КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№33/824/942/2019 Постанова винесена суддею Шевченко Т.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю захисника Шевченко М.О., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 рокуОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 06 жовтня 2018 року о 02 год. 36 хв. по вул. Саксаганського, 20 в м. Києві ОСОБА_3 керував автомобілем «Мерседес Бенз», державний номерний знак НОМЕР_2, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, вважаючи постанову суду незаконною через неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновку суду дійсним обставинам справи та неповне з'ясування обставин справи, просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з оскаржуваної постанови убачається, що до висновку про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення суд дійшов на підставі досліджених доказів, а саме - письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, однак, суд не перевірив відсутність неупередженості відносно даних свідків, оскільки самі свідки у судовому засіданні навіть допитані не були.

Крім того, в матеріалах справи також наявний акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та чек газоаналізатора «Драгер» Alcotest 6820 ARHK-0525, з результатами якого він не згодний, про що зазначено в даному акті, тому такий огляд повинен був бути проведений в найближчому закладі охорони здоров'я, однак, в порушення норм законодавства, поліцейськими так і не було здійснено всіх заходів задля проведення належного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

А отже, можна зробити висновок, що огляд, проведений відносно нього на стан алкогольного сп'яніння є недійсним, і тому виносити рішення на підставі такого огляду є незаконним заходом.

Крім того, як вбачається з п. 3 Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, газоаналізатор «Драгер» Alcotest 6820 не відноситься до пристроїв, за допомогою яких проводиться огляд водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, а отже, не був дозволений до застосування на день проведення огляду на стан сп'яніння 06.10.2018 року.

Тому з урахуванням вимог п. 22 Розділу III Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», встановлені обставини позбавляють можливості визнати результати огляду за допомогою газоаналізатору «Драгер» Alcotest 6820, як беззаперечний доказ його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, і дають підстави дійти до висновку про те, що стан алкогольного сп'яніння у визначеному законом порядку встановлений не був, проте суд першої інстанції не звернув уваги на дані обставини, в результаті чого була винесена незаконна та необґрунтована постанова.

Крім того, звертає увагу на ту обставину, що в матеріалах справи наявні клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 21.11.2018 року, які були направлені на адресу суду від нього та його захисника, у зв'язку з тим, що він на час розгляду справи перебував у відрядженні за межами міста Києва, а адвокат брав участь в іншому судовому засіданні, однак, суд першої інстанції, нехтуючи нормами чинного законодавства, не відклав розгляд справи, а вирішив питання по суті.

Більше того, постанова Голосіївського районного суду м. Києва про притягнення його до адміністративної відповідальності датована 22.11.2018 року, отже з даного можна зробити висновок, що розгляд справи відбувався 22.11.2018 року, проте, про розгляд справи 22.11.2018 року в передбаченому законом порядку його повідомлено не було.

Таким чином, на думку апелянта, судом першої інстанції безпідставно прийнято рішення про визнання його винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, у зв'язку з тим, що наявні в матеріалах справи докази не доводять його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки його огляд на стан алкогольного сп'яніння було проведено в порушення вимог Інструкції, а тому факт перебування його в стані алкогольного сп'яніння під час керування автомобілем у передбаченому законом порядку встановлений не був.

Також апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин, оскільки при оголошенні постанови він не був присутній в залі судового засідання у зв'язку з перебуванням у відрядженні, а постанову суду ним було отримано лише 11.12.2018 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника Шевченко М.О. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис, наданий Управлінням патрульної поліції м. Києва, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року №1452/735.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп'яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Вказаних вимог закону працівниками поліції при проведенні огляду ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння та складанні протоколу про адміністративне правопорушення дотримано не було, що залишилось поза увагою суду першої інстанції, який належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з'ясування фактичних обставин справи.

Між тим, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_3 п. 2.9 «а» ПДР України, яким встановлена заборона на керування водієм транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки процедура проведення такого огляду, яка чітко регламентована статтею 266 КУпАП та вищезазначеною Інструкцією, була порушена.

Як вбачається з даних відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, огляд ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводився працівниками поліції за відсутності свідків, які прибули на місце зупинки транспортного засобу лише після того, як ОСОБА_3 вже був пройдений тест на приладі «Драгер» і працівниками поліції вже було розпочато складання щодо нього відповідного протоколу.

Отже, матеріалами справи не підтверджується та обставина, що огляд ОСОБА_3 на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводився у присутності двох свідків, тобто процедура проведення огляду на стан сп'яніння, встановлена ст. 266 КУпАП, не була дотримана.

Крім того, як слідує з відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, а також Акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_6 з результатами огляду його на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатору «Драгер» Alcotest 6820, який показав результат 0, 23 ‰, не погодився, а відтак, у працівників поліції виникав обов'язок доставити ОСОБА_6 для проведення огляду в заклад охорони здоров'я, однак, як слідує з відеозапису, таких дій працівниками поліції вчинено не було, а натомість, на заперечення ОСОБА_6, ними було вказано, що буде складено протокол і в подальшому розбиратися суд, що також свідчить про чергове недотримання працівниками поліції процедури проведення огляду на стан сп'яніння, відповідно до ст. 266 КУпАП.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, дані у протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані допустимими доказами, адже спростовуються дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_3 та відкинути їх.

За таких обставин, оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що огляд ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, тобто він є недійсним, а допустимі докази винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення відсутні, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївськогорайонного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року, якою ОСОБА_3визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, а провадження у справі закритиза відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.