АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/354/19 Справа № 703/1868/17 Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2019 р. Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 РФ, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень та один рік позбавлення права керування транспортними засобами; стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн., -

в с т а н о в и в :

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 вересня 2017 року ОСОБА_3 визнаний винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він 02 червня 2017 року близько 11 год. 05 хв. по вул. Соборній в м. Сміла Черкаської області керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9. ПДР. Огляд на стан спяніння проводився за допомогою приладу "Drager Alcotest 6810" в присутності двох свідків. Результат огляду на стан спяніння позитивний - 2,45 %.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 вересня 2017 року та закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також ОСОБА_3 подав заяву про поновлення строку оскарження в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 вересня 2017 року. Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, ОСОБА_3 вказує, що не був викликаний належним чином на розгляд справи, будь-які докази про належне його повідомлення в матеріалах справи відсутні, а про постанову суду йому стало відомо при оформленні постанови інспектором поліції 12.03.2019 року при перевірці документів. Копію оскаржуваної постанови отримав лише 19.03.2019 року, тому строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин.

По суті апеляційних вимог вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду.

Вказує, що при перевірці особи на стан алкогольного сп'яніння, інспектор поліції повинен дотримуватись «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а саме ч. 1, ч. 3, ч. 5, ч. б, ч. 7, розділу II «Проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським і оформлення його результатів», особливо звернувши увагу на ч. 6 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а саме, огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків та проходження тесту на алкогольне сп'яніння на спеціальному приладі «ДРАГЕР», і якщо водій після проведення перевірки на приладі «ДРАГЕР» не згоден з результатами, він має право на освідування, але в порушення вимог інструкції інспектором було відмовлено в проходженні такого в медичній установі, а освідування на прилад «ДРАГЕР» проводилося без присутності двох свідків.

Також вказує, що суддя не звернув увагу на те, що до матеріалів справи інспектор поліції додав рапорт, який не посвідчений жодною печаткою та не зареєстрований, що ставить під сумнів цей рапорт як за доказ. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано двох свідків, а в матеріалах справи пояснення лише одного свідка, написані не ним особисто, а записані лише з його слів.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені. Пояснив, що він дійсно був зупинений працівниками поліції за вказаних у протоколі обставин, мав суперечку з ними щодо під ставності зупинки. В ході суперечки працівник поліції висловив підозру щодо його тверезості, хоча він був абсолютно тверезим, й запропонував йому пройти тест на місці, на що він погодився і пройшов тест на газоаналізаторі. З незрозумілих причин прилад показав стан спяніння, з чим він не погодився і просив відвезти його на освідування до лікарні, однак у цьому йому відмовили і склали протокол. Також на нього склали в той день протокол за відсутність посвідчення водія, що він не заперечує.

Інспектор поліції ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, хоча був належно викликаний до суду. Телефонограмою указав, що не може зявитися, у звязку із занятістю на роботі.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає наступне.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не був присутнім у суді під час розгляду справи відносно нього. Враховуючи, що згідно з розпискою ОСОБА_3 копію постанови отримав 19.03.2019 р. (а.с. 20), а апеляційна скарга подана ним 20.03.2019 р., вважаю справедливим визнати названі апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними, й вбачаю необхідним його поновити.

По суті апеляційної скарги вважаю наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, адже факт керування ним транспортним засобом за указаних у протоколі обставин не заперечується ним самим, а факт його перебування у стані алкогольного спяніння при цьому належно підтверджується наявними матеріалами справи, зокрема даними протоколу, де є підпис обвинуваченого; даними документу щодо результатів проходження алкотесту на приладі, де також є підпис ОСОБА_5 Крім цього, до вказаних документів долучені пояснення свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, в яких вказується, що ОСОБА_5 у їх присутності проходив огляд на стан спяніння, мав позитивний результат приладу й при цьому сам не заперечував, що вживав алкоголь.

Доводи апелянта про те, що розгляд провадження в суді першої інстанції відбувся без його участі, що має бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, суддя апеляційного суду відхиляє, вбачаючи, що в суді апеляційної інстанції обвинуваченому була надана у повному обсязі можливість довести суду свою позицію, й достатніх аргументів щодо незаконності чи несправедливості оскаржуваного рішення суду надано не було. Тому суддя апеляційного суду не вбачає доцільним скасовувати вірне по суті рішення виключно з формальних міркувань.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 вересня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 вересня 2017 року відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко