Справа №: 310/904/19
3/310/397/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 березня 2019 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Стручкова Л.І., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов 07.02.2019 року з Приазовського національного природного парку Міністерства екології та природних ресурсів України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м. Бердянськ, Запорізької області, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, не працює, має на утриманні малолітню дитину,

за ст.91 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

03.02.2019 року стосовно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за ст.91 КУпАП в якому зазначено, що о 14 годині 00 хвилин 03 лютого 2019 року в м. Бердянську пос. Колонія територія Приазовського національного природного парку, в районі між вул. Тімірязєва та узбережжям Азовського моря встановлено факт порушення режиму господарської зони громадянином ОСОБА_1, який на автомобілі НОМЕР_2, НОМЕР_3, здійснив незаконне забирання піску обємом 0,8 м3, що є порушенням ст.ст.21, 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», п.4.3.4 «Положення про Приазовський національний природний парк», чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст.91 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.91 КУпАП не визнав. Суду пояснив, що забирання піску здійснив в районі високовольтної електричної лінії по вул. Тімірязєва в м. Бердянськ. Років десять тому на цій ділянці приватна будівельна фірма вирила котлован 100х100 м2 та мали на меті розпочати будівництво. Пісок з виритого котловану вигружали поряд з високовольтною електричною лінією і планували в подальшому використовувати в будівництві. На тому місці стояла тимчасова будівля для будівельників та охорони. Територію охороняли. В подальшому цю тимчасову будівлю прибрали, робітники зникли, котлован наповнився водою. Будь які попереджувальні чи інформаційні знаки, або таблички на цій ділянці відсутні (на підтвердження цього твердження надав суду відеозапис з місця події). Дізнався від співробітників які складали протокол про те, що дана територія віднесено до Приазовського національного природного парку. Пісок брав для дитячого майданчика загального користування, який в подальшому згрузив на тому ж місці де взяв.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст.252 КУпАП, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, суду повинні бути надані докази, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.91 КУпАП, здійснення в межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон, а також територій, зарезервованих для наступного заповідання, забороненої господарської та іншої діяльності, порушення інших вимог режиму цих територій та об'єктів, самовільна зміна їх меж, невжиття заходів для попередження і ліквідації негативних наслідків аварій або іншого шкідливого впливу на території та об'єкти природно-заповідного фонду - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від дев'яти до двадцяти чотирьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення та незаконно добутих природних ресурсів чи без такої.

Об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони об'єктів природно-заповідного фонду. Предмет посягання - території та об'єкти природно-заповідного фонду.

Згідно ст.3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», до природно-заповідного фонду України належать природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам'ятки природи, заповідні урочища, штучно створені об'єкти - ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва.

Об'єктивна сторона правопорушення виражається у здійсненні в межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон, а також територій, зарезервованих для наступного заповідання, забороненої господарської та іншої діяльності, порушення інших вимог режиму цих територій та об'єктів, самовільна зміна їх меж, невжиття заходів для попередження і ліквідації негативних наслідків аварій або іншого шкідливого впливу на території та об'єкти природно-заповідного фонду.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», на території національних природних парків з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико-культурної та інших цінностей природних комплексів та обєктів, їх особливостей встановлюється диференційований режим щодо їх охорони, відтворення та використання згідно з функціональним зонуванням. Зокрема у межах господарської зони проводиться господарська діяльність, спрямована на виконання покладених на парк завдань, знаходяться населені пункти, обєкти комунального призначення парку, а також землі інших землевласників та землекористувачів, включені до складу парку, на яких господарська та інша діяльність здійснюється з додержанням вимог та обмежень, встановлених для зон антропогенних ландшафтів біосферних заповідників.

Положення п.4.3.4 «Положення про Приазовський національний природний парк» кореспондуються з положеннями ст.21 Закону України «Про природно-заповідний фонд України».

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ст.ст.278 та 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Для визнання діяння правопорушенням і, відповідно, застосування передбачених правовими нормами санкцій необхідно встановити наявність у діянні особи складу адміністративного правопорушення.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер КУпАП.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростосованих презумпцій факту.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки в матеріалах адміністративної справи відсутні беззаперечні докази на підтвердження тих обставин, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 порушив режим господарської зони Приазовського національного природного парку, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір стягується у разі накладання адміністративного стягнення. Враховуючи, що при закритті провадження у справі адміністративне стягнення не накладається, судовий збір з ОСОБА_1 стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.91, 213, 221, 247, 251, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.91 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Бердянського міськрайонного суду Л.І. Стручкова