ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/198/19 Справа № 213/4279/18 Суддя у 1-й інстанції - Князєва Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванова А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 січня 2019 року, якою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 січня 2019 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 384 гривні 20 копійок.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 21 грудня 2018 року приблизно о 12 годині 45 хвилин керував автомобілем Форд Транзит, державний номерний знак НОМЕР_1, на автодорозі с. Карпівка Інгулець з ознаками наркотичного сп'яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що згідно постанови суду правопорушення було вчинено ним о 12 год. 45 хв. 21 грудня 2018 року, тобто ознаки сп'яніння були виявлені працівниками поліції у нього саме в цей час. Вважає, що саме з цього моменту починає спливати двох годинний проміжок часу, в який співробітнику поліції необхідно вирішити питання про проведення огляду на стан сп'яніння, і він повинен бути направлений до закладу охорони здоров'я. Суд першої інстанції не дав оцінку тій обставині, що він не відмовлявся від медичного огляду у лікарняній установі, оскільки не вживає наркотичні засоби, хоча працівниками поліції він був зупинений о 12 год. 45 хв., до медичного закладу для проходження медичного огляду був доставлений лише о 15 год. 00 хв. з порушенням строків, передбачених ч. 4 ст. 266 КупАП.

Крім того вказує, що судом першої інстанції не з'ясовано, що лікарем наркологом він був оглянутий, ним було здано сечу для проведення аналізу, але з висновку комунального закладу Криворізький психоневрологічний диспансер Дніпропетровської області від 21.12.2018 року, який був складений за результатами медичного огляду о 16 год. 20 хв. встановлено, що він не пройшов медичного огляду у встановленому порядку. Проте, протокол про адміністративне правопорушення про відмову від проходження медичного огляду складено працівником поліції вже о 16 год. 00 хв., ще до висновку лікаря-нарколога.

Також посилається на те, що в матеріалах справи є пояснення свідка ОСОБА_2, де свідок зазначає, що бланк заповнив власноруч, але наступний свідок ОСОБА_3 надавала пояснення на бланку, який частково заповнений почерком, яким надавались пояснення свідка ОСОБА_2, а частково почерком, яким складено рапорт від імені працівника поліції ОСОБА_4, хоча свідок зазначала, що також надавала свідчення власноруч. Досліджуючи вказані письмові пояснення, суд першої інстанції не надав належної оцінки цим обставинам, не викликав свідків для дачі пояснень безпосередньо суду.

Також зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про відсторонення його від керування транспортним засобом, щодо якого працівник поліції вважав, що водій перебуває у стані наркотичного сп'яніння.

Крім цього, ОСОБА_1 ставить під сумнів підсудність розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Також посилається на те, що ні 29.12.2018 року, ні 02.01.2019 року на сайті Судова влада інформації про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не значилось. Ніяких документів, що стосувались виклику до суду у нього не було і його роботодавець вимагав виходу на роботу. Він бажав приймати участь у розгляді справи, але був позбавлений права приймати участь у дослідженні доказів, не мав інформації про розгляд справи судом, не мав можливості підтвердити поважність звільнення від виконання трудових обов'язків, оскільки на сайті Судова влада, саме в цей час були проблеми технічного характеру.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції було розглянуто адміністративну справу за його відсутності, чим було порушено його право на захист - є безпідставними. Як вбачається з матеріалів справи, останній був повідомлений належним чином про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить його підпис у протоколі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, письмові пояснення свідків, висновок Комунального закладу Криворізький психоневрологічний диспансер ДОР з відміткою про непроходження ОСОБА_1 медичного огляду, оглянувши відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, суддя обєктивно вважав, що винність ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення підтверджується допустимими та достовірними доказами повністю і беззаперечно та їх коло є достатнім та таким, що не потребує його розширення шляхом отримання ще якихось додаткових фактів на підтвердження вини ОСОБА_5 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Ці данні встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами. Разом з тим, положення даної статті вказує на те, що належними доказами можуть бути також показання технічних засобів та приладів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як убачається з рапорту інспектора взводу № 3, роти № 2, батальйона № 2 ППП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_4, під час спілкування з водієм ОСОБА_1, у нього було помічено ознаки наркотичного спяніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння рук, почервоніння обличчя). На законну вимогу пройти огляд у встановленому законом порядку в лікаря нарколога для визначення стану спяніння останній погодився. Прибувши до медичного закладу, під час здачі фізіологічної речовини (сечі) у працівників поліції виникла підозра, що водій ОСОБА_5 намагається підмінити рідину, адже в рукаві куртки у нього було виявлено скляну ємність. На вимогу повторної здачі рідини для аналізу, останній відмовився в присутності двох свідків від огляду. Лікар нарколог склав висновок №2590 від 21.12.2018 року про те, що водій не пройшов огляд у встановленому законом порядку для встановлення стану спяніння (а.с. 4, 8).

Відеозаписами, що здійснені за допомогою відеореєстатора (бодікамери), дослідженими в судовому засіданні, підтверджено скоєння ОСОБА_1 правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При перегляді відеозапису встановлено, що водій ОСОБА_1 в присутності двох свідків категорично відмовився від проходження медичного огляду. Цей доказ чітко підтверджує факт адміністративного порушення та співвідноситься та узгоджується з іншими доказами, що були отримані в судовому засіданні: протоколом, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, рапортом інспектора поліції ОСОБА_4, а також висновком КЗ Криворізький психоневрологічний диспансер ДОР від 21 грудня 2018 року з відміткою про не проходження ОСОБА_1 медичного огляду.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії працівників поліції повністю відповідали приписам норм наступних нормативно-правових актів: наказу МВС від 07.11.2015р. № 1395 Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, сумісному Наказу МВС та МОЗ України від 09.11.2015р. № 1452/735 Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції розроблених на виконання законів України Про дорожній рух, Про Національну поліцію та Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зокрема, пункт 12 згаданого вище сумісного Наказу МВС та МОЗ України від 09.11.2015р. № 1452/735 наголошує: у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я. Відмова водія від проходження медичного огляду на предмет встановлення стану алкогольного спяніння, факт якої беззаперечно знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, утворює склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Отже, вивчивши матеріали адміністративної справи, оцінивши зібрані у справі докази та давши їм належну оцінку, суд першої інстанції на думку апеляційного суду обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_1 дійсно порушив п. 2.5 ПДР України та його дії містять склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 січня 2019 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_6