335/7974/19
3/311/719/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

18.10.2019 м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., секретар судового засідання Дудка Н.В., за участю прокурора Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області Овчарова О.В., захисника адвоката Білицького Є.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши протокол про адміністративне правопорушення №14/2019 від 19.07.2019 року, який надійшов з Запорізького управління ДВБ НП України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянин України, працює начальником СРПП №4 Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №14/2019 від 19.07.2019 року, складеному старшим оперуповноваженим Запорізького управління ДВБ НП України Азаровим В.С, вперіод з 01.01.2018 року до 31.12.2018 року начальник СРПП №4 Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області Кушнір Д.А., будучи відповідно до п. «з» п. 1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції Закону № 1700-VII від 14.10.2014) та згідно абз. 14 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону суб`єктом декларування, порушив вимоги ч.1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», здійснивши реалізацію меду на суму 24300 грн. від зайняття бджільництвом, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст.172-4 КУпАП (в редакції Закону № 1700-УІІ від 14.10.2014) - порушення особою встановлених законом обмежень щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової та творчої діяльності, медичної та суддівської практики, інструкторської практики із спорту).

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину не визнав, та пояснив, що проходить службу на посаді начальника сектора реагування патрульної поліції № 4 Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області у м. Василівка Запорізької області. Йому на праві власності належить земельна ділянка кадастровий №:03:052:0005 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . В його власності є 4 (чотири) вулика з бджолами, які знаходяться на його земельній ділянці. У вільний від роботи час він займається бджолами для особистих потреб. Крім роботи в поліції, він не займається ніякою підприємницькою діяльністю та не має будь-яких договорів щодо роботи по сумісництву. Надлишки меду, які у нього

залишилися у 2018 році, його батько продав і передав йому кошти в сумі 24 300 грн., які він відобразив у своїй декларації відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14.10.2014 року. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено за відсутності складу корупційного правопорушення в його діях, за надуманими мотивами, та просить провадження в справі закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі ч.1. ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Захисник адвокат Білицький Є.М. додатково зазначив, що ДВБ НП України не відноситься до суб`єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.

Виключно після проведення перевірки НАЗК та направлення висновку НАЗК спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції (в тому числі і Національній поліції), у останніх виникають повноваження на складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, протокол складений без висновку НАЗК, не може бути допустимим доказом якотриманийз порушенням процедури - за відсутності висновку НАЗК та відсутності повноважень на самостійне здійснення перевірки дотримання антикорупційного законодавства.

Прокурор в судовому засіданні підтримав складений відносно ОСОБА_1 протокол в повному обсязі та просив призначити покарання згідно санкції ч.1 ст.172-4 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, доводи прокурора, захисника, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та письмові докази в сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.2 ст.7 та ст.ст. 245, 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП, ґрунтуватися на встановлених в ході судового розгляду обставинах та достатніх і беззаперечних доказах, оцінка яких проводиться в порядку ст.252 КУпАП, шляхом всебічного, повного і об`єктивного їх дослідження як окремо, так і в сукупності з іншими обставинами.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.172-4 КУпАП настає за порушення особою встановлених законом обмежень щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової та творчої діяльності, медичної та суддівської практики, інструкторської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про національну поліцію», на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України.

Відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є: поліцейські.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.25 Закону України «Про запобігання корупції»: особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється: займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою

діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Відповідно ст. 11 Закону України «Про бджільництво» №1492-III від 22.02.2000 року, право на утримання бджіл і заняття бджільництвом мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають необхідні навики або спеціальну підготовку, а також юридичні особи. Заняття бджільництвом здійснюється без окремого дозволу органів виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Виходячи з загальних принципів антикорупційного законодавства під іншою оплачуваною діяльністю необхідно розуміти будь-яку не заборонену законом діяльність, яка має періодичний або постійний характер та спрямована на отримання винагороди і не пов`язану з виконанням особою своїх посадових обов`язків з виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, однією з ознак іншої оплачуваної діяльності є спрямованість такої діяльності на отримання винагороди, а саме отримання грошей або матеріальних цінностей.

З пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 встановлено, що він має у власності земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , на якій знаходяться 4 вулика з бджолами. У вільний від роботи час ОСОБА_1 займається бджолами для особистих потреб. Надлишки меду, які продав батько ОСОБА_1 і передав останньому грошові кошти в сумі 24 300,00 грн., були відображені ним у щорічній декларації за 2018 рік.

З наведеного слідує, що отримання разового доходу від реалізації надлишків меду ОСОБА_1 не може вважатися іншою оплачуваною діяльністю, оскільки така діяльність не носила періодичний характер та не мала на меті саме отримання винагороди, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст.172-4 КУпАП.

Доказів здійснення ОСОБА_1 іншою оплачуваної діяльності або підприємницької діяльності в контексті ч.1 ст.172-4 КУпАП, ст.25 ЗУ «Про запобігання корупції», суду надано не було, а вищевказані доводи ОСОБА_1 прокурором не спростовані.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.2 ст.6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-4 КУпАП та їх аргументація є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, то ж, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин,

відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні, достовірні і допустимі докази, які б доводили порушення ОСОБА_1 встановлених законом обмежень щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю, тому враховуючи те, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративну справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-4 КУпАП слід провадженням закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.172-4, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283, 284, 294 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-4 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова