Провадження № 3/331/1374/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Клименко Л.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Акимівка Генічеського району Херсонської області, громадянки України, офіційно не працевлаштована, сімейний стан заміжня, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2019 року, приблизно о 05-00 годині, ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила психологічне насилля по відношенню до чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що полягало у тому, що вона вигнала свого чоловіка з місця його проживання на тривалий час та не дала змоги останньому потрапити назад до його місця проживання.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнала та пояснила суду, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із чоловіком ОСОБА_2 та онуком ОСОБА_3 . Так, 09.10.2019 року вона ніяких насильницьких дій по відношенню до свого чоловіка не застосовувала, з дому його не виганяла.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї», насильство в сім`ї це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї по відношенню до іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Диспозицією та об`єктивною стороною правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

У практиці Європейського суду з прав людини існують рішення, що стосуються порушення прав людини, встановлених у Європейській конвенції в ситуаціях насильства в сім`ї. Це, зокрема, «А проти Сполученого Королівства» (1998), «Контрова проти Словаччини» (2007), «Беваква та С. проти Болгарії» (2008), «Опуз проти Туреччини» (2009). Останнє вказане рішення ЄС стосується багаторічного насилля в сім`ї відносно жінки та її матері. Системних характер насильницьких дій протягом багатьох років в результаті призвів до смерті матері заявниці. Не зважаючи на неодноразові спроби жінки привернути увагу своїми скаргами правоохоронні органи, та захистити себе та свою родини з боку держави, залишились безрезультатними. В даній справі Європейський суд прийшов до висновку, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є питанням, що зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 28 Конституції України декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Статтею 15 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» передбачено, що члени сім`ї, які вчинили насильство в сім`ї, несуть кримінальну, адміністративну чи цивільно-правову відповідальність згідно з законом.

Одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом ( ст. 245 КУпАП).

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, повністю підтверджена фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 289520 від 09.10.2019 року в сукупності з рапортом співробітника поліції від 09.10.2019 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 4658 від 09.10.2019 року, згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, протоколом прийняття заяви ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 09.10.2019 року, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насилля, письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , долученими до матеріалів даної справи.

Суд критично ставиться до тверджень ОСОБА_1 про те, що жодного конфлікту між нею та її чоловіком ОСОБА_2 взагалі не було та те, що вона жодного разу не виганяла його з квартири, оскільки вони спростовуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , долученими до матеріалів справи. Доводи щодо її невинуватості наповнені лише формальним змістом, жодного з досліджених судом доказів, доведеність винуватості ОСОБА_1 за стандартом доказування «поза розумним сумнівом» не спростовують.

На підставі викладеного, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме, вчинення домашнього насильства.

Призначаючи адміністративне стягнення, підлягає врахуванню суспільна небезпечність адміністративного проступку та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі чого, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, майновий стан, суду відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, належить піддати правопорушника адміністративному стягненню, що відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, яке буде справедливим, достатнім і необхідним для виховання особи в дусі поваги до законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень, а так само співмірним стягненням за вчинене.

Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_1 офіційно не працевлаштована, постійного джерела доходу не має, тому таке стягнення майнового характеру, як штраф, суд не вбачає підстав застосовувати.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт, яке буде реальним для виконання та достатнім для виправлення.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 173-2, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати відносно ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді 30 (тридцяти) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок. (Реквізити для сплати судового збору: Стягувач: ДСА України; Отримувач коштів: ГУК м. Києві/м. Київ/22030106; ; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок: № UA6026001; Код класифікації: 22030106; Адреса стягувача: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ).

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Суддя Л.В. Клименко