Справа № 204/3166/19
Провадження № 3/204/1505/19 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Самсонова В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, командира комендантського взводу військової частини НОМЕР_1 (лейтенанта), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 172-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2019 року начальник відділення регулювальників комендантського взводу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , здійснюючи господарські роботи, травмував руку, про що негайно повідомив безпосередньому командиру ОСОБА_1 та 02 квітня 2019 року подав останньому рапорт про звільнення його від службових обов`язків. Однак, лейтенант ОСОБА_1 , діючи умисно, з метою приховати травмування підлеглого військовослужбовця ОСОБА_2 , про вказаний факт травмування командиру військової частини НОМЕР_1 не доповів. Таким чином, лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_1 , діючи всупереч інтересам служби та порушення своїх статутних обов`язків, в період часу з 01.04.2019 року по 02.04.2019 року вчинив інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на нього службових обов`язків, яке виявилось у не доповіді командиру військової частини НОМЕР_1 про факт травмування підлеглого військовослужбовця сержанта ОСОБА_2 , в умовах особливого періоду. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 172-16 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, разом з матеріалами протоколу про вчинення адміністративного правопорушення до суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він зазначив, що провину визнає в повному обсязі і щиро кається, а також, у зв`язку з тим, що з 06.05.2019 року він перебуватиме у відрядженні в зоні ООС, просив провести судовий розгляд справи без його участі і застосувати до нього покарання у вигляді штрафу.

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, приходжу до наступних висновків.

Так, положеннями ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за умисне невжиття заходів щодо припинення злочину, що вчиняється підлеглим, або ненаправлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до змісту ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням положень ст. 251 КУпАП, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом № 36 про вчинення адміністративного правопорушення від 25.04.2019 року; поясненнями самого ОСОБА_1 від 25.04.2019 року в яких він зазначає, що дійсно 01.04.2019 року він дізнався про травмування його підлеглого командира відділення регулювальників ОСОБА_2 , який 02.04.2019 року звернувся до нього з рапортом про надання йому дозволу на звільнення його від виконання службових обов`язків, але ОСОБА_1 не доповів про даний випадок командиру військової частина, а також додав, що провину визнає і щиро розкаюється; копією посвідчення Серії НОМЕР_2 про перебування на військовій службі в Національній гвардії України ОСОБА_1 ; наказом командувача Національної гвардії України від 30.05.2017 року № 333 про вдосконалення організації роботи із забезпечення належного рівня військової дисципліни та профілактики правопорушень у Національні гвардії України; інструкцією про порядок подання повідомлень про правопорушення, надзвичайні події та дисциплінарні проступки в Національній гвардії України та їх облік, затвердженої наказом командувача Національної гвардії України від 30.05.2017 року № 333; копією службового розслідування по факту несвоєчасної доповіді командиром комендантського взводу (для забезпечення ЦТУ) лейтенантом ОСОБА_1 .

Приймаючи до уваги вищевикладене, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в умисному невиконанні військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків, яке виявилось у не доповіді командиру про факт травмування підлеглого військовослужбовця, вчинене в умовах особливого періоду, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З урахуванням викладеного, характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини і інших вимог ст. 33 КУпАП, приходжу до висновку про необхідність накладення на винного стягнення у вигляді штрафу, достатнього для його виховання і попередження вчиненню нових правопорушень.

При цьому, відповідно до вимог ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір у розмірі 384 гривні 20 копійок.

В той же час, судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням Серії НОМЕР_2 , виданим 24.06.2017 року начальником Національної академії НГУ генерал-майором ОСОБА_3 .

Положеннями же ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій.

Тому, хоч ОСОБА_1 й визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення і притягнуто до адміністративної відповідальності, судовий збір не підлягає стягненню з нього в дохід держави в порядку ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 40-1, 172-16, 280, 283, 284, 294, ч. 1 ст. 303 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 в умисному невиконанні військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків, яке виявилось у не доповіді командиру про факт травмування підлеглого військовослужбовця, вчинене в умовах особливого періоду, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення: штраф в дохід держави у розмірі 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 00 копійок.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя В.В. Самсонова