Справа № 751/5197/19 Головуючий у 1 інстанції Мороз К.В.
Провадження № 33/4823/341/19
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участі особи притягнутої до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника-адвоката - Роговець В.Д.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 серпня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В :

Оскаржуваною постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючу,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Суд встановив, що ОСОБА_1 22 липня 2019 року о 20 год. 45 хв. в м. Чернігові по вул. Софії Русової, буд. 8, керувала автомобілем ЗАЗ - DAEWOO д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння:нестійка хода, запах з порожнини рота, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, за даним фактом відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеним відносно неї судовим рішенням першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову місцевого суду та постановити нову, якою закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції було порушено її право на захист, оскільки розгляд справи було здійснено без її особистої участі, а справа була розглянута без дотримання вимог чинного законодавства у справах про адміністративні правопорушення, оскільки не було з`ясовано фактичних обставин справи, та не вислухано її пояснень, при цьому взяв до уваги лише докази, які наявні в матеріалах справи. Звертає увагу суду на те, що вона не здійснювала керування транспортним засобом, що також жодним чином не було підтверджено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, в зв`язку з чим вона не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. Також, є хибним посилання про те, що вона відмовилась від проходження від огляду на стан сп`яніння, оскільки з цього приводу в протоколі про адміністративне правопорушення немає ніяких даних, а сам протокол та огляд на стан сп`яніння вважає недійсними та недопустимими доказами по справі, оскільки у разі незгоди водія з результатами огляду за допомогою спеціальних приладів, огляд проводиться у медичному закладі, що в даному випадку проведено не було. Крім того, вказує, що в порушення вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення, її не було відсторонено від керування вказаним транспортним засобом, що, на її думку, є порушенням процедури оформлення матеріалів справи. Звертає увагу на те, що пояснення свідка ОСОБА_2 не узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки останній викликав поліцію за фактом сварки між двома жінками, а не в зв`язку з керуванням нею автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Роговець В.Д., які підтримали вимоги викладені в поданій апеляційній скарзі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 вказаних вимог закону не дотримано, та допущено формальне ставлення до вирішення справи, не повно та не всебічно з`ясовано обставини, що загалом призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення.

Дослідивши докази, апеляційний суд вважає, що місцевий суд не дотримавшись належним чином вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення, залишив поза увагою той факт, що протокол про адміністративне правопорушення було складено без дотримання вимог ст. 256 КУпАП, зокрема, не звернув увагу та той факт, що в графі « порушив(ла) вимоги п.» вказано два пункти Правил дорожнього руху України, зокрема:п. 2.5, п. 2.9 «а», які за своїм змістом є протирічливими, оскільки порушення першого, передбачає відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а інший - перебування особи у стані сп`яніння.

Виходячи з вищенаведеного, зазначене порушення при складанні протоколу мало бути підставою для повернення судом першої інстанції для його належного дооформлення. Стаття 294 КУпАП позбавляє апеляційну інстанцію такого права.

Крім того, відповідно до доводів ОСОБА_1 , вона не керувала транспортним засобом, а лише їхала як пасажир, водієм же в той час була ОСОБА_3 Об`єктивних доказів того, що саме ОСОБА_1 тоді керувала автомобілем «Ланос», у справі немає, а також відсутній відеозапис, який би прямо підтверджував факт того, що ОСОБА_1 керувала вказаним транспортним засобом, оскільки працівники поліції, прибувши на місце виклику, побачили вже припаркований автомобіль, всередині якого знаходилась дитина особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Суд першої інстанції, на підтвердження доводів вини ОСОБА_1 , безпідставно взяв до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з якими, як вбачається з пояснень самої правопорушниці, так і запису з нагрудної камери поліцейського, у останньої були неприязні стосунки з вказаними свідками, що дає підставу вважати про їх зацікавленість у розгляді справи.

Крім того, з переглянутого відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не були очевидцями того, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, лише чули як автомобіль під`їхав, а коли вийшли з двору, то автомобіль вже стояв на узбіччі дороги.

Вищезазначене мало бути підставою для перевірки судом першої інстанції. Однак, суд розглянув справу без участі апелянта, тому не перевірив ці твердження та не допитав свідків, які зазначені в протоколі про адмінправопорушення, а тому, зазначені обставини апеляційний суд трактує на користь апелянта, що ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що оскільки вина ОСОБА_1 не підтверджена належними та допустимими доказами, на що суд першої інстанції не звернув уваги, подана апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана постанова - скасуванню, із закриттям провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Проте, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу порушення її права на захист, в зв`язку розглядом справи без її участі є безпідставними та не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що місцевим судом було на законних підставах розглянуто справу у відсутність ОСОБА_1 , виходячи з того, що в матеріалах справи міститься розписка про повідомлення останньої про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка вручена їй була під підпис (а.с. 38).

В суді апеляційної інстанції, під час дачі пояснень ОСОБА_1 не спростовувала того факту, що їй було відомо про час розгляду справи, проте, вказала, що в місцевому суді наявні два зали судових засідань, під одним і тим же номером, тому вважає, що причина її неявки на судове засідання, так як вона чекала розгляду справи біля іншої зали, є поважною.

Апеляційний суд вважає вказані доводи апелянта безпідставними, оскільки законом чітко передбаченого підстави для розгляду справи у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема - у разі належного її сповіщення та відсутності клопотання про перенесення судового розгляду.

Жодних заяв про відкладення судового засідання від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило, а посилання особи правопорушниці на те, що вона помилилася залами, в зв`язку з чим не з`явилася в судове засідання - є безпідставним.

Крім того, апелянтом не надано, ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду, документів на підтвердження доводів її перебування у суді того дня 19 серпня 2019 року, тому суд приходить до висновку, що така процесуальна поведінка особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якій достеменно було відомо про час та місце розгляду справи, давали суду першої інстанції правові підстави для розгляду справи без її участі.

Діючим законодавством передбачено, що своїми процесуальними правами, зокрема й правом участі у судовому засіданні, особа користується на власний розсуд.

В свою чергу, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було дотримано як вимог ст. 368 КУпАП так й вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому доводи апелянта в частині порушення її права на захист, не знайшли свого підтвердження.

Крім того, права, які на думку ОСОБА_1 були порушені під час розгляду справи в суді першої інстанції, зокрема надання пояснень, долучення до матеріалів справи інших доказів, та інше, були повністю поновлені та реалізовані під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач