П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Слива Ю.М., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови, 02 січня 2019 року о 01:00 годині на вул. Микільксько-Слобідській, 1-а у м. Києві, ОСОБА_2, керував транспортним засобом «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

На вказану постанову суду, захисник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з постановою, вважає її незаконною та необґрунтованоючерез неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Суд поверхнево та формально дослідив матеріали справи та наявні у них докази, обмежившись лише оголошенням письмових доказів, без перегляду відеозапису та допиту свідків і поліцейських, які складали протокол, клопотання сторони захисту про ознайомлення з матеріалами справи та виклику свідків, судом було проігноровано. Разом з цим, захисник зазначає, що протокол наявний в матеріалах справи, необхідно вважати недопустимим доказом, оскільки він складений з порушеннями, а саме у ньому не зазначено, що водієві пропонували пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також те, що він відмовився від проходження такого огляду, або огляду в закладі охорони здоров'я, не зазначено цього і в поясненнях свідків, окрім цього, направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння, в матеріалах справи відсутнє. Тому, просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити.

У судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив.

Заслухавши захисника ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, суд приходить до наступного.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Так, винність ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №284038 від 02.01.2019 року, у якому викладені обставини вчинення правопорушення, а саме: що ОСОБА_2 у присутності двох свідків відмовився проходити огляд на стан сп'яніння (а.с.1); поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з яких видно, що ОСОБА_2 у їх присутності відмовився проходити огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку (а.с.3); даними диску з відеозаписом із нагрудної камери поліцейського.

Вказаний відеозапис був переглянутий і в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи про те, що ОСОБА_2 не перебував у стані наркотичного сп'яніння, не можуть вплинути на законність оскаржуваної постанови суду першої інстанції та не звільняють ОСОБА_2 від відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки відповідальність за вчинення дій передбачених вказаною статтею настає як за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

За даних обставин, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення є правильними та законними.

Кваліфікація дій ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП є правильною.

Зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд належним чином проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При прийнятті рішення, суд також врахував й особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, врахував, що дане правопорушення є грубим порушенням ПДР України.

Тому, із стягненням у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, апеляційний суд погоджується, і підстав для його зміни та пом'якшення не вбачає.

Таким чином, постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2019 року є законною і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2019 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.М. Слива