Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Білоуса І.Л., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, працює на ПП «Волинь-Трейд-Пак» на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2019 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384, 20 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08 грудня 2018 року о 10 год. 50 хв. по вул. Боженка, 19 в м. Луцьку керував транспортним засобом «ВАЗ -2101» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, у встановленому порядку, відмовився чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про його звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП. Вказує, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, проте поліцейський повідомив про відсутність в нього спеціального технічного засобу. Також вважає, що порушено його право на захист. Водночас, просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження постанови судді, яку отримав лише 13 березня 2019 року.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній мотивів, суддя приходить до наступного висновку.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду матеріалів справи щодо нього в суді першої інстанції, копію постанови отримав лише 12 березня 2019 року, а скаргу подав 19 березня 2019 року, тому строк апеляційного оскарження постанови йому слід поновити, так як він пропущений із поважних причин.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 150907 від 08 грудня 2018 року, за змістом якого перший, керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров'я, поясненнями свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відеозаписом з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції вбачається, що інспектор поліції на місці зупинки транспортного засобу пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу та у ВОНД, на що отримав відмову.

Перевіряючи протокол про адміністративне правопорушення за доводами апелянта, порушень вимог ст.256 КУпАП не вбачається, суть правопорушення розкрита відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП.

Враховуючи вищезазначене та зібрані у справі докази, яким суд першої інстанції дав правильну правову оцінку, приходжу до висновку про законність оскаржуваної постанови судді від 27 лютого 2019 року щодо ОСОБА_1 ч.1 ст.130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд безпідставно розглянув справу без участі ОСОБА_1 чим порушив право останнього на захист, то вони є безпідставними з огляду на те, що судом вживались достатні і необхідні заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КпАП України, у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення, просить обмежитись усним зауваженням.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із положеннями ст.33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Санкцією частини 1 статті 130 КУпАП для водіїв передбачено єдиний та безальтернативний вид стягнення, - такий як штраф в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Дані вимоги закону суддею першої інстанції при призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 були дотримані в повному обсязі, оскільки застосоване щодо нього стягнення відповідає санкції, інкримінованого йому правопорушення і фактично є єдиним та безальтернативним видом стягнення.

Водночас, апеляційний суд не вбачає підстав для можливості звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення на підставі ст.22 КпАП України, оскільки адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Беручи до уваги вищенаведене, законних підстав для скасування оскаржуваної постанови та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КпАП України, апеляційний суд не вбачає, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя