311/6/19
3/311/127/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.03.2019 м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., секретар судового засідання Гончарова К.Ю., за участю прокурора Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_1, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення, який надійшов з Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, працюючої вчителем історії та права КЗ «Дніпрорудненська гімназія «Софія» ЗОШ 1-3 ступенів, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення №13/2018 від 26 грудня 2018 року, складеного оперуповноваженим Запорізького управління ДВБ НП України ОСОБА_4, вбачається, що вбачається, що ОСОБА_2, перебуваючи на посаді слідчого слідчого відділення Дніпрорудненського відділення поліції Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області, будучи відповідно до пп.«з» п. 1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014р. №1700-VII, суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, згідно договору купівлі - продажу від 06 вересня 2017 набула право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною вартістю на момент набуття 220 000 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених на 01.01.2017 (тобто суму 80 000 грн.), та в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» 27 грудня 2017 року повідомила про суттєві зміни в майновому стані, з порушенням 10 денного строку, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Допитана в судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 суду пояснила, що не мала умислу на вчинення адміністративного правопорушення щодо несвоєчасного подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, 06 вересня 2017 року нею було придбано квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, одразу після придбання квартири дані про укладення угоди купівлі-продажу були внесені до Державного реєстру нерухомого майна. Про необхідність подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані в електронному вигляді через офіційний сайт Національного агентства з питань запобігання корупції вона дізнавалась лише на оперативній нараді, яка відбулася 27 грудня 2017 року, після чого в цей же день нею було

подано відповідне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, оскільки не мала наміру ухилятися від обовязку подавати відповідні повідомлення та приховувати свій майновий стан. Крім того, 09.03.2018 року при поданні щорічної декларації вона знов зазначила про придбання вищевказаного нерухомого майна. Крім того, вважає, що на даний час сплили строки притягнення її до адміністративної відповідальності, передбачені ст.38 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, доводи захисника адвоката ОСОБА_5, думку прокурора Тимошенко М.О., дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та письмові докази в сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.2 ст.7 та ст.ст. 245, 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП, ґрунтуватися на встановлених в ході судового розгляду обставинах та достатніх і беззаперечних доказах, оцінка яких проводиться в порядку ст.252 КУпАП, шляхом всебічного, повного і об'єктивного їх дослідження як окремо, так і в сукупності з іншими обставинами.

Статтею 172-6 ч.2 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

З суб'єктивної сторони дане адміністративне правопорушення передбачає наявність умисної форми вини. Зокрема, відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані настає за умови, що суб'єкт усвідомлював протиправний характер своїх дій і мав прямий умисел спрямований на ухилення від повідомлення чи несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись особистим інтересом чи інтересами третіх осіб. Вчинення такого діяння через необережність не охоплюється санкцією ч. 2 ст. 172-6 КУпАП і виключає притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

За таких обставин, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобовязані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Вказана позиція висвітлена в розясненнях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» від 22.05.2017 року, Конституційним Судом України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Разом з цим, з протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до нього матеріалів не вбачається наявності умисної форми вини ОСОБА_2 в частині несвоєчасного, поза межами граничного строку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, наявність такого умислу не доведена прокурором в ході судового розгляду.

Як встановлено в судового розгляду, ОСОБА_2 з 09 грудня 2016 року перебувала на посаді слідчого слідчого відділення Дніпрорудненського ВП Василівського

ВП ГУНП в Запорізькій області згідно наказу ГУНП в Запорізькій області №420 о/с від 09.12.2016 року. З огляду на наведене, ОСОБА_2, перебуваючи на посаді слідчого, займала посаду, відповідно п.п.«з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією та на неї розповсюджувались обов'язки, передбачені ст. 52 даного Закону.

Зокрема, вона, являючись суб'єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», була зобов'язана, у визначеному законом порядку, подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та виконувати додаткові заходи фінансового контролю, передбачені ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції».

За змістом ч.2 ст.52 даного Закону, у разі суттєвої зміни у майновому стані, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року, суб'єкт декларування у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це НАЗК. Вказана інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та оприлюднюється на офіційному сайті НАЗК.

Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 06 вересня 2017 року у ОСОБА_2 відбулися суттєві зміни у майновому стані від набуття права власності на підставі договору купівлі-продажу квартири №850 від 06.09.2017 року, вартістю 220 000 грн. на момент придбання, що перевищує 50 прожиткових мінімумів на працездатну особу, встановлених Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» станом на 01.01.2017 року, тобто 80 000 грн.

Про факт набуття ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно свідчить договір купівлі-продажу №850 від 06.09.2017 року та відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тобто, починаючи з набуття права власності на нерухоме майно вартість якого перевищує 50 прожиткових мінімумів на працездатну особу у ОСОБА_2 з'явився обов'язок, на виконання ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», повідомити НАЗК про суттєвої зміни у майновому стані і граничним терміном такого повідомлення є 16.09.2017 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що у ОСОБА_2 не було прямого чи непрямого умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, пов'язані з придбанням квартири вартістю 220 000 грн., оскільки остання хоч і не повідомила до граничного строку 16.09.2017 року про такі зміни, однак їх не приховувала, офіційно зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно договір купівлі-продажу квартири, відомості про що перебувають у відкритому доступі, 27 грудня 2017 року після отримання інформації на оперативній нараді Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області подала повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, а в березні 2018 року, при подачі щорічної декларації за 2017 рік, також зазначила про придбання нерухомого майна в грудні 2017 року, а прокурором в судовому засіданні не доведено протилежного і доводи ОСОБА_2 не спростовані.

Суд вважає за необхідне зазначити, що суб'єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується наявністю вини виключно у формі умислу, а вчинення такого діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності, тому для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП, суд мав отримати докази того, що остання усвідомлювала суспільну небезпечність неподання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, передбачала можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажала настання таких наслідків

(прямий умисел), або байдуже ставилася до їх настання чи свідомо допускала їх настання.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов'язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.2 ст.6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.172-6 КУпАП та їх аргументація є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, то ж, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Викладені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_2 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП і відповідно, про відсутність в діянні ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, що є самостійною підставою для закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.172-6, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283, 284, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в звязку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6