Справа № 742/4164/18 Головуючий у 1 інстанції Коваленко А. В.
Провадження № 33/4823/21/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі судді судової палати у кримінальних справах Баглая І.П.,

з участю прокурора Максиміхіна Ю.В.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 грудня 2018 року.

Вказаною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого по АДРЕСА_1, суд визнав винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на підставі статті 22 цього ж кодексу - звільнив від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, та закрив провадження у справі.

Як встановив доведеним місцевий суд, з 01 лютого 2013 року ОСОБА_2, перебуваючи на посаді головного лісничого ДП «Прилуцьке лісове господарство» Чернігівської обласної ради, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та, відповідно до пп. «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 року, будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, у порушення вимог ч. 2 ст. 52 цього Закону, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані після того як 04 листопада 2017 року отримав дохід у розмірі 206295 грн. від реалізації транспортного засобу VOLKSVAGEN TRANSPORTER, тобто в сумі, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року (80000 грн.)

В апеляційній скарзі прокурор просить постанову місцевого суду скасувати та ухвалити нову, визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення і накласти стягнення в межах санкції статті. Вказує, що дане правопорушення має формальний склад і відповідальність за нього настає незалежно від будь-яких юридичних наслідків, в тому числі і за відсутності спричинення істотної шкоди. Відповідно до вимог ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами, а звільнення особи від адміністративної відповідальності не сприяє цій меті.

В апеляційному суді ОСОБА_2 підтвердив фактичні обставини справи і погодився з прокурором, який просив апеляційну скаргу задовольнити частково, притягти правопорушника до відповідальності та закрити провадження у зв'язку із закінчення строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із матеріалів справи, пояснень сторін захисту та обвинувачення, доводів апеляційної скарги вбачається, що прокурор має рацію.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства, по між іншим, є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Стаття 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення зобов'язує прокурора в обов'язковому порядку приймати участь в провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 1724 - 1729 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про наявність у прокурора права на апеляційне оскарження даної категорії справ.

Місцевий суд, визнаючи ОСОБА_2 винуватим у скоєнні інкримінованого правопорушення, необґрунтовано не призначив йому покарання та закрив провадження у справі.

Чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення без призначення покарання.

Підстави для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення передбачені ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перелік їх є вичерпним і серед них нема такої підстави як звільнення від адміністративної відповідальності при обмеженні усним зауваженням.

У той же час апеляційний суд виходить із положень п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якого провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 грудня 2018 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяІ. П. Баглай