Дата документу Справа № 331/5842/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/5842/18 Головуючий в 1 інст. Пивоварова Ю.О.
Провадження №33/807/116/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 8 січня 2019 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 13 жовтня 2018 року, о 22 годині 33 хвилин, біля будинку № 109 по пр. Соборному в м.Запоріжжя водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху. Огляд на стан алкогольного спяніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotester 6820». За результатами тесту № 669 проба позитивна 1,48 проміле.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_2, звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що постанова суду незаконна, необґрунтована та така, що підлягає скасуванню, а справа закриттю, оскільки судом не дотримано вимог ст. 268 КУпАП, тому що справа розглянута без захисника, а ствердження суду стосовно неявки на засідання без поважних причин не відповідають дійсності, оскільки представником надавались суду заяви про перенесення розгляду справи з поважних причин, а саме через хворобу та неприйнятні погодні умови. Звертає увагу, що освідування проведено із значними порушеннями норм, які регулюють цю процедуру, а саме коли ОСОБА_3 надали технічний засіб за допомогою якого вони мали встановити факт сп'яніння, він не побачив щоб працівники поліції розпечатали новий одноразовий мундштук який повинен бути змінений після кожного застосування прибору. Крім того, працівники поліції жодним чином не перевірили чи знаходиться прилад у належному стані. Свідки, які були в момент проходження огляду, знаходилися від нього на великій відстані та спілкувалися між собою, отже вони не мали змоги побачити недоліки які мали місце. Просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, за тих обставин, що з матеріалів справи не вбачається наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП з підстав розгляду справи за відсутності ОСОБА_3 та його захисника, апеляційна інстанція виходить із наступного.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Матеріали справи свідчать про обізнаність ОСОБА_3 та його захисника про наявність справи в суді, дату, час та місце розгляду справи. Суд першої інстанції, використав усі процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи - матеріали справи містять відомості щодо повідомлення правопорушника та його адвоката про судовий розгляд справи (а.с.11, 17, 21, 23).

Неявку ОСОБА_3 та його адвоката ОСОБА_2, які двічі не зявилися до судових засідань, суд аргументовано розцінив як зловживання своїми правами з метою затягування розгляду справи та неможливості прийняти рішення у строк, встановлений ст. 38 КУпАП, а тому вважав за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_3 з підстав відсутності поважних причин щодо неявки, з чим погоджується і апеляційна інстанція.

Окрім того, права передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_3 шляхом виклику його та захисника до суду апеляційної інстанції.

При цьому, суд апеляційної інстанції переконався у обізнаності ОСОБА_3 про судовий розгляд справи та надання йому можливості бути присутнім при апеляційному розгляді, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст. 268 КУпАП правами. Реалізація зазначених прав пов'язана виключно із волевиявленням особи, однак ОСОБА_3 та його захисник до суду апеляційної інстанції двічі не зявилися, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені, що свідчить про небажання ОСОБА_3 реалізувати зазначені права при апеляційному розгляді. Неявка зазначених осіб, згідно ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_3 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 299042 від 13.10.2018 року (а.с.1), результатом тесту газоаналізатора № 669 від 13.10.2018 року, згідно якого результат позитивний 1,48 проміле, актом огляду на стан спяніння, проведеним на місці зупинки, згідно якого у ОСОБА_3 виявлені запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, із яким правопорушник був не згодний (а.с. 3), направленням на огляд до КУ «ЗОКНД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.10.2018 року (а.с. 4), висновком медичного огляду від 13.10.2018 року, згідно якого ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного спягніння (а.с.5), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 13.10.2018 року, які були присутні під час проведення огляду водія на місці зупинки транспортного засобу (а.с. 6,7), диском з відеозаписом подій.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Згідно Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Доводи апелянта, що освідування ОСОБА_3 проведено із значними порушеннями, а свідки знаходилися на значній відстані спростовуються відомостями відеозапису, який міститься в матеріалах справи та письмовими показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Так, оглянувши відеозапис з боді-камери, судом апеляційної інстанції встановлено, що огляд ОСОБА_3 на стан алкогольного спяніння проводився працівниками поліції за згодою останнього на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків технічним приладом Druger Аlcotest 6820, результат якого був позитивний та містив показник 1,48 проміле алкоголю. Після чого, ОСОБА_3 було доставлено до медичного закладу, оскільки останній висловив незгоду з результатами тесту.

Згідно висновку лікаря, станом на 23:15 год. 13 жовтня 2018 року, ОСОБА_3 перебував у стані алкольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння був проведений компетентною особою, а тому встановлення за його результатами позитивного висновку про перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп'яніння є беззаперечним доказом, який підтверджує порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.9 а ПДР та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Судом апеляційної інстанції перевірені і доводи апелянта щодо знаходження приладу Драгер у неналежному стані.

Так, згідно копії свідоцтва №12-01/4936 про повірку робочого часу вимірювальної техніки, виданого державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», газоаналізатор Alcotest 6820, заводський номер ARHJ-0299 пройшов перевірку і чинний до 14 серпня 2019 року (а.с. 8).

Пунктом 2 розділу ІІ вищезазначеної Інструкції передбачено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Отже, газоаналізатор Drager Alcotest 6820, заводський номер ARHJ-0299, який був застосований працівниками поліції під час огляду ОСОБА_3 на стан спяніння, дозволений МОЗ, має свідоцтва про державну реєстрацію та про повірку, сертифікат відповідності, тобто є таким спеціальним технічним засобом, який був правомірно застосований працівниками поліції, що спростовує доводи апелянта про неналежний стан газоаналізатора Druger Аlcotest 6820.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАп справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, судя,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 8 січня 2019 року, якою ОСОБА_3притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду ОСОБА_1