ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 607/19026/19

08 жовтня 2019 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , приватний підприємець

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

з участю: ОСОБА_1 , адвоката Рукавця О.В.

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №314129 від 04 серпня 2019 року, 04 серпня 2019 року близько 17 год. 11 хв. в м. Тернополі по вул. Протасевича, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Alcotest 6810» ARBF0443 та проведення такого огляду у найближчому медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків .

У судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненні правопорушення не визнав. Вказав, що транспортним засобом не керував та правил дорожнього руху не порушував. Пояснив, що транспортним засобом керував його зять ОСОБА_2 , який був на місці зупинки транспортного засобу та про вказані обставини вони неодноразово повідомляли працівників поліції, що підтверджується відеоматеріалами та його письмовими поясненнями.

Адвокат Рукавець О.В. пояснив, що 04 серпня 2019 року близько 17 год. в м.Тернополі працівниками поліції було зупинено транспортний засіб марки «Renault Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу перебував на місці пасажира. Вказані обставини підтверджуються відеоматеріалами, поясненнями свідків, а також тим, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_3 вийшов із транспортного засобу саме із місця пасажира. Про вказані обставини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомляли працівників поліції.

Крім того, зазначив, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та пройти такий огляд працівники поліції не пропонували останньому. ОСОБА_1 не висловлював відмови від проходження такого огляду, не вчиняв будь-яких дій щодо ухилення від такого огляду, при цьому не був доставлений працівниками поліції до найближчого медичного закладу. На підтвердження вказаних обставин, судом здійснювався виклик свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , однак останні в судове засідання не з`явились.

Також, як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення свідками його складення та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були відсутні під час складення протоколу. Протокол складався виключно в присутності ОСОБА_1 .

Посилаючись на наведене та те, що працівниками поліції було порушено встановлений законом порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та ОСОБА_1 відмовився від його проходження, оскільки не керував транспортним засобом, просив провадження у справі закрити.

Присутні в судовому засіданні працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які оформляли дані матеріали, суду пояснили, що 04 серпня 2019 року патрулюючи по вул. Протасевича в м.Тернополі встановили, що автомобіль марки «Renault Trafic» порушив правила дорожнього руху, у зв`язку з чим був зупинений. ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу вийшов із місця пасажира, однак будь- якого іншого водія транспортного засобу на місці зупинки не було.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши в сукупності наявні у справі докази, прийшов до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.1, п.п.1, 2, 3 ч.2 ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Основними засадами судочинства є:1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;2) забезпечення доведеності вини;3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч.2 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Згідно з вимогами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

У відповідності до вимог ст.ст.254, 256 КУпАП про вчинене адміністративне правопорушення уповноваженою на те посадовою особою складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, з подальшими змінами, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння, регламентовано ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі - Інструкція №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року (далі - Порядок №1103).

Зокрема, відповідно до положень частин 2 - 6 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами п.1 Розділу 1 Інструкції №1452/73 остання визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.

Відповідно до положень п.2 Розділу 1 Інструкції №1452/73 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому, пунктом 3 Розділу 1 Інструкції №1452/73 визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з вимогами п.6 Розділу II Інструкції №1452/73 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до вимог п.7 Розділу І Інструкції №1452/73 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із п.9 розділу ІІ Інструкції №1452/73 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до положень п.п. 1-4 Розділу 3 даної Інструкції, перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки ( п. 9 Інстуркції).

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення, серед яких і відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення полягає в ухиленні особи, яка керує транспортними засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху транспорту, тобто вплив на органи керування транспортного засобу, що призвело до зміни його положення відносно початкового.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у цьому випадку є водії транспортного засобу.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, тобто, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Таким чином, для того, щоб дії особи, яка керує транспортним засобом, могли бути кваліфіковані, як відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, уповноважений працівник поліції спочатку повинен у чіткій, однозначній та зрозумілій формі висловити таку вимогу. І лише після цього особа може повідомити про свою відмову, або вчинити інші дії, які б свідчили про його небажання та ухилення від такого огляду.

Крім цього, склад адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, може мати місце лише тоді, коли водій, керуючи транспортним засобом із ознаками сп`яніння, відмовився проходити огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціально визначеному лікувальному закладі.

У відповідності до вимог п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року (далі - Постанова Пленуму ВСУ №14), якщо водій ухилився від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналогічна норма міститься і в п.6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція з оформлення матеріалів №1395) , згідно якої у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 інкримінують вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, що він 04 серпня 2019 року близько 17 год. 11 хв. в м. Тернополі по вул. Протасевича, керував транспортним засобом «Renault Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Alcotest 6810» ARBF0443 та проведення такого огляду у найближчому медичному закладі відмовився в присутності двох свідків

У судовому засідання ОСОБА_1 ствердив, що не керував 04 серпня 2019 року о 17 год. 11 хв. в м.Тернополі по вул.Протасевича даним транспортним засобом. Вказаним транспортним засобом керував його зять ОСОБА_2 , про що він неодноразово повідомляв працівників поліції.

Аналогічні пояснення ОСОБА_1 надав на місці зупинки 04 серпня 2019 року, що підтверджується його письмовими поясненнями від 04 серпня 2019 року долученими працівниками поліції до матеріалів справи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердив той факт, що саме він 04 серпня 2019 року о 17 год. 11 хв. в м.Тернополі по вул.Протасевича керував транспортним засобом марки «Renault Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 . Після зупинки транспортного засобу працівниками поліції місце зупинки залишив, оскільки злякався відповідальності. Згодом повернувся та повідомляв, що даним транспортним засобом керував саме він, що підтверджується відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що 04 серпня 2019 року перебувала у гостях у своєї свекрухи. Згодом. зателефонувала до ОСОБА_1 та попросила відвести її додому, на що останній погодився. У дворі будинку по вул.Протасевича, вона сіла в автомобіль марки «Renault Trafic», за кермом якого перебував зять ОСОБА_1 , а останній сидів поруч неї. Під час зупинки транспортного засобу по вул. Протасевича працівниками поліції за кермом автомобіля перебував зять ОСОБА_1 .

Суд не приймає до уваги долучені до матеріалів справи письмові пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 04 серпня 2019року на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки останні містять лише відомості щодо відмовити ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом також не встановлено із досліджених в судовому засіданні відеоматеріалів з автореєстратора та нагрудних камер працівників поліції. На відеоматеріалах зафіксовано зокрема факт виходу ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу, саме із місця пасажира транспортного засобу та те, що останній неодноразово повідомляв працівник поліції про те, що не керував транспортним засобом.

Будь-які інші докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 04 серпня 2019 року о 17 год. 11 хв. в м.Тернополі по вул.Протасевича з ознаками алкогольного сп`яніння в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, вважаю, що в судовому засіданні не підтверджено факт керування ОСОБА_1 04 серпня 2019 року о 17 год. 11 хв. в м.Тернополі по вул.Протасевича транспортним засобом марки «Renault Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Вказані обставини виключають в діях ОСОБА_1 склад правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, слід зазначити, що із досліджених в судовому засіданні відеоматеріалів вбачається, що 04 серпня 2019 року працівниками поліції після зупинки транспортного засобу марки «Renault Trafic», « ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного пристрою в присутності двох свідків. Від проходження вказаного огляду ОСОБА_1 відмовився (камера 000004, файл 1712, 17:16-17:28с.) .

Встановлено, що працівниками поліції перед проходженням такого огляду не було встановлено та повідомлено ОСОБА_1 про наявність у нього будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, які б були підставою для проведення огляду. Однак, у протоколі зазначено про наявність трьох ознак: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови, які ні ОСОБА_1 , ні свідкам, які були залучені для підтвердження факту відмови від проходження огляду, не повідомлялись.

Закон пов`язує відповідальність за відмову від проходження водія від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння встановлену нормами ст. 130 КУпАП лише за керування такою особою транспортним засобом і за наявності ознак такого сп`яніння. Однак, в даному випадку таких ознак встановлено не було.

При цьому, сама по собі відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за відсутності його ознак, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, судом не встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти такий огляд у найближчому медичному закладі та останній відмовився від його проходження.

Досліджені в судовому засіданні відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції об`єктивно підтверджують твердження ОСОБА_1 про те, що йому не було запропоновано пройти такий огляд у медзакладі та він не відмовлявся від його проходження. ОСОБА_1 не було доставлено в найближчий медзаклад, де останній у присутності лікаря та працівника поліції відмовився від проходження такого огляду(камера 000004, файл 1712, 17:16-17:28с.).

Суд не приймає до уваги на підтвердження вказаних обставин долучені до матеріалів справи письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки самі по собі письмові пояснення, без надання ними пояснень як свідків безпосередньо в судовому засіданні, не є належними та достатніми доказами.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні підписи свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які були залученні працівниками поліції на визначення стану алкогольного сп`яніння. Із досліджених відеоматеріалів (зокрема, камера 000004, файл 1712) встановлено, що протокол відносно ОСОБА_1 складався у відсутності двох свідків.

Вказані свідки на вимогу ОСОБА_1 . викликались в судове засідання, однак не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце його були повідомлені належним чином.

Відтак, наявними у справі об`єктивними доказами підтверджується те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі, оскільки такий огляд пройти останньому не пропонувався.

Таким чином, працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Аналіз вищевказаних обставин у сукупності з іншими наявними у справі доказами, беззаперечно вказує на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Приписи ч.2 ст.19 Конституції України зобов`язують органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Так, ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року (далі - Конвенції) передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування ч.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права».

У справі «Маліге проти Франції» («Malige v. France», заява № 27812/95, рішення від 23 вересня 1998 року) ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91).

Тим більше, «кримінальним обвинуваченням», у розумінні Конвенції, слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ч.2 ст.6 Конвенції гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 pоку, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 pоку, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 pоку), суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати, по суті, викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, вважаю, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП, зокрема факт керування транспортним засобом та відмова останнього від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак, провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.130, 247, 251, 266, 283, 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя