ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/112/19 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч. 2 ст. 172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю адвоката Кметика В.Я., прокурора Штурми Н.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 15 лютого 2019 року,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 15 лютого 2019 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Стягнуто із ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2, працюючи на посаді старшого державного інспектора відділу податків і зборів з фізичних осіб Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС в Тернопільській області, будучи державним службовцем та суб'єктом, на якого поширюється вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення встановленого законом десятиденного строку, без поважних причин, не повідомила НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме набуття у власність майна, вартість якого на день реєстрації перевищує 80 000 грн., чим вчинила правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує на порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема у протоколі відсутній її підпис про ознайомлення із змістом ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, не роз'яснено їй прав та обов'язків, а також відмовлено у наданні захисника, примірник протоколу, наданий їй, не містить однакової кількості аркушів.

Посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено без додержання вимог ст.256 КУпАП. Вважає, що днем виявлення даного правопорушення є день складення оперуповноваженим Войнарським З.Е. інформаційної довідки про нерухоме майно ОСОБА_2, тобто 03.10.2018 року, а тому в силу вимог ч.3 ст.38 КУпАП закінчився строк для накладення адміністративного стягнення за вчинення даного адміністративного правопорушення.

Також звертає увагу, що в матеріалах справи відсутній договір дарування квартири №1048 від 17.03.2017 року, що унеможливило його дослідження як доказу безпосередньо у судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши адвоката Кметика В.Я., який підтримав подану апеляцію, просить її задовольнити, прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу ОСОБА_2, вважає постанову суду законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у повній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, як старший державний інспектор відділу податків і зборів з фізичних осіб Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області, будучи державним службовцем, відповідно до п.п."в" п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб'єктом декларування.

Відповідно до абзацу п'ятнадцятого ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктами декларування є особи зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 березня 2017 року, на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Білецькою Н.А., зареєстрованим в реєстрі за № 1048, ОСОБА_2 набула у власність квартиру, АДРЕСА_1, що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.10.2018 року за № 140022586.

Вартість набутої у власність квартири на дату набуття становить 480209грн., що визнається ОСОБА_2 та підтверджується відомостями щорічної декларації ОСОБА_2 за 2017 рік.

Опрацюванням відомостей з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_2 не повідомила НАЗК у визначеному Законом порядку про суттєві зміни у своєму майновому стані, а саме про набуття права власності на вищевказану квартиру за договором дарування. Про набуття у власність даного майна остання повідомила лише у щорічній декларації за 2017 рік.

Таким чином, ОСОБА_2, будучи суб'єктом, на якого поширюються вимоги ч.2 ст.52 Закону України "Про запобігання корупції", в порушення встановленого законом десятиденного строку не повідомив НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані після виникнення у неї права власності на майно, вартість якого становить 480209 гривень, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року, тобто 80 000 гривень, чим вчинила адміністративне правопорушення пов'язане з корупцією.

За викладених вище обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується, зокрема даними, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення №0900221 від 19 листопада 2018 року; копії наказу за №25-о від 15 червня 2017 року; копії наказу за №42-о від 17.09.2018 року; витязі (скріншоті) з офіційного сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з якого вбачається, що станом на дату оформлення матеріалів справи повідомлення про зміни в майновому стані відсутні; витязі щорічної декларації ОСОБА_2 за 2017 рік з офіційного сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (https://public.nazk.gov.ua); попередженні про обмеження, спрямовані на запобігання корупційних та пов'язаних з корупцією правопорушень від 19 травня 2015 року; письмовій розпизці ОСОБА_2 від 09.12.2016 року про ознайомлення з Правилами етичної поведінки та запобігання корупції від 09.12.2016 року; особовій картці ОСОБА_2 від 17.09.2018 року; присязі державного службовця ОСОБА_2 від 07 серпня 2007 року; посадовій інструкції та відомостями про її ознайомлення від 15.06.2018 року; інформації з Державного реєстру речових прав від 03.10.2018 року; письмових поясненнях ОСОБА_2 від 19.11.2108 року.

Доводи ОСОБА_2 про порушення при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставними, оскільки із змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_2 роз'яснено зміст ст. 63 Конституції України, права передбачені ст. 268 КУпАП, однак вона відмовилась від підпису про ознайомлення із ними, про що поставила свій підпис у відповідній графі протоколу.

Щодо посилання ОСОБА_2 на порушення її права на правову допомогу під час оформлення протоколу є необґрунтованими, оскільки згідно з вимогами чинного законодавства таке право для особи передбачено під час судового розгляду справи, що було забезпечено як у суді першої, так і апеляційної інстанції.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта щодо закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З матеріалів справи вбачається, що формування довідки з державного реєстру речових прав 03 жовтня 2018 року свідчить про збирання всіх необхідних документів для оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, виклик особи та відібрання пояснень по даному факту. Тому днем виявлення правопорушення у даному випадку є день складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Необґрунтованим є посилання апелянта на відсутність всіх аркушів примірника наданого їй протоколу чи відсутності копії договору дарування, оскільки це не впливає та не звільняє її від відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є законним та обґрунтованим, підтверджується наявними у справі доказами і підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження, як про це просить апелянт - немає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, ЗУ «Про запобігання корупції», -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 15 лютого 2019 року щодо неї - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис