ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/120/19 Доповідач - Лекан І.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 20 лютого 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 20 лютого 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, водій ОСОБА_2 15 грудня 2018 року о 00 год. 00 хв. в м. Тернополі по вул. Микулинецька, керував транспортним засобом марки «BMW 520I», номерний знак НОМЕР_1, із ознаками алкогольного спяніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою технічного приладу «Drager Alcotest 6820» ARHJ № 0251 (повірка дійсна до 03.10.2019 року) та огляду в ОСОБА_3, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_1 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду від 20 лютого 2019 року та ухвалити нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на неповноту та необєктивність розгляду справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказує на незаконність дій працівників поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки у протоколі зазначено наявність у ОСОБА_2 таких ознак алкогольного сп'яніння, які не передбачені п.3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоровя України 09 листопада 2015 року №1452/735.

Вважає, що із відеоматеріалів із нагрудних камер працівників поліції не можливо зробити висновок про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки така відеофіксація проведена фрагментарно, не відображає усіх фактичних обставин справи, зокрема, присутність свідків при пропозиції проходження огляду на стан сп'яніння.

Стверджує, що відмова від проходження огляду на стан сп'яніння за відсутності встановлених ознак алкогольного сп'яніння не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Посилається на те, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у поданих письмових поясненнях не зазначили жодних ознак алкогольного сп'яніння.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення від 15 грудня 2018 року серії БД №206646 інспектором 4-ї роти батальйону УПП в Тернопільській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_6 зафіксовано факт керування 15 грудня 2018 року о 18 год. 00 хв. в м. Тернополі по вул. Микулинецькій, водієм ОСОБА_2 транспортним засобом марки «BMW 520I», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою технічного приладу «Drager Alcotest 6820» ARHJ № 0251 (повірка дійсна до 03.10.2019 року) та огляду в ОСОБА_3, водій відмовився в присутності двох свідків.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

Факт відмови ОСОБА_2 від огляду на стан спяніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які вказали, що 15 грудня 2019 року в їх присутності працівниками поліції було запропоновано водію ОСОБА_2 пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу чи в медичному закладі, на що останній в їх присутності категорично відмовився.

Факт відмови ОСОБА_2 від проходження у встановленому законом порядку огляду для визнання стану алкогольного спяніння підтверджується також відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Відповідно до пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, а згідно з п.2.5. вказаних Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан спяніння, його дії та ознаки спяніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_2 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_2 від огляду на стан алкогольного сп'яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Крім того, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_2 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння працівниками поліції зроблена у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоровя України 09 листопада 2015 року №1452/735 у присутності двох свідків, однак ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду за допомогою як газоаналізатора Drager, так і у медичному закладі.

Твердження про порушення працівниками поліції вимог п.3 Розділу I вказаної Інструкції в частині зазначення у протоколі ознак сп'яніння, які не передбачені вказаним пунктом, на увагу не заслуговують, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення працівниками поліції вказано ознаку алкогольного сп'яніння запах алкоголю з порожнини рота, що відповідає вимогам Інструкції. Крім цього, відповідно до вимог п.2 Розділу I Інструкції передбачено, що огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Щодо надання працівниками поліції матеріалів відеофіксації не у повному обсязі, на що у своїй скарзі посилається апелянт, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки це жодним чином не впливає на зафіксовану інформацію та ті обставини, які мають значення для справи.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші, обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, і на підставі показань технічних приладів, що мають функції відеозапису чи кінозйомки. Проте, законодавцем не встановлено імперативної вимоги щодо обов'язкового долучення до матеріалів справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, їх обсягу чи безперервності здійснення.

Посилання апелянта на те, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в письмових поясненнях не вказали жодних ознак алкогольного спяніння водія ОСОБА_2 є безпідставними, так як відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоровя України 09 листопада 2015 року №1452/735, свідки повинні бути лише присутні при огляді на стан спяніння.

За таких обставин, суд повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП дослідив докази у справі та відповідно до ст.252 КУпАП дав їм належну правову оцінку.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_7 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 20 лютого 2019 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис