Справа № 758/3483/19
3/758/2267/19 Категорія
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Бородій В. М., за участю ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Міністерства фінансів України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого директором ТОВ «Аудиторська фірма «ОЛГА АУДИТ», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 05 від 13 березня 2019 року, ТОВ «Аудиторська фірма «ОЛГА АУДИТ» в період з 01 лютого 2016 року по 01 лютого 2019 року, надаючи послуги з аудиту та ведення бухгалтерського обліку, не стало на облік у Держфінмоніторингу як суб'єкт первинного фінансового моніторингу та не подало Держфінмоніторингу інформації, необхідної для взяття на облік (форма 1-ФМ), що є порушенням п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII, та ч. 5, 6 Порядку подання інформації для взяття на облік (зняття з обліку) суб'єктів первинного фінансового моніторингу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2015 року № 552 в частині строку подання (не пізніше дня встановлення ділових відносин з клієнтом), та інформації, яка подається для взяття на облік, чим вчинив адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається нормативний акт, який передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення.

Дослідивши і перевіривши матеріали справи, суддею встановлено, що адміністративний протокол відносно ОСОБА_1, в порушення вимоги статті 256 КУпАП, не містить вказівку на норму статті КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за вчинене правопорушення; зроблене без будь-якої конкретизації посилання на ст.ст. 166-9, 166-11, 188-34 КУпАП і лише міститься посилання на порушення норм Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII, та Порядку подання інформації для взяття на облік (зняття з обліку) суб'єктів первинного фінансового моніторингу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2015 року № 552, які не встановлюють для особи адміністративної відповідальності, що унеможливлює проведення повного, всебічного і об'єктивного розгляду даного матеріалу.

Окрім цього, зважає чи на те, що положеннями статті 9 Конституції України та статті 17 Закону України «Про міжнародні договори» встановлено, що міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і у випадку, коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору, права громадян України захищаються нормами Конвенції пор захист прав та основоположних свобод.

Так, згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції пор захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В судовому рішенні Європейського Суду з прав людини від 26 червня 2008 року у справі «Ващенко проти України» зазначено: «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

Окрім цього, відповідно до положень КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суддя повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження доказів у справі та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, як зазначено в частині 2 статті 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Вказане відповідає вимогам Конституції України та практиці ЄСПЛ.

Так, відповідно до вимог ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст.6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення посилання на нормативний акт, який передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, є обставиною, яка свідчить про порушення права особи на справедливий суд.

Суд встановив, що справа відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за не встановленням складу адміністративного правопорушення, оскільки згідно положення ст.62 Конституції України, винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - підлягає закриттю за не встановленням в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 251, 255, 256, 278 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за не встановленням в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч.5 ст.7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі оскарження постанови, відповідно до ст.291 КпАП України, перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови, відповідно до ст.301 КпАП України, перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Скарга подається до Київського Апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя В. М. Бородій