

Потерпіла ОСОБА_4 в суді першої інстанції пояснила, що коли сталося зіткнення з автомобілем ОСОБА_2, він зупинився та вийшов з автомобіля з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Після цього покинув місце ДТП, а вона викликала працівників поліції. Аналогічні пояснення потерпіла надала працівникам поліції на місці складання протоколу, уточнила та доповнила їх при апеляційному розгляді.

Що стосується клопотання ОСОБА_2 про призначення судової автотехнічної експертизи, то як вірно зазначив суд першої інстанції, правових підстав для її призначення немає, оскільки факт порушення ПДР з боку ОСОБА_2, а саме ненадання переваги в русі іншому автомобілю під час виїзду з прилеглої території, є очевидним, а тому не потребує додатковому дослідженню судовим експертом.

Враховуючи вищезазначене та зібрані у справі докази, яким суд першої інстанції дав правильну правову оцінку, приходжу до висновку про законність постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2019 року щодо ОСОБА_2 за ст.122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП.

Заперечення сторони захисту при апеляційному розгляді справи щодо неналежності як доказу схеми ДТП, якій суд першої інстанції дав оцінку як доказу про доведеність вини ОСОБА_2 в даному ДТП, не впливає на правильність висновків суду першої інстанції оскільки судом беззаперечно встановлено і сторонами не оспорюються факт відсутності водія ОСОБА_2 та належного йому транспортного засобу на місці пригоди при огляді працівниками поліції.

Мотиви захисника Гаврилюка В.В. та правопорушника ОСОБА_2 про те, що ДТП могла статись з участю останнього однак він не усвідомлював факт її настання, були предметом перевірки судом першої і апеляційної інстанції, якою встановлено з пояснень потерпілої (а.с.9), записів бодікамер поліцейських про невідповідність цих мотивів фактичним обставинам справи.

Крім того, при складанні протоколів ОСОБА_2 посилаючись на роз'яснені йому права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, на відміну від потерпілої не вказав на наявність можливих свідків даної ДТП та обставин чи була вона вчинена з його участю.

Щодо незаконності постанови суду першої інстанції із-за відмови суду в проведенні експертизи, допиті всіх свідків, неналежності доказу у вигляді схеми до ДТП також не заслуговують на увагу, оскільки наявність механічних пошкоджень на автомобілі потерпілої ОСОБА_4 доводиться їх переліком, зазначених працівниками поліції в схемі, а вартість відновлювального ремонту не є кваліфікуючою ознакою правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення суд першої інстанції, відповідно до даних вимог Закону, врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_2, ступінь його вини та інші обставини, обравши йому стягнення з врахуванням ст.36 КУпАП, передбачене санкціями ст.122-4, ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2019 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.А.Подолюк