Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/208/19
Провадження № 3/280/292/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2019 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Щербаченко І. В., розглянувши матеріал, який надійшов від Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонерку, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 16416 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1,

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області 26.03.2019 від Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 16416 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №096480 від 22.01.2019 ОСОБА_1 22.01.2019 о 08 годині 30 хвилин продала ОСОБА_2 0,5л самогону за 30 гривень, чим порушила вимоги статті 12 ГКУ в частині здійснення господарської діяльності щодо якої є спеціальна заборона, чим вчинила правопорушення, передбачене статтею 16416 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, письмові заперечення, приходжу до таких висновків.

Згідно статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та ін.

При цьому орган (посадова особа) за змістом статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положення статті 16416 Кодексу України про адміністративні правопорушення містить дві частини. Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 16416 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає в разі зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України. Адміністративна відповідальність за частиною 2 статті 16416 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає в разі вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, якщо вони були пов'язані з отриманням доходу у великих розмірах або вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке саме правопорушення.

У вищевказаному протоколі дії ОСОБА_1 не кваліфіковано за відповідною частиною статті 16416 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 порушено вимоги статті 12 ГКУ в частині здійснення господарської діяльності щодо якої є спеціальна заборона, проте які саме порушення цього закону нею допущені не зазначено.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права із за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (пункт 34 рішення у справі «Тейксера де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, пункт 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а також ,що порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаними Конвенцією про захист прав і основоположних свобод 1950 року, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

У справі «Малофєєва проти Росії» ЄСПЛ серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Зважаючи на те, що диспозиція статті 16416 Кодексу України про адміністративні правопорушення є бланкетною, у протоколі мав бути зазначений конкретний закон, яким встановлена заборона займатися збутом самогону як видом господарської діяльності.

Положеннями статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначений вичерпний перелік видів господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Виходячи з визначення понять та термінів, передбачених у статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»фальсифікацією алкогольних напоїв є, в тому числі, умисне, з корисливою метою виготовлення алкогольних напоїв та тютюнових виробів з порушенням технології.

Тобто, виходячи з вищезазначеного, самогон є фальсифікованим алкогольним напоєм. Збут самогону не утворює об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого статтею 16416 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки, по-перше, не є видом господарської діяльності, по-друге, відповідальність за реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв передбачена положеннями статті 177? Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

З огляду на встановлені під час розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, тому, з метою недопущення порушення гарантованих особі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод його процесуальних прав, у тому числі право на захист, керуючись також положеннями статті 62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити у звязку з недоведеністю її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 16416 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження.

Керуючись статтями 7, 9, 16416, 245-247, 251-252, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення 22.01.2019 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 16416 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. В. Щербаченко