ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., за участю:

секретаря судових засідань Харабари А.І.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Дорошенко О.О.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Дорошенко О.О., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 27 червня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 27 червня 2019 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. на користь держави.

Згідно постанови районного суду, 02.06.2019 року близько 2 години 18 хвилин по вул. Тернівській у м. Чернівці ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2107» з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

На вказану постанову суду, захисник Дорошенко О.О., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови районного суду і скасувати її та закрити провадження по справі щодо його довірителя.

Щодо пропуску строку вказує на те, що ані він, ні його довіритель участі у розгляді справи районним судом не брали. Копію постанови було отримано ОСОБА_1 лише 09.09.2019 року. Вважає, що за таких обставин строк на апеляційне оскарження йому має бути поновлений.

ЄУНСС 726/1124/19 Головуючий у 1 інстанції: Асташев С.А.

Провадження № 33/822/594/19 Суддя-доповідач: Потоцький В.П.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Щодо незаконності постанови районного суду зазначає, що районним судом не було взято до уваги те, що ОСОБА_1 перебував біля авто, проте не керував транспортним засобом. Працівники поліції неодноразово вказували йому про те, що він може відмовитися від проходження медичного огляду, але не роз`яснюють йому наслідків такої відмови. Вважає, що існує факт перевищення службових повноважень поліцейськими. Свідки були залучені пізніше, вони не бачили факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного дослідження на стан наркотичного/алкогольного сп`яніння.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Дорошенко О.О., приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи те, що постанову районного суду було винесено за відсутності ОСОБА_1 , даних про надсилання останньому копії винесеного рішення немає, а останній отримує таку копію лише 09.09.2019 року, про що свідчить його підпис (а.с.37), за таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду захисником Дорошенко О.О. , який як вказує також саме з цього моменту дізнався про винесене судове рішення і діє від імені ОСОБА_1 , підлягає поновленню.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах апеляційної скарги, у поряду ст. 294 КУпАП, приходжу до наступного.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, про що має бути зазначено у постанові.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддею місцевого суду вказаних вимог не було дотримано в повному обсязі.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя в своїй постанові лише формально зазначив, що вина останнього підтверджується наявними матеріалами справи, без надання оцінки кожному доказу по справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

Враховуючи зазначене, вважаю, що районним судом було застосовано спрощений підхід до судового розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, проігноровано права особи, яка притягається до відповідальності, що є неприпустимим.

В апеляційному суді, ОСОБА_1 пояснив, що того дня, 02.06.2019 року, він не керував транспортним засобом, а лише стояв поруч автомобіля свого батька та ремонтував поламане вікно. До нього під`їхали працівники поліції та попросили

надати документи. Зауважив, що коли під`їхали поліцейські автомобіль не рухався, не був заведений, а він лише намагався відремонтувати вікно. З невідомих йому причин, після перевірки документів, йому світили у очі ліхтариком, а потім сказали, що він має їхати з ними до лікаря. Такі вимоги були йому незрозумілі, оскільки він не керував транспортним засобом на момент приїзду поліцейських. Зазначає, що йому погрожували, що або він їде сам, або його примусово відвезуть до лікарні, що і було зроблено. На нього наділи кайданки та примусово відвезли на вул. Миколаївську. У лікарні він також не погоджувався із законністю дій поліцейських тому і не проходив ніякий огляд.

Свідок ОСОБА_4 повідомив суду, що 02 червня 2019 року у вільному патрулюванні побачив автомобіль «ВАЗ 2107» припаркований з порушенням ПДР України, за кермом сидів ОСОБА_1 , який не зміг пояснити, що сталося. У розмові з його напарницею, останній вказував, що відвозив дівчину додому. При розмові, було виявлено у нього ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано останньому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння по вул. Миколаївській в м. Чернівцях. Оскільки останній не бажав проїхати, до нього було застосовано адміністративне затримання та застосовано спецзасоби, а саме кайданки. Пізніше було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №059839 від 02.06.2019 року ОСОБА_2 ставиться у провину порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, оскільки він керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, зіниці які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

При цьому, водієм є особа, яка керує транспортним засобом, а також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу. При цьому, для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом диспозиції ч.1ст.130 КУпАП, відповідальності підлягають лише особи, які керують транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, або особи, які керували транспортним засобом та відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Матеріали провадження не містять та суду не було надано доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 02.06.2019 року, а тому доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не спростовані належними і допустимими доказами.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із відеозапису з боді-камер працівники поліції під`їжджають до припаркованого транспортного засобу «ВАЗ 2107», з неробочим двигуном, та в процесі розмови із ОСОБА_1 не заперечують того факту, що вони не зупиняли транспортний засіб та не бачили хто ним керував (а.с.7).

Більше того, на відео із боді-камер чітко видно як ОСОБА_1 неодноразово вказує про те, що він не керував транспортним засобом і не розуміє чому має проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння чи куди небудь їхати.

Жодних свідків які б підтвердили факт керування ОСОБА_1 не заявлено.

Більше того, 02.06.2019 року іншим поліцейським було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 417238, згідно якої ОСОБА_2 поставлено у провину порушення вимог п.15.9 ґ, що також свідчить про те, що рух транспортного засобу було припинено.

Крім цього, поза увагою суду не може залишитися і той факт, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залучаються поліцейськими вже після складення лікарем висновку №772 по факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду та обстеження. При цьому, таким свідкам просто надають висновок лікаря для ознайомлення та роз`яснюють, що вони повинні підтвердити факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду. Зазначені обставини підтверджуються відеозаписом з боді-камер.

Більше того, в матеріалах провадження відсутні документи які б свідчили про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, у відповідності до ст. 266 КУпАП, що також ставить під сумнів дії працівників поліції, які вважаючи, що останній перебуває під впливом наркотичних речовин, фактично не передали керування транспортним засобом іншій особі.

Оскільки апеляційним судом було встановлено, що доказів які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали провадження не містять, то за таких обставин відсутні підстави для висновку поза розумним сумнівом про те, що останній у даному випадку є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що в свою чергу виключає адміністративну відповідальність за цим законом, а тому всі подальші дії працівників поліції з приводу освідчення останнього на стан сп`яніння та його відмови, слід визнати недійсними.

Крім цього, як встановлено апеляційним судом, відповідно до паспорта громадянина України прізвище ОСОБА_1 саме « ОСОБА_1 », а не « ОСОБА_1 », як записано і в протоколі та в постанові суду.

Поза увагою суду не може залишитися і той факт, що ОСОБА_1 вказує про неправомірне застосування відносно нього кайданок та примусове утримання працівниками поліції.

При цьому, працівник поліції ОСОБА_4 , будучи допитай апеляційним судом як свідок не заперечив того факту, що ним було застосовано відносно ОСОБА_1 спецзасоби - кайданки, однак поліцейський повідомив суду, що ним було здійснено адміністративне затримання у порядку ст. 261 КУпАП у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 виконувати законну вимогу поліцейського.

Однак матеріали провадження не містять протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_1 , який повинен був бути складеним у відповідності до вимог ст. 261 КУпАП, на підтвердження законності дій працівників поліції.

Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Така ж позиція встановлена і в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Приймаючи до уваги всі наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, апеляційний суд приходить до переконливого висновку, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - закриттю, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ч.2 ст. 62 Конституції України, п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 251, 266, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Дорошенко О.О. строк на апеляційне оскарження постанови Садгірського районного суду м. Чернівці від 27 червня 2019 року.

Апеляційну скаргу захисника Дорошенко О.О., в інтересах ОСОБА_1 ,- задовольнити.

Постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 27 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду [підпис] В.П. Потоцький