ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1721/19 Суддя суду 1 інстанції: Штих Т.В.
Провадження № 33/818/1292/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Чопенко Я.В., за участю осіб, що притягувались до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , захисників Барабаш С.В., Твердохліба О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника Барабан С.В. на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративні правопорушення серія ОБ № 213745 від 28.01.2019 року 15.01.2019 о 15 год. 38 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Merсedes-Benz», державний номер НОМЕР_1 , по вул. Дерев`янко, 8 в м. Харкові, не дотрималась безпечної швидкості руху та допустила зіткнення з автомобілем «Chery QQ», державний номер НОМЕР_2 , чим отримані механічні пошкодження з матеріальними збитками..

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 180817 від 15.01.2019 року 15.01.2019 року о 15 год. 40 хв, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Chery QQ», державний номер НОМЕР_2 , по вул. Дерев`янко, 8 в м. Харкові, при зміні напрямку руху, не впевнилась в безпечності та скоїла зіткнення з автомобілем «Merсedes-Benz», державний номер НОМЕР_1 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки.

Постановою від 25 березня 2019 року у вказаній справі призначено експертизу.

15.05.2019 року до суду надійшов висновок авто технічної експертизи № 8302/9375, який міститься в матеріалах справи.

В апеляційній скарзі захисник Барабаш С.В., після доповнення, просить скасувати судову постанову та ухвалити нову, якою встановити ОСОБА_3 особою, винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнити її від відповідальності у зв`язку зі ст. 38 КУпАП.

Апеляційну скаргу обґрунтовує не відповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Заслухавши ОСОБА_1 та захисника Барабаш С.В. на підтримку апеляційної скарги, ОСОБА_2 та захисника Твердохліба О.М., які заперечували проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно з вимогами п. 7 ст. 247 цього ж Кодексу, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протоколи про адміністративні правопорушення (а.с.1-2) вказують, що ДТП мало місце ще 15.01.2019 року.

Між тим, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Отже, наявність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

У зв`язку з закриттям по даній справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП питання щодо доведеності вини осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності не вирішується, з урахуванням положень рішення ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006 року, у якому зазначено, що у разу закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Дана норма є імперативною і не передбачає обов`язку суду визначати питання винності особи, оскільки по своїй суті, є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд також позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винність особи, а тому провадження у справі вірно закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Апеляційний суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Посилання в апеляційній скарзі на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.02.2018 року у справі №910/18319/16 апеляційним судом не приймається, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не були учасниками ДТП, яка вказана в справі №910/18319/16.

Крім того, преюдиційну силу має встановлене процесуальним законом правило (нетиповий нормативний припис) звільнення від доказування обставин, встановлених в мотивувальній частині рішення суду у цивільній, господарській, адміністративній справі, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини або постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, вироком, іншим кримінально-процесуальним актом, коли в силу закону завершення провадження по кримінальній справі не може бути закінчене постановленням вироку про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої їх ухвалено, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.02.2018 року у справі №910/18319/16 не має в даному випадку преюдиційного значення.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду першої інстанції належним чином обґрунтованою та мотивованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Між тим, апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити, що учасники дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15 січня 2019 року не позбавлені можливості звернутись за захистом своїх прав у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Барабаш С.В. залишити без задоволення, а постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2019 року по справі № 638/1721/19, провадження № 3/638/787/19 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду Я.В. Чопенко