Справа № 461/5622/19 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 33/811/917/19 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

з участю особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності, - ОСОБА_1 ,

представника адвоката Ковріжниха В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 09 серпня 2019 року,

встановив :

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 09.08.2019,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, фізичну особу підприємця яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 384,20 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнана винною в тому, що вона 1 липня 2019 року о 03 год. 33 хв. на вул. Свенціцького, 16 у м. Львові керувала транспортним засобом RENAULT д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову судді Демків Д.Г. подала апеляційну скаргу в якій просить постанову судді скасувати, а провадження у справі відносно неї закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Апелянт вважає постанову судді незаконною, необґрунтованою, оскільки не було з`ясовано обставини, що підлягають з`ясуванню, не досліджено наявні в справі матеріали і їм не надано відповідної оцінки.

Апелянт зазначає, що її право на захист було порушено, їй не були надані для ознайомлення матеріали справи, відхилили клопотання про участь захисника в процесі. Вважає, що суддя допустив упередженість, необ`єктивність, неповноту та однобічність у досліджені доказів.

Апелянт наголошує, що не визнає себе винною, оскільки алкоголю взагалі не вживала, а тому не перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Протоколу їй поліцейські не давали для ознайомлення та підпису. Крім того їй не пропонували пройти на місці зупинки огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального пристрою. Цей факт можуть підтвердити свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які з нею їхали в автомобілі на момент зупинки поліцейськими. Суд даних свідків не викликав для допиту в судовому засіданні.

Апелянт звертає увагу, що в ніч на 21.07.2019 відвозила в аеропорт м. Львова сестру і колишнього чоловіка, не спала довго і була втомлена, але не перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Вона є фізичною особою підприємцем і автомобіль є її основним способом пересування для здійснення підприємницької діяльності. Позбавлення її прав водія, позбавить джерела доходу, а у неї на утриманні є 4 дітей. Суд першої інстанції не звернув увагу не те, що протокол складений з порушенням, оскільки зазначена адреса за якою вона не проживає та записані свідки, яких фактично не було і не внесені свідки, які були в її автомобілі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 051515 від 21.07.2019, складений о 04:15 год. у м. Львові, який ОСОБА_1 відмовилася підписувати у присутності двох свідків, копію протоколу відмовилася отримати (а.с. 1,2);

- інформацією з диску відеозапису (а.с.3);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, як на місці так і в закладі охорони здоров`я (а.с. 4,5);

- ксерокопією постанови від 21.07.2019 щодо ОСОБА_1 про порушення нею вимог ч.1 ст. 126, ст. 125, ч.2 ст. 36 КУпАП (а.с.7).

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не перебувала в стані алкогольного сп`яніння не має відношення до справи, оскільки ОСОБА_1 вміняється відмова від проходження огляду на виявлення чи відсутність в її організмі алкоголю.

Обгрунтування апелянта в апеляційній скарзі про те, що працівниками поліції протокол складений з порушенням вимог законодавства не відповідає дійсності і є необґрунтованим, оскільки сам факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 підтвердила в суді апеляційної інстанції зазначивши при цьому, що ніщо їй не заважало пройти відповідний огляд на стан сп`яніння чи відсутності такого, але перед цим у неї виникла суперечка з працівниками поліції, вона була втомлена, а тому відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння.

З оглянутого протоколу вбачається, що підписувати його ОСОБА_1 відмовилася, прав водія при собі не мала, відповідно адресу в протоколі працівники поліції зазначили ту, яку водій їм назвала. Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджено поясненнями свідків.

Чинним Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено по ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність лише у вигляді сплати штрафу без позбавлення прав водія, як на цьому наполягав представник ОСОБА_1 адвокат Ковріжних В.В., у разі визнання водія винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Останній наголошував на тому, що ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем і матір`ю 4 дітей, яких потрібно постійно возити в садок та школу, а тому транспортний засіб їй потрібний для роботи і в побуті.

Відповідно апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 09 серпня 2019 року щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду А.В. Белена