КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1523/2019 Суддя у І-й інст.: Агафонов С.А.
Категорія: ч. 2 ст. 172-6 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована у АДРЕСА_1, та проживає за адресою: АДРЕСА_2, за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та її захисника - адвоката Зейкана Я.П. на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 - 6 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_2, перебуваючи на посаді державного уповноваженого Антимонопольного комітету України, будучи особою, на яку поширюються вимоги Закону «Про запобігання корупції», несвоєчасно подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування в зв'язку з отриманням доходу від продажу транспортної засобу, що підтверджується інформацією,наданоюРегіональним сервісним центром в Київській області МВС України про те, щоОСОБА_2 05.09.2017 відчужила транспортний засіб TOYOTA RAV 4, 2007 року випуску, і таким чином отрималадохід від відчуження транспортного засобу у сумі 300 000,00 гривень.

Однак, ОСОБА_2, будучи зобов'язаною до 00 години 00 хвилин 16.09.2017 подати до Реєстру повідомлення про суттєві зміни в майновому стані шляхом заповнення форми повідомлення на офіційному веб-сайті Національного агентства, цього не зробила у визначений строк і подала повідомлення про суттєві зміни в майновому стані у зв'язку з отриманням доходу від відчуження нерухомого майна лише 19.03.2018 о 09 год. 54 хв., допустивши тим самим порушення вимог Закону щодо своєчасності подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, ОСОБА_2 та її захисник - адвокат Зейкан Я.П. подали апеляційні скарги, в яких просять постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року скасувати та закрити провадження по справі щодо ОСОБА_2

Вказують на невідповідність резолютивної частини прийнятого рішення, де вказано, що штраф накладається у сфері безпеки дорожнього руху на користь держави, однак в дійсності мова йде про порушення вимог фінансового контролю.

Зазначають, що автомобіль TOYOTA RAV 4відчужувався ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності і мав відзвітуватись перед ОСОБА_2, що зробив лише 14.03.2018, коли передав їй одержані кошти за автомобіль.

Вказують, що ОСОБА_2, дізнавшись 14.03.2018 про одержаний дохід, не маючи жодного умислу щодо несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни майнового стану, 19.03.2018 на виконання вимог ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» належним чином повідомила про суттєві зміни у своєму майновому стані.

Звертають увагу, що свідченням про відсутність умислу у ОСОБА_2 на несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни майнового стану, є те, що вона внесла такі відомості до складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП щодо неї.

Також на момент розгляду справи судом 1-ї інстанції, минули строки, передбачені ч. 3 ст. 38 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, яка підтримала апеляційні скарги і просила їх задовольнити; прокурора Кіча О.М., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Указу Президента України від 29.06.2015 № 378/2015, ОСОБА_2 26.08.2015 призначено на посаду державного уповноваженого Антимонопольного комітету.

Згідно з пп. «В» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 є суб`єктом декларування, на яку поширюється дія цього Закону.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення № 44-03/298/18, ОСОБА_2 05.09.2017 відчужила транспортний засіб TOYOTA RAV 4, 2007 року випуску, отримавши дохід від відчуження транспортного засобу у сумі 300 000,00 гривень, проте, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» протягом 10 днів з моменту продажу зазначеного автомобіля повідомлення про суттєві зміни у майновому стані не подала.

Дотримуючись вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд 1-ї інстанції повно, всебічно та об'єктивно встановив фактичні обставини та дослідив зібрані по справі докази у їх сукупності, надав їм належну оцінку, і прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано не узяв до уваги пояснення ОСОБА_2 про відсутність умислу в її діях, оскільки матеріалами справи встановлено, що декларант мала об`єктивну можливість вчасно виконати вимоги закону, однак свідомо допустила їх порушення, внаслідок чого несвоєчасно подала повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

З таким висновком суду 1-ї інстанції апеляційний суд погоджується, оскільки визнання судом порушення строків подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані можливе лише за наявності поважних на те причин, під якими слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо, які у даному випадку відсутні.

Навпаки, ОСОБА_2 у суді не заперечувала того факту, що знала від свого рідного брата ОСОБА_4, що тойзбирається продавати належний їй автомобіль, і вона проти цього не заперечувала.

Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, що не вважала за необхідне повідомляти НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані, у визначений законом термін, оскільки не отримувала гроші за реалізоване братом майно (TOYOTA RAV 4, 2007 року випуску).

Також вона не вважає прибутком дохід, отриманий від продажу автомобіля за 300 000 гривень, у той час як він коштує 400 000 гривень.

Частиною 2 статті 172-6 КУпАП, у тому числі передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону у ОСОБА_2 виник обов'язок повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані упродовж періоду з 00:00 год. 06.09.2017 по 23:59 год. 15.09.2017, після того. як її авто було продане ОСОБА_5 за 300 000 гривень, і остання за нього повністю розрахувалась (а.с. 35).

Однак, ОСОБА_2, яка стверджує, що має юридичну освіту, та якій під власний підпис доведено вимоги ЗУ «Про запобігання корупції», умисно порушила порядок, передбачений ч.2 ст.52 Закону, і в десятиденний строк з моменту отримання доходу письмово не повідомила НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, хоча мала можливість своєчасно це зробити, оскільки перешкод для того не мала і на такі перешкоди не посилаються апелянти.

Доводи апеляційних скарг про те, що гроші отримані від ОСОБА_5 за автомобіль, ОСОБА_4 вчасно не передав ОСОБА_2, нічим не підтверджені, а акт прийому-передачі грошових коштів (а.с. 56) не може бути визнано належним доказом, «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, оскільки його складено без присутності свідків або нотаріуса, а тому посилання на цей доказ суд сприймає як голослівний.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, і доводи апеляційних скарг його не спростовують.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид та розмір стягнення, і обґрунтовано застосував до ОСОБА_2 штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Доводи викладені в апеляційних скаргах щодо невідповідності даних резолютивної частини рішення про сферу стягнення з ОСОБА_2 штрафу на користь держави та повідомлення нею про суттєві зміни до складання протоколу, є безпідставними, оскільки не впливають на визначення винуватості особи, кваліфікації її дій та розміру стягнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення, а оскільки днем виявлення правопорушення, вчиненого 16.09.2017, у даному випадку є день складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 а саме 30.11.2018, і постанова суду 1-ї інстанції прийнята 08.02.2019, тобто в межах 3-місячного терміну, то строки накладення адміністративного стягнення у даному випадку судом 1-ї інстанції не порушені, з огляду на що доводи апеляційних скарг і у цій частині є необґрунтованими.

Таким чином, підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 з підстав, наведених в поданих апеляційних скаргах, не вбачається.

За таких обставин постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни, а апеляційні скарги ОСОБА_2 та її захисника - адвоката Зейкана Я.П. що - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП суддя Київського апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та її захисника - адвоката Зейкана Я.П залишити без задоволення, а постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 рокущодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 172 - 6 КУпАП - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Юденко