ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1561/18 Номер провадження 33/814/157/19Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем Журою Н.Л., з участю: захисника ОСОБА_2, особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 01 листопада 2018 року, щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1,-

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені суддею суду першої інстанції обставини

Постановою судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 01 листопада 2018 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_3 06 жовтня 2018 року о 18 год. 15 хв. керував мопедом Хонда без номерного знаку по вул. Радянській в с. Малі Будища Зіньківського району Полтавської області з ознаками алкогольного сп'яніння та, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, закрити провадження у справі в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що постанова судді прийнята із порушенням норм процесуального та матеріального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи. Вказує на те, що при прийнятті рішення щодо його винуватості суд обмежився лише даними протоколу про адміністративне правопорушення, у судове засідання не викликались і не допитувались свідки, не встановлювались і не досліджувались інші обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апелянт зазначає, що від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння чи іншого сп'яніння не відмовлявся, стверджує, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, вказує, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння, також його не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Позиція апелянта в судовому засіданні апеляційного суду

В судовому засіданні захисник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з наведених в ній підстав.

Мотиви суду

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вважаю, що вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані не в повному обсязі .

Так за нормативним визначенням ст.. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають зокрема оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП базується на інформації, що міститься у протоколі про адміністративне правопорушення, письмових поясненнях свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5. У судовому засіданні суду першої інстанції свідки допитані не були.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції досить формально поставився до питання оцінки зазначених доказів на предмет їх повноти і поза його увагою залишились ряд обставин, які потребували з'ясування.

Як вбачається з протоколу про адміністративні правопорушення, ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку, при цьому не вказано, яким саме чином пропонувався огляд на стан сп'яніння, окрім цього в поясненнях, зазначених в протоколі, ОСОБА_3 вказав, що випив 100 г горілки, тобто визнав, що перебував в стані алкогольного сп'яніння, а тому відмова від огляду на стан сп'яніння є нелогічною, в даному випадку. Дані обставини щодо запропонованого способу огляду на стан сп'яніння ОСОБА_3, необхідно було з'ясувати під час судового розгляду судом першої інстанції.

Окрім цього, письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на які посилається в своїй постанові суддя місцевого суду, є повністю тотожними.

Текст цих письмових пояснень щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, а саме: «від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку та продуття приладу драгер на місці відмовився» є заздалегідь друкованим, з вписуванням тільки даних самих свідків, даних правопорушника та дати та місце вчинення адміністративного правопорушення.

Визнання вказаних пояснень належними та допустимими доказами, з урахуванням наведених вище порушень, є вочевидь неправильним.

Також викликають сумніви в тому що працівники поліції пропонували пройти медичний огляд ОСОБА_3 на місці, а вразі його відмови в медичному закладі. Однак, суд першої інстанції вищенаведене, не взяв до уваги, не викликав свідків для їх допиту, а лише обмежився їх письмовими поясненнями.

Апеляційний суд позбавлений можливості надати оцінку будь-яким поясненням ОСОБА_3 в судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки фіксування перебігу судового засідання взагалі не здійснювалось у будь-який спосіб.

Також, дослідженням матеріалів адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_3 06 жовтня 2018 року о 18 год. 15 хв. керував мопедом Хонда без номерного знаку по вул. Радянській в с. Малі Будища Зіньківського району Полтавської області та був зупинений працівниками поліції, які під час спілкування з ОСОБА_3, з'ясували, що в останнього не має прав на керування транспортним засобом, внаслідок чого винесли постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП. Окрім цього, в працівників поліції виникла підозра про знаходження ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння про що склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, суд першої інстанції повинен був перевірити чи отримував ОСОБА_3 посвідчення водія, тобто чи являється він в розумінні ст. 130 КУпАП водієм, чи є іншою особою ( який не має права керування транспортними засобами, тобто водійського посвідчення) на яку, вразі визнання її винуватою, накладається адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів громадян (без позбавлення спеціального права). Однак, не з'ясувавши вищенаведене, суддя визнав ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначив адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, що є неправомірним, оскільки ОСОБА_3 не наділений таким правом, так як не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, відповідно до наданої відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області ( а.с.60).

Отже, суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3, на зазначені обставини не звернув уваги, розглянув справу формально та припустився помилки.

При розгляді справи апеляційним судом доводи ОСОБА_3 щодо порушення порядку проходження огляду на стан сп'яніння, та інші порушення, не спростовані.

На неодноразові виклики апеляційного суду, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до суду не з'явились. В матеріалах справи відсутній відеозапис оформлення адміністративного правопорушення щодо фіксації обставин зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3 та обставин за яких йому було запропоновано працівниками поліції пройти огляд на стан сп'яніння.

Відповідно до наданої суду відповіді Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області на запит захисника ОСОБА_2, під час виявлення та складання адміністративного протоколу БД №270929 від 06.10.2018 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП на гр. ОСОБА_3 не проводилася автоматична відеофіксація подій.

Статтею 62 Конституції України закріплено принцип, за яким обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

В даному випадку посадовими особами , які складали протокол про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності , не надано суду переконливих доказів винуватості особи. Не було здобуто таких доказів і апеляційним судом під час перевірки доводів апеляції.

Відповідно до статті 247 п.1 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи, що в ході апеляційного розгляду не здобуто переконливих доказів винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а всі сумніви тлумачаться на користь особи, апеляція підлягає задоволенню, а провадження у справі закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247 п.1 , 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити;

Постанову судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 16 липня 2018 року, якою визнано винним ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП - скасувати;

На підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити;

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя А.О.Рябішин