Справа № 308/4699/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., при секретарі Рогач І.І., за участю прокурора Царя І.І., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Буришина В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника - адвоката Буришина В.В. поданою в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.06.2019.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , громадянин України, депутат Ірлявської сільської ради, визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП адміністративного правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн..

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №155 від 25.04.2019 та постанови судді від 04.06.2019 вбачається, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду депутата Ірлявської сільської ради Ужгородського району, будучи відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, в порушення вимог передбачених ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин в період з 17.10. по 27.11.2017 не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані, а саме, про придбання та набуття ним 17.10.2017 права власності на легковий автомобіль марки «Mersedes BenzSprinter», 2013 року випуску вартістю 209 400 грн., згідно договору купівлі- продажу транспортного засобу, укладеного з ТОВ «Бізнеспромстиль» за № НОМЕР_1 -92528 від 30.09.2017, чим вчинив передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

-2-

В апеляційній скарзі адвокат Буришин В.В. просить постанову судді від 04.06.2019 щодо ОСОБА_1 скасувати, винести постанову, якою провадження закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вказує на те, що постанова судді є необґрунтованою та незаконною. Посилається на те, що суд першої інстанції під час дослідження обставин справи не з`ясував психічне відношення ОСОБА_1 до вчиненого діяння, не врахував відсутність у нього умислу на вчинення передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП адміністративного правопорушення, оскільки останній не міг адекватно оцінити свій обов`язок перед державою, вважав, що автомобіль слід буде декларувати у найближчій декларації, яка подається щорічно, що настає за звітним роком, що ОСОБА_1 було і зроблено, про що також свідчить факт зазначення ним у декларації за 2017 рік про наявність у нього автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter», 2013 року випуску вартістю 209 400 грн.. Крім того, стверджує, що досудова перевірка в справі проведена не уповноваженим органом, що у свою чергу є підставою для визнання всіх доказів у справі недопустимими, оскільки як убачається з матеріалів справи перевірка щодо нього провадилась виключно працівниками ДЗЕ НП України, які склали протокол, а будь-які відомості щодо проведення такої перевірки НАЗК, повідомлення НАЗК про її результати, у матеріалах справи відсутні.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Буришина В.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який постанову суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим і заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне корупційне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворогодо тримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 зазначених вимог закону дотримався в повному обсязі.

Так, відповідно до ч.2 ст.172-6 КУпАП, неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані - тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

-3-

Відповідно до пункту 13 статті 1 Закону, суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу

або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції. Вказана інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Реєстр) та оприлюднюється на офіційному сайті НАЗК.

Відповідно до пункту 6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016, №3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, суб`єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другою статті 52 ЗУ «Про запобігання корупції» шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу 2 зазначеного порядку повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування подається через електрону мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб`єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні в матеріалах справи докази та, виходячи з встановлених обставин, дійшов правильного висновку про те, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.172-6 КУпАП як не повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду депутата Ірлявської сільської ради Ужгородського району, будучи відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, у відповідності до вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язаний був повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані.

Так, згідно інформації територіального сервісного центру 2641 Регіонального сервісного центру в Івано-Франківській області від 26.03.2019, №31/9/1/398, 17.10.2017 ОСОБА_1 набув право власності на легковий автомобіль марки «Mersedes Benz Sprinter», білого кольору, 2013 року випуску, вартість його становить 209 400 грн., згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного з ТОВ «Бізнеспромстиль» за № ВРS-92528 від 30.09.2017.

Згідно із частиною другою статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання

-4-

майна зобов`язаний письмово повідомити про це НАЗК. Вказана інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр) та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.

Враховуючи, що сума набутого у власність ОСОБА_1 майна перевищує поріг у 50 прожиткових мінімумів доходів громадян, встановлених на 1 січня 2017 року (80 000 грн.), у ОСОБА_1 на виконання вимог ч.2 ст.52 ЗУ «Про запобігання корупції», виник обов`язок у десятиденний термін з моменту придбання майна, письмово повідомити НАЗК про суттєві зміни у його майновому стані.

Однак, матеріалами справи підтверджено, що в порушення вказаних вимог Закону, ОСОБА_1 набувши у власність легковий автомобіль «Mersedes Benz Sprinter», білого кольору, 2013 року випуску, вартість якої перевищує 50 прожиткових мінімумів дходів горомадян, встановлених на 1 січня відповідного року, не повідомив про це Національне агентство з питань запобігання корупції, що свідчить про порушення ним вимог ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції».

За таких обставин суд першої інстанції за наведених у постанові доказів у їх сукупності законно дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Не зважаючи на заперечення в апеляційній скарзі адвоката Буришина В.В. вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП , його винуватість доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом №155 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією від 25.04.2019; рапортом оперуповноваженого відділу УЗЕ в Закарпатській області Старунського Є.В.; листом начальника регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області Мохнацького І.В. від 26.03.2019 за №31/9/1/398; актом огляду реалізованого транспорту від 30.09.2019; актом прийняття-передачі транспортного засобу №ВР S-92528/2017; договором купівлі-продажу транспортного засобу від 30.09.2017; скріншотом ЄДРД та іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП адміністративного правопорушення, про що також вказує факт зазначення ним у декларації за 2017 рік про наявність у нього автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter», 2013 року вартістю 209 400 грн. - апеляційний суд визнає такими, що не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП адміністративного правопорушення, оскільки таке характеризується як умислом, так і необережністю. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує і положення ст. 68 Конституції України, відповідно до якої кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, а незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що досудова перевірка в справі проведена не уповноваженим органом, що у свою чергу є підставою для визнання всіх доказів у справі недопустимими, оскільки як убачається з матеріалів справи перевірка щодо ОСОБА_1 провадилась виключно працівниками ДЗЕ НП України, які склали протокол, а будь-які відомості щодо проведення такої перевірки НАЗК, повідомлення НАЗК про її результати,

-5-

у матеріалах справи відсутні, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту неповідомлення ОСОБА_1 про суттєві зміни в майновому стані та не узгоджуються з вимогами чинного законодавства. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» органи поліції віднесено до спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції, а відповідно до статті 255 КУпАП органи внутрішніх справ (Національної поліції) уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією; відтак порушення порядку збирання доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 , апеляційним судом не встановлено.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які б давали підстави вважати, що оперуповноважений відділу УЗЕ в Закарпатській області Департаменту захисту економіки НП України Старунський Є.В. був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення чи фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи, на такі дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказувала сторона захисту, відповідно, під час розгляду справи місцевим та апеляційним судами, у зв`язку із чим, апеляційний суд приходить до висновку, що оперуповноважений ОСОБА_3 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Що ж стосується тверджень захисника Буришина В.В. на захист ОСОБА_1 про декларування набутого у власність у 2017році автомобіля, шляхом подачі щорічних декларацій за 2017 та 2018 роки, то апеляційний суд вважає такі неспроможними, оскільки такі не ґрунтуються на вимогах Закону України «Про запобігання корупції», оскільки подання ОСОБА_1 щорічних декларацій за 2017 та 2018 роки із зазначенням інформації про придбання майна, не звільняла ОСОБА_1 від обов`язку упродовж десяти днів з моменту набуття майна автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter», 2013 року випуску вартістю 209 400 грн. у власність, повідомити НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані, що відповідало б вимогам ч.2ст.52 Закону України «Про запобігання корупції».

При розгляді адміністративної справи судом першої інстанції, усі докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП. Обставини, що мають значення для вирішення справи судом правильно встановлено та надана їм належна і відповідна оцінка. Порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП при розгляді справи судом першої інстанції не допущено.

Таким чином, фактичні обставини справи судом першої інстанції встановлені правильно, висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до вимог ст.33 КУпАП, суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та прийшов до висновку про доцільність накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн., що, на думку апеляційного суду, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, є справедливим і таким, що відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

З огляду на викладене, підстав для скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення за доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 . апеляційний суд не вбачає, а тому його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

-6-

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, апеляційний суд враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; те, що учасники судового розгляду не заявляли будь-яких клопотань та не надали належних і допустимих доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги, які б свідчили про незаконність постанови суду першої інстанції; положення ст. 294 КУпАП у частині перегляду справи апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В ИВ :

апеляційну скаргу, яку подав захисник - адвокат Буришин В.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.06.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП-без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: