ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року 21 лютого 2019 року суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Олешко Олени Миколаївни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 грудня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 25 вересня 2018 року о 03 годині 30 хвилин на вул. Гладкова біля будинку № 38 в м. Дніпрі водій ОСОБА_2 керував автомобілем «ОПЕЛЬ ОМЕГА» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, нестійка хода, у присутності двох свідків у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Олешко О.М. звернулась із апеляційною скаргою в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та закрити провадження у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою, заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що не згодні з постановою судді першої інстанції, у зв'язку із невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права. Також судом не враховано, що сторож не є експертом з медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, а коли прибули патрульні поліцейські пройшло майже дві години та самі працівники не бачили, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом. Також вказує на те, що суд розглянув справу поверхнево, не допитавши свідків у судовому засіданні. Крім того, вказує на те, що ОСОБА_2 до суду не викликався.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку приходжу до наступного висновку.

Враховуючи позицію захисника Олешко О.М. яка зводиться до відсутності ОСОБА_2 в суді першої інстанції при розгляді справи та копія постанови своєчасно йому не направлялась, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску останнім строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю за необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та мотивоване рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення та підтверджується доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції було надано належну оцінку, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД№ 180072 від 25 вересня 2018 року, складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; рапортом працівника поліції, де викладені обставини скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 130 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 в яких вказано, що він був запрошений співробітниками патрульної поліції на проходження водієм ОСОБА_2 медичного огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку, де останній відмовився від проходження огляду; письмові пояснення свідка ОСОБА_4 в яких вказано, що він був запрошений співробітниками патрульної поліції на проходження водієм ОСОБА_2 медичного огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку, де останній відмовився від проходження огляду;

Вищезазначені свідки, засвідчили відмову ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, що є підтвердженням об'єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові від проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі захисника, на те, що судом не прийнято до уваги покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, не заслуговують на увагу, та не є належними та допустимими доказами, оскільки останні є зацікавленими особами, а їх покази ОСОБА_6, наданими у суді апеляційної інстацнії, розцінюю критично, як такі, що надані з метою уникнення ОСОБА_2 від відповідальності.

Посилання в апеляційній скарзі захисника, стосовно того, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння, матеріалами справи не знайшло свого підтвердження, оскільки, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, нестійка хода.

Посилання захисника, стосовно того, що ОСОБА_2 не керував зазначеним автомобілем, а лише перебував біля нього, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

На переконання апеляційного суду, те що ОСОБА_2 сидів за кермом, не виключає факт керування цим автомобілем, що в даному випадку не спростовано і рапортом інспектора поліції, так і в апеляційній скарзі.

Зазначений висновок, узгоджується і з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, де в п. 27 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Та, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Крім того, зазначені обставини, окрім рапорту працівника поліції підтверджуються поясненнями ОСОБА_7, який перебував на посаді сторожу на стоянці.

Посилання в апеляційній скарзі, стосовно того, що судом не було здійснено виклику ОСОБА_2 не заслуговують на увагу, оскільки останній був присутнім 06.11.2018 року, та надавав свої пояснення, які місцевим судом були враховані.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки будь-яких обставин які спростовують наявність його вини не встановлено і стороною не надано.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника Олешко Олени Миколаївни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 грудня 2018 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника Олешко Олени Миколаївни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 грудня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун