Провадження № 33/4820/220/19
Справа № 689/59/19 Головуючий в 1-й інстанції Дворнін О. С.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді ОСОБА_1, з участю секретаря судового засідання Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, на постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 5 березня 2019 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 5 березня 2019 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 10 грудня 2018 року о 17год. 00 хв. по вул.Миру в с.Михайлівка, керував автомобілем «ВАЗ 21063», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, а постанову суду першої інстанції скасувати. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що не ухилявся від явки в судове засідання, проте з обєктивних причин 5 березня 2019 року не зміг зявитися в судове засідання, оскільки отримав перелом двох ребер правої половини грудної клітини та був змушений їхати в Хмельницьку міську лікарню для надання медичної допомоги. ОСОБА_2 заперечує, що 10 грудня 2019 року в с.Михайлівка керував автомобілем з ознаками алкогольного спяніння та з тих причин, що не довіряв працівникам поліції, відмовився від проходження огляду і підписання протоколу. Суд першої інстанції не викликав та не допитав свідків, а додані їх пояснення до протоколу не можуть підтверджувати обставини, оскільки вони заздалегідь надруковані працівниками поліції. Розгляд справи відбувся у його відсутність, чим суд позбавив ОСОБА_2 права заявляти клопотання про виклик свідків та надати пояснення щодо обставин справи. В матеріалах справи відсутнє направлення особи для огляду на стан алкогольного спяніння у медичний заклад, що є порушенням вимог відповідної Інструкції. Протокол складений з порушенням вимог ст.256 КУпАП та є недопустимим доказом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника в підтримання доводів апеляційної скарги, які під час апеляційного розгляду просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, постанову суду щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження в справі закрити, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_2, задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 не був присутній в засіданні суду першої інстанції 5 березня 2019 року, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відомості про вручення йому копії постанови в межах строку апеляційного оскарження в провадженні відсутні. Копія постанови була отримана апелянтом лише 25 березня 2019 року, що підтверджується наявною в матеріалах розпискою (а.с.27). За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску апелянтом строку оскарження постанови суду щодо ОСОБА_2, в звязку з чим йому слід поновити строк оскарження постанови суду.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 10 грудня 2018 року був складений інспектором роти СРПП №1 Ярмолинецького ВП лейтенантом поліції ОСОБА_4, того ж дня, о 17 год. 00 хв. в с.Михайлівка по вул.Миру, ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ 21063», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апелянт не наводить, не встановлено таких і апеляційним судом. В складеному протоколі вказано, що апелянт відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, що підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами.

Факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки та в медичному закладі, підтверджується даними відеозапису з місця події, переглянутого під час апеляційного розгляду, а відсутність направлення поліцейського на проведення огляду в медичному закладі, від якого ОСОБА_2 відмовився, не вказує, що поліцейськими не було дотримано відповідної процедури, зважаючи на категоричну відмову водія від огляду і в лікарні.

Згідно цих записів видно, що в темну пору доби транспортний засіб зупинився, та поліцейські розпочали наздоганяти водія. ОСОБА_2 в присутності двох свідків відмовився від огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки та в медичному закладі, оскільки вказував, що він не керував даним транспортним засобом, був лише пасажиром, а керувала інша особа, проте, хто керував автомобілем в такому разі, на запитання працівників поліції відповісти не зміг. Також апелянт не оспорював факту наявності в нього ознак вживання алкогольних напоїв, на які звертав увагу поліцейський, та в ході розмови з працівниками поліції ОСОБА_2 повідомив, що вживав спиртні напої.

В апеляційному суді теж не надав жодних обєктивних доказів, що належним йому автомобілем керувала якась інша особа, не надав суду змістовних пояснень, що це за особа, якщо вона була. Апеляційний суд критично оцінює такі його твердження, зважаючи, що поліцейські під час фіксування правопорушення зауважували, що бачили, як водій залишив автомобіль з водійського сидіння, а не з пасажирського, як про це вказував апелянт. Жодної іншої особи на місці поліцейськими виявлено не було.

За змістом п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані спяніння, згідно з ознаками такого стану, зокрема, в разі наявності запаху алкоголю з порожнини рота, нестійкої ходи.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Підтверджував факт присутності двох свідків ОСОБА_2 і в поданій апеляційній скарзі, вказуючи на присутність при цьому свідків, які були запрошені поліцейськими.

Доводи апелянта, що суд не викликав та не допитав свідків в судовому засіданні, як підстави для скасування постанови суду, на увагу не заслуговують, позаяк в суду першої інстанції не було необхідності у виклику та допиту свідків, присутніх під час фіксування правопорушення, з приводу обставин, зафіксованих на відео. Тому такі твердження апелянта щодо неповноти судового розгляду не можуть бути враховані судом як підстава для скасування постанови суду з цих підстав. Не заявлено про виклик та допит цих свідків апелянтом і в апеляційному суді; апеляційний суд також враховує, що обставини, на які вказував ОСОБА_2, чітко зафіксовані на відеозаписі.

Положеннями ст. 268 КУпАП передбачено можливість розгляду справ (в яких участь особи, що притягується до відповідальності не є обовязковою) у відсутність цієї особи в разі, якщо в суду є відомості про повідомлення особи про судовий розгляд справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги, що суд розглянув справу у відсутність апелянта, чим позбавив його права заявляти клопотання та давати пояснення щодо обставин справи, як підстави для скасування судового рішення, не можуть бути враховані апеляційним судом. З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 повідомлявся про розгляд справи через його дружину, яка відмовилася в присутності свідків від отримання розписки (а.с.21), в апеляційній скарзі не оспорював, що йому було відомо про місце, день та час судового розгляду.

Твердження апелянта, що він 5 березня 2019 року перебував в Хмельницькій міській лікарні, оскільки він напередодні отримав перелом двох ребер правої половини грудної клітини та не міг зявитися в судове засідання, не можуть слугувати підставою для скасування судом постанови, позаяк апелянт не надавав суду першої інстанції до початку розгляду справи будь-яких заяв про відкладення розгляду справи та про своє бажання взяти участь у засіданні суду першої інстанції. Заяв про відкладення розгляду справи до суду першої інстанції ні апелянтом, ні членами його сімї не подавалось із зазначенням про вищевказані обставини.

В випадку нез'явлення особи, що притягується до відповідальності, що була повідомлена про слухання справи, однак не прибула у судове засідання, в суду першої інстанції відповідно до ст.268 КУпАП були всі підстави для розгляду справи у відсутність ОСОБА_2 на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин підстави для скасування постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 відсутні.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння, відмовився від проходження огляду на стан спяніння відповідно до встановленого законодавством порядку. Вказані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, даними відеозапису.

При розгляді справи щодо ОСОБА_2 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, допущено не було.

Неточності в часі складення протоколу не можуть слугувати підставою для визнання протоколу недопустимим доказом, позаяк, як встановлено в апеляційному суді, протокол складався після фіксування працівниками поліції правопорушення з допомогою камер поліцейських.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Деражнянського районного суду Хмельницької області від 5 березня 2019 року.

Постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 5 березня 2019 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя