Номер провадження: 33/813/458/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Павлючук Ю.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 року,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №369756 від 05.11.2018 року, ОСОБА_4 01.11.2018 року близько 17:00 год., за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1, образливо ставилася до свого сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, чим скоїла домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 року у відношенні ОСОБА_4 провадження по справі закрито, в звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погодившись з прийнятою постановою ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та визнати, що в діях ОСОБА_4 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та закрити провадження, у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що потерпілою у справі є неповнолітня дитина, яка потребує захисту, тому суд першої інстанції мав відобразити та встановити в постанові вину ОСОБА_4 у скоєнні адміністративного правопорушення, проте до розгляду справи суд першої інстанції підійшов формально.

Апелянт вважає, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів, які підтверджують вину ОСОБА_4 у скоєнні адміністративного правопорушення відносно дитиниОСОБА_3

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник - адвокат ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги, просили суд її задовольнити.

ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили врахувати надані ними заперечення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та обєктивному зясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

З протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 вбачається, що 01.11.2018 року близько 17:00 год., за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_4 образливо ставилася до свого сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, чим скоїла домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вина ОСОБА_4, всупереч доводів останньої та її представника, підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР 369756 від 05.11.2018 року, яким становлено факт насильства психологічного характеру відносно дитини ОСОБА_3, рапортами співробітників поліції, поясненнями сторін конфлікту, консультативним висновком відділення нейрохірургії Одеської обласної дитячої клінічної лікарні від 06.11.2018 року, медичною довідкою КУ «Дитяча міська поліклініка №6 (а.с.1, 3, 13-17,62).

При цьому доводи ОСОБА_4 викладених у запереченнях є необґрунтованими, оскільки не стосуються факту скоєння домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_3 саме 01.11.2018 року та його не спростовують.

Статтею 280 КУпАП встановлено обовязок суду зясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що також відповідає вимогам ст. ст. 245, 251, 252 КУпАП, за якими суд повинен повно, всебічно й обєктивно зясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне судове рішення.

Якщо при винесенні судом рішення вже пройшло три місяці, то за наявності належних та допустимих доказів у справі суд може у своїй постанові висловитися з приводу того, чи мало місце адміністративне правопорушення, та чи скоїла його певна особа, та потім, за умови визнання особи винною - закрити справу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю по закінченню до моменту розгляду справи, строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Оскільки на момент розгляду справи в суді, термін притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, передбаченої ст. 38 КУпАП закінчився 05.02.2019 року, що є підставою для закриття початого провадження у справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 вчинено адміністративне правопорушення 01.11.2018 року, таким чином, на момент розгляду вказаної справи, закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 за закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

За таких обставин, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_4 за закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Керуючись п. 3 ч. 8 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 року скасувати, прийняти нову.

Закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_4 за закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г.Журавльов