Провадження № 33/801/304/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вишар І. Ю.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

за участю особи, яка притягнена до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його адвоката Чернілевської Р.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Чернілевської Руслани Віталіївни на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Водій ОСОБА_2, 27 жовтня 2018 року о 05 год 40 хв в м. Вінниці по вул. Зодчих, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, керував транспортним засобом марки «Мерседес Бенс Е200», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Водій від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2018 року визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 352,40 грн. на користь держави.

Не погодившись з постановою суду, представник ОСОБА_2 - адвокат Чернілевська Р.В. подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження, так як участі у розгляді справи ОСОБА_2 не приймав, а копію постанови суду адвокат отримала 28 лютого 2019 року, також просила скасувати постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши ОСОБА_2 та його адвоката Чернілевську Р.В., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2018 року, слід задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, а апеляційну скаргу задовольнити за таких підстав.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

ОСОБА_2 не був присутній в судовому засіданні на розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, оскаржувану постанову суду першої інстанції він не отримав, лише 28 лютого 2019 року отримала адвокат Чернілевська Р.В., що підтверджується матеріалами адміністративної справи, з огляду на що ОСОБА_2 був позбавлений можливості оскаржити дану постанову у десятиденний строк, відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП.

Враховуючи зазначені вище обставини, пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2018 року ОСОБА_2 пропустив з поважних причин, а тому на підставі ст.289 КУпАП він підлягає поновленню.

Відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз'яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №234159 від 27 жовтня 2018 року зазначено, що водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота і від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у встановленому законом порядку (а.с.2).

В матеріали справи містяться пояснення цих свідків. Ці пояснення є сумнівними, оскільки вони мають шаблонний характер із зазначеними в них відомостями щодо порушення. Свідки свої пояснення не писали власноручно, а лише підписали шаблонний друкований текст (а.с.4).

В судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_6 підтвердив про підписання пояснення, суду пояснив, що його зупинили 27 жовтня 2018 року працівники поліції і попросили підписати протокол про відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння. Він його підписав, все це зайняло 10 хвилин часу. Після чого він поїхав на роботу.

За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп'яніння; огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Наведений матеріальний закон вимагає огляду водія на місці поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів та у присутності двох свідків, на стан не лише алкогольного, а й наркотичного сп'яніння (ч. 2 ст. 266 КУпАП), а в закладах охорони здоров'я огляд водія на стан його сп'яніння, у тому числі і наркотичного сп'яніння, проводиться лише у випадку, коли водій заявив про свою незгоду на такий огляд або ж не погодився із результатами такого огляду (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Апеляційним судом встановлено, що поліцейським огляд водія ОСОБА_2 на місці не проводився, оскільки в матеріалах справи відсутні результати такого огляду та відсутні відомості про те, що такий огляд був проведений і з використанням яких саме спеціальних технічних засобів.

Окрім цього, за правилами частини 1 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

А згідно вимог частини 1 статті 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене частинами першою статті 130 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_2 протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, в порушення зазначених вимог статей 265-2 і 266 КУпАП не здійснили тимчасове затримання керованого ним транспортного засобу - автомобіля марки «Мерседес Бенс Е200», д.н.з. НОМЕР_1, не відсторонили його від керування цим автомобілем та дозволили йому продовжувати керувати автомобілем, підтвердивши цим самим необґрунтованість своїх підозр щодо перебування водія ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння та відсутність законних підстав для направлення його для медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 відмовився від надання пояснень.

Проте апеляційним судом, було досліджено відеозапис на диску, який було долучено до матеріалів справи адвокатом ОСОБА_3, з якого видно, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на визначення стану сп'яніння на місці зупинки, при цьому повідомив працівника поліції про надання йому направлення на такий огляд у медичний заклад.

Пунктом 7 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

Однак працівником поліції не було направлено ОСОБА_2 до найближчого медичного закладу охорони здоров'я, не видано направлення на огляд водію транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що передбачено Інструкцією.

ОСОБА_2 сам звернувся до медичного закладу, а саме до КП ВОНД «Соціотерапія», де в присутності старшого лейтенанта Войтенко В.В. та рядового поліції Ткаченко В.О., лікарем було проведено огляд ОСОБА_2

Апеляційний суд приймає, як доказ, висновок лікаря КП «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» №1070 від 27 жовтня 2018 року згідно якого встановлено, що ОСОБА_2 тверезий, лабораторне дослідження алкотест 6820 - 0,00%. Даний висновок складений 27 жовтня 2018 року о 07 год 25 хв, тобто в той же день, що і протокол про адміністративне правопорушення.

Отже вищевикладене спростовує наявність у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння.

Таким чином, ОСОБА_2 спростував вказівки інспектора поліції щодо перебування у стані сп'яніння.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що працівники поліції в порушення вимог частини 1 статей 266 і 265-2 КУпАП та пунктів 1, 12 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» вимагали від ОСОБА_2 проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за відсутності передбачених законом підстав, які б свідчили про наявність у нього ознак такого сп'яніння.

За таких обставин відмова від проходження огляду на стан сп'яніння не може становити складу адміністративного правопорушення за умови, коли вимога про проходження медичного огляду була безпідставною, а дії працівників поліції не в повній мірі відповідали вимогам закону.

Згідно вимог частини 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу адмінправопорушника, що є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Перевіривши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всупереч ст. 252 КУпАП належним чином не дав оцінки доказам в їх сукупності через що прийняв помилкове рішення щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.130, ст.247, ст. 289, ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Чернілевської Руслани Віталіївни про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Чернілевської Руслани Віталіївни задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати.

Провадження у адміністративній справі щодо ОСОБА_2 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького апеляційного суду: /підпис/ В. В. Сопрун

Згідно з оригіналом: В.В. Сопрун