печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 року м. Київ

суддя Печерського районного суду м. Києва Білоцерківець О.А., за участю секретаря Ахромєєвої А.В., прокурора Кіча О.М., захисника ОСОБА_4., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли з Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої головним спеціалістом відділу торговельного співробітництва, аналізу та прогнозування управління співробітництва з Європейським Союзом департаменту міжнародного торговельно-економічного співробітництва та європейської інтеграції Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №485, складеного 25.07.2019 Головним оперуповноваженим відділу протидії корупції управління оперативних розробок ДЗЕ НП України Капіцою С.А., ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу торговельного співробітництва, аналізу та прогнозування управління співробітництва з Європейським Союзом департаменту міжнародного торговельно-економічного співробітництва та європейської інтеграції Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 . просив закрити провадження за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, оскільки ДЗЕ НП України не має права проводити перевірку.

ОСОБА_4 підтримала думку захисника.

Прокурор вважав протокол обґрунтованим та просив встановити вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суддя приходить наступного висновку.

Відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1934-к від 07.08.2015 ОСОБА_5 переведено з посади головного спеціаліста відділу співробітництва з міжнародними інституціями Європи управління багатосторонніх торговельних режимів департаменту європейської інтеграції та багатостороннього співробітництва на посаду головного спеціаліста відділу торговельного співробітництва, аналізу та прогнозування управління співробітництва з Європейським Союзом департаменту міжнародного торговельно-економічного співробітництва та європейської інтеграції Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Відповідно до пункту 5,27. ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлювання документів» затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади. особистого підпису особи, яка засвідчує копію. її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23.

Разом з тим, до протоколу на підтвердження викладених у ньому обставин долучено незавірені копії договору купівлі-продажу житлового будинку, паспорту ОСОБА_1 , витягу з наказу №50 о/с, наказу №81, положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.252 КУпАП орган/посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Між тим, згідно ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожен кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - "кримінальне обвинувачення" і "суперечки про громадянські права". У справі "Кадубец проти Словаччини" Eur. Court H. R. Kadubec v. Slovakia Judgment of 2 Sertember 1998. Reports, 1998 VI представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст.6 не може бути застосована. Однак, Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальним діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення її вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

17.07.1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1,2,4,7,11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно зі статтею 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до статті 9 Конституції України, ст.17 Закону України " Про міжнародні правові договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання порядку оцінки та визнання неприпустимими доказів, добутих в порушення повноважень посадової особи під час складання протоколу про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, правомірним і доцільним в даному випадку застосування аналогії процесуального закону за правилами, закріпленими в КПК України.

Конституційний Суд України в рішенні по справі № 12-рп/2011 від 20.11.2011 року наголосив, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Приймаючи певне рішення, орган влади, а особливо суд, повинен довести, що діє згідно з наведеним приписом.

Тож, враховуючи викладені приписи діючого законодавства слід зробити обґрунтований висновок про те, що докази вини ОСОБА_1 слід визнати недопустимими з підстав відсутності у суду даних про їх походження та неналежне їх оформлення.

За таких обставин, провадження про притягнення ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-6 КУпАП слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 14, 172-6, 247, 252, 266, 280 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-6 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя О.А. Білоцерківець