Справа № 460/214/19 Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А.
Провадження № 33/811/139/19 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі судді апеляційного суду Партики І. В., при секретарі Щербаю В. П., за участю ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, представника Мостиського прикордонного загону Державної прикордонної служби України ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 16 січня 2019 року,

встановив:

постановою Яворівського районного суду Львівської області від 16 січня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави 384,2 грн. судового збору.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_2, 16.01.2019 близько 09.00 год., перебуваючи у ВППр «Краківець» на території Яворівського району, Львівської області, слідуючи з України до ОСОБА_5, на транспортному засобі марки «Ауді» реєстраційний номер НОМЕР_1, неодноразово проігнорував законну вимогу представника ДПСУ припинити використовувати засоби аудіо-, відеодокументування, які він використовував без дозволу посадової особи складу прикордонних нарядів в ППр та припинити вчиняти дії, які створюють перешкоди для виконання службових обовязків працівників контрольних органів і служб, тобто здійснив злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця ДПСУ, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185-10 КУпАП.

На зазначену постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просив таку скасувати, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У процесі розгляду апеляційної скарги представник ОСОБА_6 захисник ОСОБА_3 заявив відвід судді Партика І. В., покликаючись на те, що у нього виникли сумніви в обєктивності та неупередженості судді, оскільки раніше він подавав на суддю скарги до Вищої ради правосуддя.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не регламентований порядок подачі та розгляду заяви учасників процесу про відвід судді.

Поряд з цим, вважаю, що заяву про відвід судді слід розглянути по суті, оскільки відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Заслухавши ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, які підтримали заявлений відвід, представника Мостиського прикордонного загону Державної прикордонної служби України ОСОБА_4, який заперечив проти заявленого відводу судді, апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апелянта про відвід судді є безпідставними та необґрунтованими.

Обставин, які виключають участь судді Партики І. В. у розгляді даної адміністративної справи, не встановлено, а відтак заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.8 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст.283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

заяву захисника ОСОБА_3 про відвід судді Партики Ірини Володимирівни залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду ОСОБА_1