Справа № 361/7201/18
Провадження № 3/361/16/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2018 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Телепенько А.Д., розглянувши матеріали, що надійшли з Департаменту захисту економіки Управління захисту економіки у Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Київ, працюючої директором ТОВ «Ассоль і К», та по сумісництву є депутатом Броварської міської ради Київської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 456 від 25 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 , будучи депутатом Броварської міської ради Київської області, являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону та примітки до ст. 1726 КУпАП, на якого поширюється дія Закону, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону, пункту 1 рішення НАЗК від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, в установлений законом термін не повідомила НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 1726 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засідання свою вину визнала частково, пояснила наступне.

01 грудня 2017 року ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 31,1 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212, за ціною 240 310 (двісті сорок тисяч триста десять) гривень. Відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни в майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна була зобов`язана письмово повідомити про це Національне агентство. Повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування треба було подати особисто шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті НАЗК через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Продаж квартири супроводжувався певними труднощами. Після підписання договору купівлі-продажу покупці, почали поводитись непередбачувано, і в період з 02 грудня 2017 року по 06 грудня 2017 року вимагали в усній формі повернути частину сплачених коштів за квартиру або розірвати договір і повернути всі сплачені гроші за квартиру, мотивуючи свою вимогу начебто виявленими недоліками в роботі побутових приладів. В своєму рішенні покупці посилались на п.4.1. укладеного договору купівлі-продажу, згідно якого: «Продавець стверджує, що: незастережних недоліків, які значно знижують цінність або можливість використання за цільовим призначенням зазначеної в цьому Договорі квартири, немає; від Покупця не приховано обставин, які мають істотне значення; усі інженерні комунікації знаходяться в робочому стані і функціонують за призначенням; самовільних переобладнань (перепланувань) немає; внаслідок продажу квартири не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі тимчасово відсутніх осіб, неповнолітніх, малолітніх дітей, непрацездатних, не дієздатних, обмежено дієздатних та інших осіб, яких Продавець зобов`язана утримувати за законом чи Договором; будинок в якому знаходиться зазначена квартира, не є аварійним, не підлягає зносу; Договір не укладається під впливом тяжких для Продавця обставин. Якщо повідомлена інформація не відповідає дійсності, Покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору, якщо вона не знала і не могла знати про права третіх осіб на відчужувану Квартиру.

В цей період ОСОБА_1 вагалась подавати декларацію про зміни в майновому стані, оскільки питання ціни договору купівлі-продажу або навіть угоди загалом було остаточно не вирішеним. Коли спірні питання були вирішені, ОСОБА_1 підійшла до вирішення питання подання декларації. В період із 07 грудня 2017 року по 10 грудня 2017 року остання не змогла вирішити питання технічних помилок для запуску програми формування та реєстрацій е-декларацій. Основний браузер, яким вона користувалась на своєму робочому комп`ютері, в той період погано працював із сайтом подання е-декларацій. Під час переходу на сторінку відповідного сайту її комп`ютер не завантажував необхідну сторінку.

Зазначає, що вже зустрічалась з такою помилкою при заповненні першої декларації, і в неї була можливість скористатись технічною допомогою спеціаліста. Але в цей раз, в неї не було можливості запросити спеціаліста для вирішення питання переінсталяції іншого браузеру для налагодження роботи відповідного програмного забезпечення. Цю помилку ОСОБА_1 виправила при поданні щорічної декларації.

Крім того, вказує, що навмисного наміру приховувати зміни в майновому стані в неї не було. Інформацію про е-декларування отримувала як від апарату Броварської міської ради так і самостійно. Погодитись із твердженням старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу № 1 управління економіки в Київській області ДЗЕ Національної поліції України, підполковником поліції Ісуповим В.М., викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення, про те що ОСОБА_1 була належним чином проінформована про встановлені Законом обмеження не може тому, що хронологія надходження листів із поясненнями щодо е-декларування від апарату Броварської міської ради доводить, що лист із поясненнями щодо декларування про зміни в майновому стані вона отримала лише 19 грудня 2017 року, тоді коли ці зміни вже відбулися і строк подання минув. В подальшому зобов`язується подібних помилок уникати.

Прокурор Васечко В.В. в судовому засіданні підтримала доводи викладені в протоколі про адміністративне правопорушення про наявність в діянні суб`єкта відповідальності за пов`язане з корупцієюправопорушення ОСОБА_1 , та необхідність притягнення до адміністративної відповідальності, дослідивши надані матеріали, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією,передбаченого ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується матеріалами справи - протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією,передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП від 25 жовтня 2018 року № 456.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне закрити провадження у даній справі виходячи з такого.

Питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення врегульовано статтею 247 КУпАП.

Приписи цієї статті встановлюють обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення. Зокрема, відповідно до пункту 7 частини першої цієї статті до підстав, за наявності яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, віднесено закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 38 КУпАП України, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 38 КУпАП України у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження у судовому порядку можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом трьохмісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня виявлення але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суд при здійсненні правосуддя повинен діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, системне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє суду дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Виходячи з вище викладеного, враховуючи, що на момент розгляду даної справи суд встановив, що закінчився строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП України, що є обставиною, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, а тому провадження, згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 284 КУпАП України, суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції.

Суддя Телепенько А.Д.