ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/741/19 Справа № 175/256/19 Суддя у 1-й інстанції - Ребров С. О. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , місце роботи не зазначено,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.183-1 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 відповідно до виконавчого листа № 2-5598/2011 виданий 02.10.2013 року, не сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості станом на 01.01.2019 року у розмірі 5 410,71 грн. за період з 06.02.2018 року по 01.01.2019 року, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 183-1 КУпАП.

На постанову суду від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга, в якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови та скасувати постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2019 року на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП , як не законну, та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що постанова винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, висновок суду не відповідає встановленим обставинам справи і наявним в матеріалах справи доказам, при цьому суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду. Звертає увагу на те, що дізнався про оскаржувану постанову 17.05.2019 року коли він був терміново викликаний до керівництва філії ДУ "Центр пробації" Дніпровського районного відділу у Дніпропетровській області. Зазначає, що йому стало відомо про накладення на нього адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин. Самої постанови він не отримував, на судове засідання його не викликали та не повідомляли.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 в підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, доводи апеляції, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Враховуючи позицію ОСОБА_1 стосовно пропуску процесуального строку оскарження, а також те, що копія постанови своєчасно йому не направлялась, про розгляд справи він не був повідомлений належним чином, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Згідно матеріалів справи, судовий розгляд справи в суді першої інстанції та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відбулося 31.01.2019 року без участі останнього. В постанові суд першої інстанції зазначив, що в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд апеляційної інстанції вважає, що за відсутності належної інформації про обізнаність ОСОБА_1 про судовий розгляд протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, всупереч вимог ст.ст.268, ст.277-2 КУпАП, суд першої інстанції незаконно розглянув справу без його участі.

За вказаних обставин, суд першої інстанції проявивши поспішність, допустив істотне порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, гарантованих ст.268, 254 КУпАП, що є підставою для скасування постанови суду.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення по суті апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.183-1 КУпАП.

Апеляційний суд бере до уваги, що 06 лютого 2018 року набрав чинності Закон України № 2234-VIII від 07.12.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким главу 14 КУпАП доповнено статтею 183-1.

Диспозиція ч.1 ст.183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З об`єктивної сторони даний адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому, для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

З огляду на наведене, за загальним положенням, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом. Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність і саме тому, мають зворотну силу.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє відображення і в ст.7 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Враховуючи викладене, оскільки ст.183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, то дана норма не має зворотної дії в часі.

Таким чином, період несплати аліментів особою до вступу в дію ст.183-1 КУпАП не має прийматися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, суд першої інстанції не звернув уваги, на те, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавались законом як правопорушення. Так, період несплати ОСОБА_1 аліментів до вступу в дію положень ст. 183-1 КУпАП - з 03.10.2013 року по 05.02.2018 року, не повинен враховуватись при вирішенні питання про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Також, як вбачається з матеріалів, державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кондрачук Д.О. були винесені наступні постанови:

- постанова від 30.05.2019 року про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України на підставі того, що заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 погашена в повному обсязі та станом на 30.05.2019 року відсутня;

- постанова від 30.05.2019 року про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами на підставі того, що заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 погашена в повному обсязі та станом на 30.05.2019 року відсутня;

- постанова від 30.05.2019 року про скасування тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичної та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії на підставі того, що заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 погашена в повному обсязі та станом на 30.05.2019 року відсутня;

- постанова від 30.05.2019 року про скасування тимчасового обмеження боржника у праві полювання на підставі того, що заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 погашена в повному обсязі та станом на 30.05.2019 року відсутня;

- постанова від 30.05.2019 року про скасування заходів примусового виконання на підставі того, що заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 погашена в повному обсязі та станом на 30.05.2019 року відсутня;

- постанова від 30.05.2019 року про повернення виконавчого документу за заявою стягувача і заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 погашена в повному обсязі та станом на 30.05.2019 року відсутня.

Зважаючи на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Отже приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню з винесенням нової постанови, якою ОСОБА_1 слід визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та закрити провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т АН О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі закрити, на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко