Справа № 462/7888/18 Головуючий у 1 інстанції: Пилип'юк Г.М.
Провадження № 33/811/220/19 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 06 лютого 2019 року

в с т а н о в и в :

Постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 06.02.2019

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 384,20 грн судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він, 09.12.2018 о 20.40 год. на вул. Роксоляни, 63 у м. Львові, керував автомобілем «Вольксваген» н.з. АЕ 2218 ІН, з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, не чітка вимова, нестійка хода. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан спяніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову судді Сулім І.С. подав апеляційну скаргу в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає постанову судді незаконною, необґрунтованою, упередженою щодо нього.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що він дійсно на пропозицію працівників поліції відмовився продути «Драгер», оскільки не довіряю поліції так, як рік тому на нього також склали протокол про перебування за кермом в стані спяніння, однак рішення суду першої інстанції було скасоване судом апеляційної інстанції та провадження відносно нього закрито.

Апелянт зазначає, що ним, 09.12.2018, дійсно було вчинено ДТП, але потерпілому ОСОБА_2 він все відшкодував. Саме тоді працівники поліції вирішили, що він перебуває в стані спяніння, але це не відповідало дійсності так, як він лише перехвилювався. Свідкам, які підписали протокол щодо нього, працівники поліції не пояснили про що саме був протокол. Вподальшому в розмов свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 переконалися, що він знаходиться в тверезому стані і жодного запасу алкоголю від нього не чути. Письмові пояснення його та свідків суддя до уваги не взяв.

При апеляційному перегляді справи ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній мотиви, й пояснив, що свідкам, при відмові від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу, тобто продуття приладу «Драгер», не було належним чином пояснено обставини справи, оскільки на нього того дня складали ще протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 122-4, і за ст. 124 КУпАП в якому ОСОБА_2 зазначений, як потерпілий, а тому підписував різні документи. Працівники поліції не надали йому направлення в медичний заклад на огляд на стан спяніння, а також не розяснили, що за відмову від проходження огляду на стан спяніння теж наступає адміністративна відповідальність.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 225683 від 09.12.2018 за ч. 1 ст. 130 КупАП, який ОСОБА_1 відмовився підписувати в присутності двох свідків та скористався ст. 63 Конституції України (а.с. 1);

- ксерокопією протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 208751 від 09.12.2018 за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 (а.с.2) ;

- ксерокопією протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 208752 від 09.12.2018 за ст. 122-4 КУпАП щодо ОСОБА_1 (а.с.3) ;

- інформацією зафіксованою на диску відеофіксації події (а.с.4);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 від 09.12.2018, які підтвердили факт відмови водія від проходження перевірки на визначення стану спяніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі (а.с.5,6, 24,25).

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з'ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1

Покликання в апеляційній скарзі на те, що працівники поліції не пояснили йому, ОСОБА_1 та свідкам, обставини справи за що був складений протокол про адміністративне правопорушення по ч.1 ст. 130 КУпАП спростовується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на яких, зокрема, зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 06 лютого 2019 року, в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду ОСОБА_5