Справа № 333/127/19
Провадження № 3/333/212/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Круглікова А.В., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 30.12.2018 року серії БД №316532, 30.12.2018 року о 22 годині 45 хвилин водій ОСОБА_1 в м. Запоріжжі по вул. Фортечна, буд. 5 керував автомобілем «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в стані наркотичного спяніння (марихуана), огляд на стан спяніння проводився лікарем-наркологом в закладі Обласного наркологічного диспансеру, чим порушив вимоги п.п. «а» п. 2.9. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судові засідання ОСОБА_1 жодного разу не зявився, 29.03.2019 р. на адресу суду надійшла заява від останнього про відкладення розгляду справи на іншу дату у звязку із зайнятістю адвоката в окружній виборчій комісії. Також, відповідно до змісту вказаної заяви, з протоколом про адміністративне правопорушення від 30.12.2018 року серії БД №316532 ОСОБА_1 не згоден та вину не визнає повністю.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні оскільки останній не позбавлений можливості залучити для захисту своїх прав іншого захисника.

Отже, враховуючи строки накладення адміністративного стягнення, встановлені в ст. 38 КУпАП, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків та іншими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно з ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного сп'яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп'яніння. Огляд водія на стан наркотичного спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Огляд осіб на стан наркотичного сп'яніння здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох один з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Огляд особи на стан наркотичного сп'яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані наркотичного спяніння.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп'яніння

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан наркотичного спяніння та оформлення результатів такого огляду регламентується Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 9 листопада 2015 р. № 1452/735 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція).

Відповідно до п. 2 розділу І наведеної вище Інструкції, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 4 розділу І Інструкції визначено, що ознаками наркотичного спяніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з п.п. 4 розділу II зазначеної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

З огляду на викладене, розглянувши наявні в матеріалах адміністративної справи докази, судом встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 30.12.2018 року серії БД №316532 ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21063», д.р.н. СЕ3572ВС, в стані наркотичного спяніння 30.12.2018 р. о 22 год. 45 хв.

Відповідно до Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння від 30.12.218 р., огляд проводився 30.12.2018 р. о 23 год. 05 хв.

Разом з тим, згідно з наявним в матеріалах справи відеозаписом подій від 30.12.2018 р. (файл РІСТ0077), автомобіль «ВАЗ 21063», д.р.н. СЕ3572ВС, був зупинений співробітниками поліції - 30.12.2018 р. о 14 год. 48 хв.

При цьому, із змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 30.12.2018 року серії БД №316532 та наявних в матеріалах справи документів слідує, що виявлення співробітниками поліції у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного спяніння здійснено на місці зупинки транспортного засобу за відсутності свідків, що позбавляє суд можливості викликати останніх в судове засідання для встановлення моменту (часу) виявлення ознак наркотичного спяніння.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено, що огляд водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп'яніння відбувся в закладі охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

При розгляді справи по суті судом враховано, що відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Отже, зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним, а тому підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумцій.

Отже, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Рішенням КонституційногоСуду України від 26 травня 2015року у праві №5-рп/2015 визначено, що у наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин, оскільки докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, справа про адміністративне правопорушення № 333/127/19 підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 266 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя А.В. Круглікова