ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 33/819/154/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 року м. Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Бугрик В.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 12 лютого 2019 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови, вважаючи, що суд при її винесенні неповно та однобічно дослідив обставини, які мають істотне значення для вирішення справи, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду оскільки розгляд справи був проведений судом без належного повідомлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, про наявність оскаржуваної постанови стало відомо лише 04 березня 2019 року, просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Встановлено, що копія постанови від 12.02.2019 року в порушення вимог ст. 285 КУпАП не була протягом 3-х днів вручена або вислана особі, щодо якої її винесено. Копія постанови не була своєчасно йому направлена, а ОСОБА_2 отримана лише тільки 04.03.2019 року, у звязку з чим строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши захисника ОСОБА_1 та ОСОБА_2, свідка ОСОБА_3 вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Згідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено, що відносно ОСОБА_2 складено адміністративний протокол, в якому зазначено, що він 12 грудня 2018 року близько 10:50 години в м. Херсоні по вул. Маяковського керував транспортним засобом Nissan Primastar р. н. ВТ 69995 ВМ з ознаками алкогольного спяніння та на вимогу працівників поліції пройти огляд за допомогою алкотестеру або проходження огляду в медичному закладі, відмовився у присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» розяснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу.

Встановлено, що ОСОБА_2 зупинили 12.12.2018 року о 10 годині 50 хвилин за порушення ПДР України, а саме водій здійснив вїзд в зону дії дорожнього знаку 3.2.1. «Вїзд заборонено», під час спілкування з водієм працівниками поліції було помічено ознаки алкогольного спяніння. Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складався працівниками поліції в період з 10 години 50 хвилин до 14 години 14 хвилин, про що зазначено в тексті протоколу.

З матеріалів справи, а саме пояснень свідків ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5, залучених працівниками поліції до складання протоколу, ними не було засвідчено факт відмови від проходження ОСОБА_2 медичного огляду або використання алкотестеру.

Відповідно до пояснень свідків та рапорту лейтенанта поліції ОСОБА_6 не зрозуміло з яких ознак та якими діями було встановлено підозру працівників поліції на знаходження ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Також встановлено, що факт відмови ОСОБА_2 від підпису та отримання протоколу не був засвідчений належним чином, а у своїх поясненнях свідки не вказали на відмову ОСОБА_2 від отримання протоколу та його підпису. Таким чином вбачається не чітке формулювання суті правопорушення.

Приписами ст. 283 цього Кодексу встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона не відповідає наведеним вимогам закону та не містить опису обставин, установлених суддею під час розгляду справи.

Обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків, проте судом не було

належним чином оцінено сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності за ст.130 КпАП є, зокрема, ухилення водія від огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_2 в апеляційному суді заперечував свою винуватість та пояснював, що не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння та пропонував поліцейських надати прилад (алкотестер) для проходження огляду на місці, проте працівники поліції йому відмовили, та зазначили, що в наявності алкотестер у патруля відсутній і потрібно огляд проходити у медичному закладі охорони здоровя.

Після цього ОСОБА_2 о 13.25 годині звернувся до КУ «Обласного наркологічного диспансеру» Херсонської обласної ради, де було встановлено, що у ОСОБА_2 ознак алкогольного спяніння не виявлено. (а.с. 17) Зазначені пояснення ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив і свідок ОСОБА_3 Таким чином, щодо складання протоколу о 14:14 годині були наявні письмові докази того, що водій ОСОБА_2 тверезий, про що він повідомив поліцейських.

Також в матеріалах справи відсутні дані про відсторонення водія від керування транспортним засобом, хоча у відповідності до ч. 1 ст. 266 КпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Наведене підтверджує доводи апеляційної скарги про невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, а матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на спростування вищевказаних показань порушника про обставини події.

Працівник поліції, який склав протокол та зазначені у протоколі свідки викликались апеляційним судом для дачі пояснень, проте у судове засідання зазначені особи не зявились, причини своєї неявки не повідомили.

Згідно з вимогами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи були порушені вимоги процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, і тому вважає необхідним за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до вимог п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, скасувати оскаржувану постанову.

На час ухвалення апеляційним судом постанови закінчились строки накладення адміністративного стягнення, і так як справа надійшла до апеляційного суду після закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, тому відповідно до приписів п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі має бути закрито в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити по даній справі строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити, постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 12 лютого 2019 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 скасувати, провадження по справі закрити на підставі ст. 38 КУпАП, у звязку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського апеляційного суду В.В. Бугрик