КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/97/2019 Суддя 1 інстанції - Яровенко Н.О.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2018 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становило 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_2, 04.05.2018 року о 23 годині 25 хвилин, керував автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1, в м. Києві по пр-ту Броварському, 18-Д, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків, що призвело до порушення п. 2.9 А ПДР України, і відповідно, вчинення адміністратвиного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 03.08.2018 року у справі про адміністративне правопорушення № 755/7203/18 щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі.

На підтвердження своїх вимог апелянт зазначає, що він 04.05.2018 року о 23 годині 25 хвилин не керував автомобілем, а забирав із салону свого автомобіля документи та очікував на товариша, який повинен був їхати з ним за кермом. В цей момент до нього підійшли поліцейські та запропонували пред'явити документи на транспортний засіб, показати вміст багажника, а після цього запросили свідків та запропонували пройти огляд на стан сп'яніння. Оскільки свідки були запрошені лише перед оглядом, вони і не могли бачити чи взагалі хтось керував автомобілем.

Апелянт вказує на те, що він добровільно погодився на огляд, оскільки не керував автомобілем і після цього записав у протоколі та в поясненнях, що автомобіль залишає на місці зупинки і зобов'язується не сідати за кермо.

Також апелянт зазначає, що він румун за національністю, погано володіє українською мовою, та не знав про необхідність записати у протоколі та в поясненнях, що він не керував автомобілем та не винен, а йому його прав не роз'яснили та не надали можливість написати пояснення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та захисника Чумака В.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши інспектора патрульної поліції - ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з'ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Відповідно до п.п. 1, 6, 7, 10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу 1 цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. При цьому огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу проведеного поліцейським зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп'яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

І як передбачає п. 7 розділу 2 вищезазначеної Інструкції, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та вищенаведених в даній постанові доказів вбачається повне дотримання працівниками поліції вимог інструкції щодо проведення огляду на стан сп'яніння з використанням технічних засобів.

Порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, в стані алкогольного сп'яніння, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія БД № 174850 від 04 травня 2018 року, з якого вбачається, що 04.05.2018 року о 23 годині 25 хвилин, в м. Києві по пр-ту Броварському, 18-Д, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер». Результат проведеного тесту склав 1.16 проміле. Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Зазначений протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_2, якому були роз'яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, і який протокол підписав без будь - якого зазначення про незгоду з вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення результатом огляду чи висловлень незгоди з приводу того, що не керував транспортним засобом.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються результатами проходження огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, здійсненого працівниками поліції на місці зупинки, з використанням спеціального технічного засобу «Drager» Alkotest 6820, тест №751 від 04.05.2018 року, цифровий показник якого становить 1,16 ‰ (при дозволених не більше 0,2 ‰).

Зазначений результат огляду зафіксовано й в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння, який підписаний двома свідками та самим ОСОБА_2 При цьому в даному акті ОСОБА_2 поставив свій підпис саме про те, що з результатами огляду на стан сп'яніння згоден. Будь-яких зауважень щодо результату тесту чи інших ОСОБА_2 не висловлював і в протоколі чи Акті огляду не зазначив.

Окрім того, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджується добровільна згода ОСОБА_2 на проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, а також підтверджуються і результати такого огляду, які склали 1,16 ‰, з якими, згідно показань свідків, ОСОБА_2 повністю погодився. Дані свідки правильність результату проходження огляду та факт погодження ОСОБА_2 з результатами огляду підтвердили своїми підписами в протоколі про адміністративне правопорушення, а також акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

З переглянутого в суді апеляційної інстанції відеозапису із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, який долучено працівниками поліції до матеріалів адміністративної справи вбачається, що інспекторами поліції ОСОБА_2 в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що останній погодився. Результат огляду склав 1,16 ‰. Будь-яких зауважень щодо проведеного огляду чи неправомірності дій поліцейських ОСОБА_2 не зазначав, як і не зазначав тієї обставини, що не керував транспортним засобом.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснив, що він та ще три його товариша 04.05.2018 року приїхали до Києва, покатались по місту. За кермом його автомобіля був його товариш - Микола. Зупинились вони на паркувальному майданчику біля мийки та стояли розмовляли, пили пиво. Через деякий час після їхньої зупинки до них підійшов працівник поліції запитав хто є власником автомобіля, на що він (ОСОБА_2І.) відповів, що автомобіль належить йому, та запитавши про наявність посвідчення водія попросив бути свідком оформлення адмінматеріалів щодо водія таксі, якого зупинили інспектори патрульної поліції. Під час спілкування з працівником поліції, останній повідомив, що вбачає в нього (ОСОБА_2І.) ознаки алкогольного сп'яніння та запропонував пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що він погодився, оскільки не керував автомобілем. При цьому ОСОБА_2 не заперечував, що вживав алкогольні напої, оскільки в цей день у його сина був день народження. Чи повідомляв працівникам поліції щодо того що не був за кермом, ОСОБА_2 згадати не зміг. Також зазначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення написав, що зобов'язується не керувати автомобілем, і розумів, що цього в такому стані робити дійсно не можна.

Наведені показання ОСОБА_2 свідчать про дотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП щодо усунення від керування транспортним засобом після проведеного огляду.

Також під час апеляційного розгляду за клопотанням захисника було допитано інспектора патрульної поліції ОСОБА_4, що складав протокол про адміністративне правопорушення, який пояснив, що орієнтовно до червня - липня 2018 року постійно здійснював патрулювання по Броварському проспекту в м. Києві і неодноразово складав протоколи по ст. 130 КУпАП щодо водіїв, окрім того, подія відбулася майже рік назад, тому всіх обставин справи не пам'ятає. Після переглянутого відеозапису інспектор поліції зазначив, що така подія дійсно була, на відеозапису зафіксовано його голос. Щодо пояснень ОСОБА_2 про те, що він не керував автомобілем, а лише знаходився поряд з автомобілем, інспектор поліції пояснив, що факт керування дійсно був, в іншому випадку вони б не пропонували ОСОБА_2 проходити будь-який огляд на стан сп'яніння, якби він не був водієм, адже, несуть за це відповідальність. При цьому поліцейський зазначив, що ОСОБА_2, згідно відеозапису, жодного разу не вказував на те, що він не керував автомобілем, що на його думку, є підтвердженням того, що він дійсно керував авто, адже, в протилежному випадку, особа б наполягала на тому, що цього не робила. Крім того, ОСОБА_4 добавив, що після зупинки водія та під час перевірки документів та спілкування з водієм, у нього було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим, в присутності двох свідків ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що він погодився. При цьому ОСОБА_2 було роз'яснено, що допустима доза становить 0,20%, а тому якщо результат тесту буде меншим, то ніяких протоколів складатись не буде. Однак, оскільки результат тесту на стан алкогольного сп'яніння виявився позитивним та склав 1,16%, то на водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також інспектор поліції зазначив, що водієві було роз'яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також було відсторонено від керування транспортним засобом, про що сам же ОСОБА_2 і написав в протоколі про адміністративне правопорушення.

Щодо того, чому на відеозапису не зафіксовано моменту зупинки, інспектор поліції пояснив, що в їхньому службовому автомобілі немає відеореєстратора, тому вони лише фіксували процедуру спілкування з водієм та процедуру огляду водія на стан сп'яніння.

З приводу пояснень ОСОБА_2, що спочатку його було запрошено в якості свідка під час оформлення адмінматеріалів щодо водія таксі, а лише згодом були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння, то інспектор поліції пояснив, що взагалі за свою трудову діяльність не пам'ятає такого факту, щоб під час оформлення одного адміністративного правопорушення, у водія, якого запрошували в якості свідку було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, і щоб згодом і на нього склали протокол.

Відтак, враховуючи дані відеозапису та пояснення працівника поліції, доходжу висновку, що доводи ОСОБА_2 про те, що він не керував автомобілем є необґрунтованими, адже, вони спростовуються наведеними вище доказами в їх сукупності, тому такі посилання апелянта судом апеляційної інстанції розцінюються як спосіб захисту та намагання уникнути від адміністративної відповідальності.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він за національністю румун, тому, погано володіє українською мовою, та не знав про необхідність записати у протоколі та в поясненнях, що він не керував автомобілем та що не винен, то вони є безпідставними, оскільки судом апеляційної інстанції для перевірки даного доводу була визнана обов'язковою явка ОСОБА_2 в судове засідання. Під час встановлення особи ОСОБА_2, встановлено, що він є громадянином України, весь час проживає в Україні та вільно володіє українською мовою. Під час спілкування ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції будь - яких проблем з розумінням останнім мови чи спілкування не було встановлено. Окрім того, з наявного у справі відеозапису, вбачається, що і під час спілкування з інспекторами поліції ОСОБА_2 жодного разу не повідомляв, що не розуміє державної мови чи не володіє нею.

Доводи ж останнього про те, що йому не роз'яснили його прав та не надали можливості написати пояснення спростовуються змістом самого протоколу про адміністративне правопорушення, в якому стоїть підпис ОСОБА_2 про роз'яснення йому прав, а також наявні власноручні пояснення ОСОБА_2, написання яких він підтвердив в суді апеляційної інстанції.

Відтак, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи сукупність письмових доказів у справі приходить до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії водія ОСОБА_2, які полягають у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, є порушенням п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення на ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення судом накладено з урахуванням загальних правил, визначених в ст. 33 КУпАП. При цьому, суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, а саме те, що ОСОБА_2 дійсно керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, своїми діями створював підвищену загрозу життю та здоров'ю інших учасників дорожнього руху, та обрав стягнення, передбачене санкцією ч. 1ст. 130 КУпАП, яка до того ж, є безальтернативною.

Зважаючи на вищевикладене, постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2018 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал