Справа № 370/88/19 Головуючий в суді І інстанції - Косенко А.В.
Провадження № 33/824/2116/2019 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ст.124 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Макарівського районного суду Київської області від 12 березня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Макарівського районного суду Київської області від 12 березня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 384 грн. 20 коп.

Із постанови місцевого суду вбачається, що 22.12.2018 близько 16 год. 05 хв. на 41 км +920 м автодороги М-06 Київ-Чоп водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes Bens Vito 116 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги п.п.2.3.б,12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у яких він просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, скасувати постанову Макарівського районного суду Київської області від 12.03.2019, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини ДТП з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що поза увагою місцевого суду залишилась та обставина, що він керував транспортним засобом у крайній лівій смузі руху, а водій ОСОБА_2 рухався за ним. Із урахуванням складних погодних умов на автомобільній дорозі, водій ОСОБА_2 не обрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення транспортних засобів у момент заносу керованого ним автомобіля. На думку апелянта, факт заносу керованого ним автомобіля створив небезпеку для руху керованого ОСОБА_2 автомобіля, що вимагало від нього негайного вжиття заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Натомість останній, у порушення вимог п.12.3 ПДР України не вжив таких дій. Окрім цього, апелянт вказав на проведений за його замовленням висновок експертного автотехнічного дослідження №33/19 від 14.03.2019, результати якого підтвердили його доводи в частині наявності у діях ОСОБА_2 порушень п.12.3 ПДР України які перебували у причинному зв`язку із наслідками у виді зіткнення транспортних засобів.

У запереченнях на апеляційну скаргу інший учасник ДТП ОСОБА_2 просить постанову Макарівського районного суду Київської області від 12.03.2019 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 у крайній лівій смузі руху. На його думку, ці твердження спростовуються схемою місця ДТП та фотознімками із місця пригоди. Звертає увагу на те, що автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 виїхав на його смугу руху не очікувано і раптово, що свідчить про відсутність у його діях порушень п.13.1 ПДР України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Коваль В.Б. на підтримку поданої апеляційної скарги, думку іншого учасника ДТП ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був присутній під час ухвалення оскаржуваного рішення. Копію постанови отримав 27.03.2019. При цьому з 13.03.2019 по 26.03.2019 та з 28.03.2019 по 15.04.2019 ОСОБА_1 перебував на лікування у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, що підтверджено відповідними довідками із медичного закладу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити останньому строк на апеляційне оскарження постанови Макарівського районного суду Київської області від 12.03.2019.

У суді першої інстанції ОСОБА_1 вину у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні визнав. Проте, наголосив, що причиною ДТП стало дорожнє покриття, яке було не належної якості, засніжене та слизьке.

Однак, у апеляційному суді ОСОБА_1 заперечував свою винуватість та вважав, що саме порушення водієм ОСОБА_2 ПДР України перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції погоджується з висновками районного суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, правильності кваліфікації дій за вказаною статтею, оскільки зазначене підтверджуються зібраними у справі доказами.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №201601 від 22.12.2018 вбачається, що 22.12.2018 близько 16 год. 05 хв. на 41 км +920 м автодороги М-06 Київ-Чоп водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes Bens Vito 116 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги п.п.2.3.б,12.1 ПДР України (а.с.1).

Зі схеми місця ДТП, складеної за місцем пригоди слідує, що вона містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження. Достовірність даних, відображених у схемі, підтверджена підписами учасників ДТП. Зауваження щодо її складання відсутні (а.с.2).

До протоколу про адміністративне правопорушення додано письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1 видно, що останній керуючи автомобілем «Mercedes-Bens Vito 116 CDI» не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan X-Trail», який рухався в попутному напрямку (а.с.4).

Інший учасник ДТП ОСОБА_2 про обставини ДТП пояснив, що ОСОБА_1 шляхом обвинувачення його у вчиненні ДТП, намагається уникнути відповідальності. Оскільки саме він не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. Вказане свідчить порушення ОСОБА_1 . положень п.п.2.3.б,12.1 ПДР України та наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.5).

Доводи апеляційної скарги про недотримання водієм ОСОБА_2 безпечної дистанції, в результаті чого трапилася ДТП, на думку суду є необґрунтованими, адже у п.1.10. ПДР України зазначено, що безпечна дистанція - це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разу його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу , що рухається позаду запобігти зіткненню без будь-якого маневру. Аналіз цієї правової норми дає підстави стверджувати те, що її положення застосовуються лише у дорожній ситуації, коли транспортні засоби рухаються в одній смузі руху і передній транспортний засіб здійснює зменшення швидкості руху, у тому і шляхом раптового гальмування до зупинки. Між тим, матеріали справи указують на те, що зіткнення транспортних засобів відбулося за іншої дорожньої обстановки. Так, матеріали справи указують на те, що ДТП сталася за умови, коли автомобілі «Mercedes-Benz Vito 116 CDI» з причепом на якому перебував автомобіль та автомобіль «Nissan X-Trail» рухалися у крайній смузі руху. Ввтомобіль «Mercedes-Benz Vito 116 CDI» здійснив перестроювання у праву смугу руху, у процесі виконання цього втратив керованість, внаслідок чого причеп із автомобілем відірвався, автомобіль «Mercedes-Benz Vito 116 CDI» розвернуло та під кутом винесло на крайню ліву смугу руху, по якій рухався автомобіль «Nissan Х-Тrail », де і відбулося зіткнення цих автомобілів шляхом контактування передньої частини автомобіля «Nissan X-Trail» із лівою боковою частиною автомобіля «Mercedes-Benz Vito 116 CDI». Ці обставини підтверджуються поясненнями водія ОСОБА_2 , поясненнями свідка ОСОБА_4 , водія вантажного автомобіля «DAF», який у наведеній дорожній ситуації був очевидцем події, наявними у справі фотоматеріалами, схемою місця ДТП, зафіксованими пошкодженнями обох автомобілів.

Згідно з п.2.3.б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 12.1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 не врахувавши стану покриття проїзної части у процесі перестроювання у праву смугу руху втратив керованість свого транспортного засобу, внаслідок чого причеп із автомобілем відірвався, автомобіль «Mercedes-Benz Vito 116 CDI» розвернуло та під кутом винесло на крайню ліву смугу руху, по якій рухався автомобіль «Nissan Х-Тrail », де і відбулося зіткнення.

На думку суду, ОСОБА_1 у зазначеній вище дорожній обстановці не вибрав безпечної швидкості руху та порушив вимоги п.п.2.3.б, 12.1 ПДР України, адже не зміг безпечно керувати своїм транспортним засобом та контролювати його рух у вказаних дорожніх умовах, був неуважним та не врахував зміни дорожньої обстановки.

Водночас суд апеляційної інстанції звертає у вагу на те, що в районному суд ОСОБА_1 визнав свою винуватість за ст.124 КУпАП та розцінює зміну його показань у цій частині як обрану лінію захисту.

Пояснення свідка ОСОБА_4 суд апеляційної інстанції вважає прийняти за можливе, оскільки сторонами не заявлено клопотань про визнання цього доказу не допустимим. Окрім того, за клопотанням ОСОБА_1 експертом Скороходом К.І. було проведене дослідження обставин ДТП за участю автомобілів «Mercedes-Benz Vito 116 CDI» та «Nissan Х-Тгаil». У якості вихідних даних експерт сприйняв пояснення свідка ОСОБА_4 та обґрунтовував ними свої висновки, у тому числі і у ході дачі пояснень у суді.

Допитаний у суді апеляційної інстанції у якості свідка рядовий батальйону ПС ОСОБА_5 повідомив, що прибув на місце події 22.12.2019 та допомагав своєму колезі у складанні адмінматеріалу. Повідомив, що механізм ДТП, місце зіткнення та розташування транспортних засобів, зображені на схемі ДТП, відповідають дійсності.

Показання ОСОБА_5 суд апеляційної інстанції вважає правдивими, адже вони повністю узгоджуються з матеріалами справи.

До показань ОСОБА_6 апеляційний суд ставиться критично, адже остання перебуває у родинних відносинах із ОСОБА_1 .

Щодо висновків експерта Скорохода K.M. щодо обставин зазначеної ДТП №33/19 від 14.03.2019 та №91/19 від 09.08.2019, то суд їх оцінює наступним чином. Висновок експерта №33/19 від 14.03.2019 апеляційний суд відхиляє, оскільки будь-яких досліджень із застосуванням спеціальних знань він не містить. Так, фактично у ньому містяться два протилежні за своїм змістом висновки, кожен із яких базується на поясненнях відповідних сторін і фактично є підтвердженням цих пояснень.

Щодо висновку №91/19 від 09.08.2019, то судом апеляційної інстанції він не сприймається у зв`язку із його неповнотою та необ`єктивністю. Зокрема цей висновок не містить його належного обґрунтування чи будь-яких розрахунків, які би давали змогу перевірити його правильність. Так, даючи оцінку діям водія «Mercedes-Benz Vito 116 CDI» у дослідницькій частині висновку, експерт обмежився лише посиланням на матеріали справи не навівши належного обґрунтування того, на підставі чого він дійшов до висновку про послідовність та результати дій як водія автомобіля «Mercedes-Benz Vito 116 CDI», так і водія автомобіля «Nissan X-Trail». Висновки про те, що автомобіль «Mercedes-Benz Vito 116 CDI» не покинув свою смугу при виконанні маневру перестроювання, про контролювання водієм цього автомобіля його руху, щодо не вибору водієм автомобіля «Nissan X-Trail» безпечної дистанції експертом будь-яким чином не мотивовані. Як у висновку, так і при наданні пояснень у суді експерт вдався до оцінки пояснень свідка ОСОБА_4 та власного тлумачення цих пояснень. Так зазначена дорожня ситуація свідком ОСОБА_4 у поясненні викладена наступним чином: «... указаний ав-ль почав перестроюватись в мою (крайню праву) смугу по переду мене. При перестроюванні з лівої у праву смугу руху причіп почало заносити. Я зменшив швидкість до повної зупинки, оскільки попереду відірвався причіп, який зійшов на узбіччя де перевернувся. Після відриву причепа ав-ль Мерседес відкинуло на ліву смугу руху передньою частиною у відбійник...». Між тим, дані пояснення експертом були трактовані як такі, які указували на те, що автомобіль «Mercedes-Benz Vito 116 CDI» не покинув свою смугу руху та зупинився на двох смугах руху одночасно. Експертом не було надано оцінки тому факту, що автомобіль «Mercedes-Benz Vito 116 CDI» зупинився впоперек смуги руху, по якій рухався автомобіль «Nissan Х-Тrail ». Експертом не було дано оцінки факту раптовості маневру та подальшого руху автомобіля «Mercedes-Benz Vito 116 CDI», про що пояснював як ОСОБА_2 , так і свідок ОСОБА_4 .

За умови розвитку дорожньої ситуації, яка зазначена вище, експертом у висновку не наведено жодного обґрунтування, розрахунків чи мотивів того, на підставі чого він дійшов до висновку про не обрання водієм ОСОБА_2 безпечної швидкості руху та безпечної дистанції. На думку суду, ці висновки експерта ґрунтуються виключно на припущеннях, що не може бути прийнято судом у якості доказу невинуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог ПДР України, а відтак і у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Наведене у своїй сукупності спростовує доводи апеляційної скарги щодо незаконності висновків судді про наявність у діях ОСОБА_1 порушень вимог п.п.2.3.б, 12.1 ПДР України.

У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Із огляду на вказане, висновки районного суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №201601 від 22.12.2018, схемою ДТП до нього, письмовими та усними поясненнями учасників, характером та локалізацією пошкоджень транспортних засобів, місцем зіткнення, та є обґрунтованими.

Проаналізувавши докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, місцевий суд вірно прийшов до переконання, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведеною повністю.

Оскільки доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, вони вважаються судом апеляційної інстанції необґрунтованими.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи, притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, та накладенні на нього адміністративного стягнення у виді штрафу були дотримані у повній мірі.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 поновити строк на оскарження постанови Макарівського районного суду Київської області від 12 березня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Макарівського районного суду Київської області від 12 березня 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль