справа №619/1095/19
провадження №3/619/336/19
ПОСТАНОВА

іменем України

20 березня 2019 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення у відношенні:
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2;

який притягається до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.154 КУпАП,

встановив:

27 грудня 2018 року ДОП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 у відношенні ОСОБА_2 був складений протокол серії ГР №142968 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП.

19 березня 2019 року вказаний протокол про адміністративне правопорушення з відповідними матеріали надійшов до суду.

Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

При підготовці до розгляду справи, суддею встановлено наступне.

Згідно ч.1 ст.254 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Норма ч.2 ст.154 КУпАП передбачає відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, що спричинили заподіяння шкоди здоров'ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті.

Тобто, вказані норми свідчать про те, що при вчиненні вказаних дій, крім повторного протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті,завжди існує потерпілий, якому адміністративним правопорушенням заподіяно шкоду.

У протоколі серії ГР №142968 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП, не вказаний потерпілий та його адреса.

Також у протоколі серії ГР №142968 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП, зазначено, що «07.12.2018 о 14.20 ОСОБА_2 не забезпечив належних умов по триманню свого собаки в результаті чого той вибіг з двору домоволодіння та вкусив ОСОБА_4С.».

Відповідно до п.9 ОСОБА_5 Документування адміністративних правопорушень « Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом Міністра МВС України №1376 від 06.112015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за №1496/27941, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Таким чином, суть адміністративного правопорушення, яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушеннясерії ГР №142968, не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч.2 ст.154 КУпАП.

Також санкцією ч.2 ст.154 КУпАП передбачена конфіскація тварини, проте протокол про адміністративне правопорушеннясерії ГР №142968 не містить даних, по яким можна ідентифікувати собаку.

Частина 2 ст.154 КУпАП є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.154 КУпАП, має бути зазначено, які правила тримання собак були порушені, та яким органом вони встановлені.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює на провадження у справах про адміністративні правопорушення стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, тобто норми кримінального процесуального законодавства.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн, ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не мас: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.

Таким чином, суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення.

Наведені порушення закону є істотними і перешкоджають провадженню у справі, та не можуть бути усунені при судовому розгляді.

Оскільки не виконані вимоги закону і не вжиті заходи забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, що позбавляє суддю в обумовлений законом строк прийняти обґрунтоване рішення, то цей протокол підлягає поверненню без розгляду для належного оформлення і забезпечення його розгляду у суді

Пленум Верховного Суду України у п.24 своєї постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року, визнав правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

За таких умов та враховуючи, що фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи є неповними, суддя приходить до висновку про необхідність повернення адміністративного матеріалу для доопрацювання.

Конституційний Суд України у рішення №2-рп/2015 від 31.03.2015 розяснив, що положення ч.2 ст.294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене ч.1 ст.284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 241 цього кодексу, про закриття справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.256, 268, 276, 277, 278 КУпАП суд

постановив:

Повернути до Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області адміністративний матеріал про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.154 КУпАП відносно ОСОБА_2 для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Є. А. Болибок