КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юрдига О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2019 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір.

01 березня 2019 року ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження. Поважність причин пропуску строків на оскарження постанови пояснює тим, що розгляд справи 30 січня 2019 року проведено за його відсутності та без повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином, копію оскаржуваного рішення він отримав 22 лютого 2019 року.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження на 25 березня 2019 року ОСОБА_2 у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився. Надіслав на адресу Київського апеляційного суду заяву про розгляд поданого ним клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження без його участі.

Розглянувши матеріали справи, вважаю, що клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає задоволенню із таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 в судове засідання 30 січня 2019 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення, долученим до матеріалів справи про адміністративне правопорушення (а.с. 14).

Окрім того, про обізнаність ОСОБА_2 про складення відносно нього протоколу про адмінправопорушення від 12 листопада 2018 року за ч.1 ст.163-1 КУпАП свідчить його особисте пояснення щодо акту перевірки в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1). Разом з тим, він не проявляв жодної зацікавленості, щоб дізнатися інформацію щодо розгляду справи про адмінправопорушення.

Враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу 30 січня 2019 року у відсутність ОСОБА_2 Апеляційну скаргу ОСОБА_2 подав лише 01 березня 2019 року, тобто із пропуском встановленого законом строку на оскарження постанови.

Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнено до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2019 року відносно ОСОБА_2 не убачається, оскільки наведені ним обставини не можуть бути визнані поважними, а тому в задоволенні клопотання про поновлення строку слід відмовити.

Приймаючи рішення у справі вважаю за необхідне застосувати практику Європейського Суду з прав людини відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини».

Зокрема, у рішенні в справі «Пономарьов проти України» Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року зроблено висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип resjudicata (принцип юридичної визначеності).

Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу із доданими до неї документами, згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП, повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2019 року відносно ОСОБА_2 - відмовити.

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2019 рокувідносно ОСОБА_2 особі, яка її подала.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.С.Юрдига

Справа № 33/824/1422/2019 Категорія: ч.1 ст.163-1 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Корнієнко С.В.