Справа № 603/134/19
Провадження № 3/603/58/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2019 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Гудкова Ю. Г. , розглянувши у судовому засіданні матеріали, які надійшли з Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонер,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Монастириським відділенням поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на адресу Монастириського районного суду Тернопільської області направлено матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №054891 від 9.03.2019 року ОСОБА_1 9.03.2019 року о 15 год. 10 хв. за адресою: вул. Нагірянка, 63 с. Велеснів Монастириського району Тернопільської області, вчинив домашнє насильство відносно онуки ОСОБА_2, що виражалось у нецензурній лайці, словесних погрозах, примусовому залишенні житлового господарства останній.

ОСОБА_1 у судовому засіданні своєї вини у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав та суду пояснив, що проживає разом із дружиною. 9.03.2019 року до них прийшла онука ОСОБА_2, з якою у нього і виник словесний конфлікт, проте жодних дій по вчиненню домашнього насильства він не вчиняв, шкода останній не спричинена.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Диспозиція ст. 173-2 КУпАП передбачає вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР №054891 від 9.03.2019 року, ОСОБА_1 9.03.2019 року о 15 год. 10 хв. за адресою: вул. Нагірянка, 63 с. Велеснів Монастириського району Тернопільської області, вчинив домашнє насильство відносно онуки ОСОБА_2, що виражалось у нецензурній лайці, словесних погрозах, примусовому залишенні житлового господарства останній.

Даний протокол не містить посилання на наявність обов'язкових наслідків, зазначених у диспозиції ст. 173-2 КУпАП, що виключає відповідальність особи за даною статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02 ), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р., заява № 926/08), необхідно виходити з того, що, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Із наявних у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_3, ОСОБА_2 від 9.03.2019 року підтверджується наявність конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що мав місце о 15 год. 9.03.2019 року.

Крім того, згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з цим, відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП настає за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, проте фабула протоколу про адмінправопорушення не містить таких даних.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, зокрема немає обєктивної та субєктивної сторони адміністративного правопорушення, оскільки обєктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а субєктивна сторона правопорушення має характеризуватися наявністю вини у формі умислу, а тому дана справа підлягає закриттю.

Матеріали справи не містять достатніх, належних та допустимих доказів, які б указували на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення провадження у справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 173-2, 247, 280, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя ОСОБА_4