Справа № 464/3318/18 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 33/811/434/18 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1,

захисника - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 17 серпня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 17.08.2018

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого головою правління ОСББ «Джорджія», який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір до спеціального фонду Державного бюджету України в сумі 352,40 грн.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він, 08 червня 2018 року о 14 год. 40 хв. у м. Львові на вул. Зелена-Жасминова, керуючи транспортним засобом марки «Toyota Rav 4», д.н.з. НОМЕР_1, не дав дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 16.5 ПДР, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Toyota Yaris», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень. Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

На постанову судді Алтинбаєв Н.Я. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт пояснив, що в суді першої інстанції розгляд справи відбувся без його участі, оскільки він з 17.08.2018 перебував з малолітнім сином в лікарні через отруєння, а строк на апеляційне оскарження пропустив, оскільки копію постанови отримав тільки 03.09.2018 і лише 04.09.2018 зміг ознайомитися з матеріалами справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на те, що суддя при прийняті рішення порушив норми процесуального та матеріального права; не перевірив обставини вчинення ДТП та дані, які мають значення для правильного вирішення справи по суті, а також порушив його право на захист, оскільки судове засідання відбулося без його участі.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що він правил дорожнього руху не порушував та стежив за дорожньою обстановкою, оскільки рухався на дозволений сигнал світлофора по вул. Зеленій в м. Львові у лівій смузі руху, а у зустрічному напрямку рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_3, яка не переконавшись в безпечності дорожнього руху для інших учасників дорожнього руху, здійснила поворот ліворуч, внаслідок чого відбулося зіткнення з його автомобілем, завдавши технічних ушкоджень. Порушення ним ПДР не було, що підтверджується ушкодженнями, які отримав його автомобіль. Суддя не взяв до уваги схему ДТП, після внесення до неї змін, згідно з постановою судді від 09.07.2018 про здійснення дооформлення протоколу та схеми місця ДТП.

Крім того, відносно ОСОБА_3 16.07.2018 Личаківським районним судом м. Львова винесено постанову про визнання її винною за ст. 124 КУпАП у даній ДТП. Сама ОСОБА_3 вину у вчиненні ДТП визнала, постанову судді в апеляційному порядку не оскаржувала. Зазначає, що на даній ділянці дороги відсутні дорожні знаки, які б надавали перевагу в русі автомобілям, що здійснюють поворот ліворуч.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що діяв відповідно до Правил дорожнього руху, оскільки рухався по головній дорозі на зелений сигнал світлофор. Коли закінчував проїзд перехрестя раптово зліва виїхав автомобіль «Toyota Yaris», який повинен був пропустити його автомобіль. Щоб уникнути більшого зіткнення звернув ліворуч, оскільки позаду знаходився тролейбус і все це відбувалося на перехресті, та застосував гальмування. ОСОБА_3 стояла з включеним лівим сигналом повороту, але раптово вирішила проскочити та виїхала на перехрестя. Швидкість його автомобіля була невелика, оскільки він тільки розпочав рух від світлофора, а відстань до автомобіля під керуванням ОСОБА_3 була дуже мала, тому зіткнення уникнути не вдалося.

Потерпіла ОСОБА_3 була належним чином повідомлена про розгляд справи в суді апеляційної інстанції шляхом надсилання судової повістки та в телефонному режимі, однак у суд не прибула з невідомих причин, клопотань про перенесення слухання справи в суд апеляційної інстанції не подавала.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з таких підстав.

Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк йому слід поновити.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати в першу чергу чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наведені норми чинного законодавства суддею першої інстанції в повному обсязі не дотримано, оскільки було допущено істотну неповноту зясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення, а викладений у постанові судді висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 060603 від 08.06.2018 викладено обставини, вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, а також зроблено висновки про порушення ним під час руху вимог п. 16.5, 2.3 «б» ПДР України, що призвело до наслідків у вигляді механічних пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до змісту протоколу ОСОБА_1 допустив порушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, а саме: не дав дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя та здійснив зіткнення з ТЗ «Toyota Yaris», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень. Тобто ОСОБА_1 постановлено у провину те, що він не дав дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя (а.с.1).

Обєктивна сторона зазначеного складу адміністративного правопорушення полягає в певних діях (бездіяльності) водія, якими порушується відповідний пункт ПДР України, що перебуває в причинному звязку з подією ДТП. Це випливає зі змісту диспозиції ст. 124 КУпАП, яка по своїй суті є відсилочною до Правил дорожнього руху.

Однак висновки, викладені у вищезазначеному протоколі та зображення розташування автомобілів на схемі місця ДТП (а.с.3) спростовується наявними у справі фотографіями (а.с.11-15); постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 09.07.2018 про скерування матеріалів справи про адміністративне правопорушення в Управління патрульної поліції у Львівській області щодо ОСОБА_1 для належного оформлення; рапортом інспектора поліції ОСОБА_4 про те, що 08.06.2018 при описі схеми місця ДТП було допущено помилку, а саме у графах назви обєктів зображених на схемі під № 2 зазначено автомобіль НОМЕР_3, а вірним необхідно вважати автомобіль НОМЕР_4 (який був під № 3 зазначений).

У той же час з огляду на викладене, зокрема на розвиток ситуації до моменту зіткнення, а також на характер отриманих транспортними засобами пошкоджень, апеляційний суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 рухаючись по головній дорозі на регульованому перехресті при ввімкненому зеленому сигналі світлофору, завершуючи рух через перехрестя, в той час, як для водія ОСОБА_3, яка повертала на перехресті ліворуч, автомобіль НОМЕР_3 був перешкодою з права, за наявності дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія), тобто ОСОБА_3 порушила вимоги п.16.5 ПДР, згідно з якими у разі ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобовязаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя.

Відповідно до п.16.6 ПДР повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерегульованого транспортного засобу зобовязаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Вимогами п.16.8 передбачено, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку не залежно від сигналів світлофорів на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62 (стоп), він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Таким чином водій ОСОБА_1, який рухався прямо та завершував проїзд перехрестя, мав перевагу в русі перед водієм ОСОБА_3, яка повертала ліворуч та зобовязана була дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. У дорожній ситуації, яка виникла, ОСОБА_1 не мав реальної можливості запобігти ДТП з метою уникнення зіткнення.

Враховуючи викладене, з огляду на обставини дорожньо-транспортної пригоди, судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про настання наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів саме з вини ОСОБА_1, оскільки це спростовується вищенаведеними доказами.

Інших доказів на підтвердження того факту, що саме ОСОБА_1 не було дотримано вимоги зазначених пунктів ПДР отримано не було. Як зі схеми наслідків ДТП, так і самого протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень учасників події, такий висновок зробити не можливо.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи вищевикладене вважаю, що у справі відсутні належні та достатні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 обєктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченої ст. 124 КУпАП, яка полягає в порушенні вимог п.п. 16.5, 2.3 «б» ПДР.

З огляду на викладене апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову судді скасувати, а справу закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись п.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 17 серпня 2018 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, за ст. 124 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду ОСОБА_5