Єдиний унікальний номер 728/4/19
Номер провадження 3/728/35/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області

у складі головуючого судді Пархоменка П.І.

за участі:

секретаря судового засідання Петренко О.Г.

прокурора Данченко О.М.

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника адвоката ОСОБА_2

розглянув матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Чернігівській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, громадянки України, уродженки учхоза «Митниця» Васильківського району Київської області, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 1, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружена, працює державним реєстратором речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відділу державної реєстрації Бахмацької районної адміністрації Чернігівської області, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , -

за частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

1. До Бахмацького районного суду Чернігівської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 172-6 КУпАП, в якому зазначено, що остання, будучи спеціалістом 1-ї категорії Батуринської міської ради Чернігівської області в період з 29 квітня 2016 року по 3 січня 2017 року, маючи сьому категорії посадової особи органів місцевого самоврядування, тобто у відповідності до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VІІ від 14 жовтня 2014 року (далі Закон від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII) являється субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, у порушення вимог частини другої статті 45 Закону від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, у встановлений законом термін до 3 січня 2017 року не подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік за формою, за період, не охоплений раніше поданими деклараціяи, тобто з 1 січня 2016 року по 3 січня 2017 року за формою, що визначається Національним агентством, а подала таку декларацію лише 17 лютого 2017 року.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

2. В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнала та пояснила, що вона подавала декларацію 3 січня 2017 року, але в системі були перебої, тобто вона здійснила спроби подати декларацію, яка не була подана незалежно від її вини.

3. Прокурор в судовому засіданні вважала, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю, пояснила, що наявними по справі доказами підтверджена винуватість останньої, але оскільки закінчився строк притягнення до адміністративної відповідальності провадження по справі необхідно закрити.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази.

4. Розпорядженням Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області від 14 серпня 2017 року за № 180-ос (а.с.11) ОСОБА_1 призначено з 15 серпня 2017 року на посаду державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відділу державної реєстрації райдержадміністрації із збереженням 8 (восьмого) рангу державного службовця в межах категорії «В».

5. Копією трудової книжки серії БТ № 6026647 від 22 липня 1985 року (а.с.12) підтверджується, що ОСОБА_1 в період з 29 квітня 2016 року по 3 січня 2017 року перебувала на посаді спеціаліста 1-ї категорії Батуринської міської ради Чернігівської області.

6. Особовою карткою державного службовця ОСОБА_1 (а.с.13-18) підтверджується, що ОСОБА_1 ознайомлена з вимогами Закону від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, зокрема, з нормами, які регулюють питання заповнення та подання на офіційному веб-сайті НАЗК декларацій (повідомлень) осіб, уповноважених на виконання функцій держав або місцевого самоврядування, про що мається його підпис у відповідному пункті 15.4 особової картки державного службовця 20 липня 2017 року.

7. Посадовою інструкцією державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відділу державної реєстрації райдержадміністрації (а.с.19-21) підтверджується коло повноважень ОСОБА_1

8. Витягом із Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що міститься в загальному доступі в мережі Інтернет, зокрема на сайті https//public.nazk.gov.ua (а.с.22), підтверджується, що спеціаліст 1 категорії ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну 17 лютого 2017 року.

9. Копією декларації із Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що міститься в загальному доступі в мережі Інтернет, зокрема на сайті https//public.nazk.gov.ua (а.с.23-28) підтверджується факт подання ОСОБА_1 та оприлюднення нею на сайті НАЗК свої декларації перед звільненням особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування з 1 січня 2017 року по 3 січня 2017 року.

10. Інформацією Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 лютого 2019 року підтверджується, що некоректна робота програмного забезпечення в період з 1 січня 2017 року до 19:30 4 січня 2017 року.

Також надано послідовність дій користувача.

11. Випискою із медичної картки амбулаторного хворого підтверджується те, що ОСОБА_1 мала захворювання в період з 3 січня 2017 року по 16 січня 2017 року.

ІІІ. Оцінка Суду.

12. Відповідно до статті 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із статтею 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

13. Стаття 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Диспозиція даної норми закону залежно від опису ознак конкретного складу адміністративного правопорушення за своїм видом є бланкетною, яка для розуміння її змісту відсилає до інших нормативних актів (не КУпАП).

14. В даному випадку таким нормативним актом є Закон України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII (далі Закон від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII) в нормах якого описуються ознаки обєктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Так за змістом частини другої статті 45 вказаного Закону:

Особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

15. В свою чергу ОСОБА_1 інкримінується порушення, повязане з несвоєчасним поданням декларації, як особою, яка зобовязана подати декларацію при звільненні (див. пункт 1).

16. В такій ситуації Суд звертає увагу, що формулювання Закону за невиконання положень якого особа несе юридичну відповідальність повинно відповідати вимогами зрозумілості, чіткості мови нормативно-правових актів, що охоплюється такою складовою принципу верховенства права (стаття 8 Конституції України), як принцип правової визначеності.

Наприклад, Конституційний Суд України підкреслює, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки (див. пункт 3 рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про міліцію»).

В іншому випадку Конституційний Суд України у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини).

Суд звертає увагу, що наявність таких принципів є досить логічною і повязана з тим, що учасник правовідносин повинен розуміти яким чином він може себе поводити у відповідності до приписів законодавства.

17. Так, в правовідносинах, що розглядюється, як було зазначено вище (див. пункт 14) Закон на який посилається особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення містить законодавче правило (стаття 45):

Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік

18. Суд підкреслює, що частина перша статті 45 Закону від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII визначає кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобовязані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня».

Разом із тим, у випадках, передбачених частиною другою статті 45 Закону від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі.

При цьому вказаний законодавчий акт містить правило, що такі особи (мається на увазі які припинили діяльність) зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати декларацію (див. пункт 17), тобто логічним є те, що особи, які припинили свою діяльність в наступному році відображають відповідну інформацію в декларації, у звязку із чим відпадає необхідність подання декларації при звільнені (саме до такого звільнення), що фактично буде продубльовано в подальшому.

Таким чином, відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-6 КУпАП за подання декларації при звільненні.

19. Важливим є те, що обставини недотримання нею терміну подачі такої декларації, визначеному у нормативних актах Національного агентства з питань запобігання корупції, про що зазначено у протоколі не можуть слугувати підставами для притягнення особи до адміністративної відповідальності за правопорушення, повязане з корупцією, оскільки така вимога як подання у певний термін декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави, у разі припинення такої діяльності, не визначена Законом від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, який в свою чергу встановлює механізм подання декларації в наступному році, що взагалі виключає потребу у встановлені такого строку.

При цьому, на думку Суду формулювання «правила підзаконного акту» створює умови, що свідчать про не відповідність законодавства вимогами зрозумілості, чіткості, що порушує такий складовий принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України), як принцип правової визначеності.

Крім того, засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них визначаються виключно законами України (пункт 22статті 92 Конституції України), а самі положення Закону від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII не є бланкетними або відсилочними, що свідчить на користь не застосування норм підзаконного акту Національного агентства з питань запобігання корупції.

20. Додатково Суд наголошує, що суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Відповідно до вимог статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за частиною першою статті 172-6 КУпАП є формальним, і обов'язковим його елементом є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, а тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов'язані довести наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання декларації.

Згідно пунктом 2 роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов'язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06 жовтня 2010 року (справа №1-27/2010).

Так ОСОБА_1 показала, що наміру ухилятись від подачі декларації не мала (див. пункт 2), а інформацією Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 лютого 2019 року підтверджується некоректна робота програмного забезпечення в період з 1 січня 2017 року до 19:30 4 січня 2017 року (див. пункт 10), тобто саме в період, коли остання повинна була подати декларацію.

При цьому вона мала захворювання в період з 3 січня 2017 року по 16 січня 2017 року (див. пункт 11).

Таким чином, вбачається, що ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в судовому засіданні прокурором не доведено наявність в діях ОСОБА_1 вини, як у формі прямого так і непрямого умислу, що виключає її адміністративну відповідальність.

21. Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих доказів в підтвердження вини, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не слідує, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин Суд доходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З цих підстав,

керуючись статтями 3, 8, 19, 55, 68 Конституції України, статтями 1, 9, 22, 23, 33, 184, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Закрити провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду Бахмацький районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Бахмацького районного суду

Чернігівської області ОСОБА_3