Провадження № 3/537/1092/2019
Справа № 537/3440/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2019 суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Фадєєва С.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділення поліції № 1 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої продавцем, прожваючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 184 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Протокол про адміністративне правопорушення складено відносно ОСОБА_1 за невиконання батьківських обов`язків по вихованню сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 06.07.2019 покинув помешкання за адресою: АДРЕСА_1 і його місцезнаходження було невідоме.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. При розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст.184 ч.2КУпАП, законом не встановлено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. З огляду на наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивнез`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені

повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Згідно ч.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Докази повинні бути належними, достовірними та достатніми.

Вирішуючи питання про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суддя вважає, що особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не доведено наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.2 КУпАП.

При цьому суддя виходить з того, що батьківські обов`язки щодо виховання та розвитку дитини встановлені Сімейним кодексом України, Законом «Про охорону дитинства», Законом «Про загальну середню освіту» тощо.

Згідно ст..150 СК батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Отже, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне

створення незадовільних побутових умов, тощо.

В протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не зазначено, в порушення вимог ст..256 КУпАП, час вчинення адміністративного правопорушення та суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу правопорушення. У протоколі не вказано у чому саме полягає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються ОСОБА_1 неякісно та не в повному обсязі (залишення дитини на тривалий час без нагляду, ухилення від виховання та здійснення контролю тощо). До матеріалів справи не долучено доказів на підтвердження даних про повторність вчинення ОСОБА_1 вказаного діяння, не додано достатніх доказів її вини, в тому числі наявності умислу на вчинення інкримінуємих дій.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено лише пояснення самої ОСОБА_1 , де вона вказує, що дитина постійно проживає у батька, її відвідує на канікулах. Коли вона після роботи повернулася додому, то виявила відсутність сина, після чого почала розшукувати його по родичах, а потім звернулася до поліції. Від неповнолітнього ОСОБА_2 будь-які пояснення на встановлення причин залишення помешкання не відбиралися, будь-які свідки в справі пояснень не надавали.

Згідно ст. 62 КонституціїУкраїни обвинувачення не можеґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приймаючи до уваги те, що у справі відсутні достатні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в її діях складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184КУПАП у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст.184 ч.1,247, 283 , 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст. 184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду напротязі 10 днів з моменту їївинесення.

Суддя: С.О.Фадєєва