Справа № 333/418/19
Провадження № 3/333/290/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Михайлова А.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1,

ВСТАНОВИВ:

25.01.2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 316585 від 17.01.2019 року, згідно якого ОСОБА_1 17.01.2019 року о 21 год. 35 хв. в м. Запоріжжі, по вул. Комарова, керував автомобілем «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законодавством порядку за допомогою технічного засобу ALCOTEST «Drager» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

У судовому засіданні, після розяснення головуючим прав, передбачених ст.ст. 55, 56, 59,63 Конституції України, ст.268 КУпАП, ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що він у вказаний в протоколі час автомобілем не керував, а знаходився в ньому на передньому сидінні. Його автомобіль не рухався, двигун був вимкнений. Після приїзду працівників поліції, вони почали його звинувачувати в тому, що він керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння. Поліцейські йому запропонували пройти огляд на стан алкогольного спяніння, як на місці так і в медичному закладі, однак він відмовився, оскільки він автомобілем не керував. Він пояснював поліцейським, що не керував транспортним засобом, однак вони не звертали на нього уваги та в подальшому склали щодо нього адмінпротокол за те, що він нібито керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння та відмовився від медичного огляду. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження по справі закрити.

Захисник правопорушника ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного та просив закрити провадження у справі у звязку із відсутністю в діях його підзахисного події та складу адміністративного правопорушення.

Поліцейський 1 взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Запорізькій області ДПП ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 17.01.2019 року він у складі чергового патруля приїхав за викликом сусідів ОСОБА_1, які повідомили, що останній, знаходячись у стані алкогольного спяніння, намагається на своєму автомобілі виїхати зі стоянки автомобілів та міг пошкодити автомобілі сусідів. Коли патруль приїхав на місце виклику, то побачив, що автомобіль ОСОБА_1 стояв на стоянці, ОСОБА_1 сидів за кермом автомобіля, а його товариш на боковому сидінні, але автомобіль не рухався, поліцейський не бачив, щоб порушник керував своїм автомобілем.

Свідок ОСОБА_4 через канцелярію суду надав пояснення, в якому зазначив, що 17.01.2019 року приблизно о 20 годині 30 хвилин він в якості пасажира їхав на автомобілі «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, бо вони поверталися з зимової рибної ловлі. Для передачі риболовних снастей знайомому вони заїхали у двір будинку № 29 по вул. Комарова у м. Запоріжжі, де автомобіль заглох. ОСОБА_1 замкнув автомобіль та вони пішли до ОСОБА_5 додому переодягнутися у сухий одяг. У ОСОБА_1 вдома вони почали вживати спиртні напої, а після повернулися до автомобіля. По приходу на місце зупинки автомобіля, їх зустрів поліцейський патруль, якому ОСОБА_1 пояснив, що він не керував автомобілем у стані алкогольного спяніння, навіть документи на автомобіль залишив вдома. ОСОБА_1 не чинив опір поліцейським, які надягли на нього наручники, після чого його повезли до наркологічного диспансеру. Наголошує, що вони вживали спиртні напої вже після того, як приїхали з рибалки та залишили автомобіль на стоянці у дворі будинку № 29 по вул. Комарова у м. Запоріжжі.

Допитавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, поліцейського, який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, вивчивши письмове пояснення свідка, докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м'якого покарання) від 02 листопада 2004 року, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі "Пономарьов проти України" (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що "право на справедливий судовий розгляд", яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306 в редакції, чинній на час складання протоколу, встановлює обов'язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов'язковими елементами якого є: об'єкт, об'єктивна сторона, суб'єкт, суб'єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, доказуванню підлягає:

1) факт керування особою транспортним засобом;

2) факт відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для застосування відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, потрібно доказати обидва факти у їх одночасній сукупності.

Факт керування ОСОБА_1 автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння та факт його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння не доведені і зазначені у протоколі серії БД № 316585 від 17.01.2019 року про адміністративне правопорушення обставини спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами та показаннями учасників справи та свідка.

В протоколі про адміністративне правопорушення БД № 316585 від 17.01.2019 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та в інших матеріалах справи, відсутні будь-які достовірні докази, які б свідчили, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння у вказаний час.

Письмові пояснення свідка ОСОБА_4 та поліцейського 1 взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Запорізькій області ДПП ОСОБА_3, суд визнає достовірними доказами, і такими, що підтверджують пояснення ОСОБА_1 про те, що він в зазначений в протоколі час і місці не керував взагалі ніяким транспортним засобом.

Суд також звертає увагу на те, що із відео, яке міститься в матеріалах справи, доданого працівниками поліції до матеріалів справи, не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного спяніння, що і було підтверджено показами поліцейського 1 взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Запорізькій області ДПП ОСОБА_3, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4

Зміст викладених обставин адміністративного правопорушення у протоколі не узгоджується із сукупністю інших доказів по справі, які були предметом перевірки під час судового засідання.

Будь-які інші докази, які б обєктивно підтверджували те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в зазначений в протоколі час та в зазначеному місці з явними ознаками алкогольного спяніння у справі відсутні.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

З огляду на положення п. 1.10 ПДР України та диспозицію ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 в даній ситуації неможливо визнати водієм, оскільки матеріали справи, пояснення учасників справи, свідка та відеозапис не містять відомостей, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом.

У відповідності до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Також, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Таким чином, суд вважає, що по даній справі вчинення адміністративного правопорушення, а саме факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведено, тому суд приходить до висновку про відсутність в його діях події і складу даного адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу.

Керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч.1 с. 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв'язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя А.В.Михайлова