Справа № 464/4078/18 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 33/811/238/18 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

захисника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 03.10.2018,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 352 грн 40 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винною у тому, що він, 07.07.2018 о 21 год. 45 хв. на вул. Антонича, 24б, керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz Vito» н.з. ВС 0217 ВА, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, чим порушив вимоги п.2.3 «б», 12.1 ПДР, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду (бетонний бордюр) та зїхав у кювет, у звязку з чим автомобіль отримав технічні пошкодження.

Крім того, ОСОБА_1 07.07.2018 о 21 год. 45 хв. на вул. Антонича, 24-б, керував автомобілем марки «Mercedes Benz Vito» н.з. ВС 0217 ВА, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова, чим поручив вимоги п.2.5 ПДР за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.Від проходження огляду на стан спяніння з використанням технічного приладу на місці та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

На постанову судді Шнира І.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що постанова судді прийнята за неповного зясування всіх фактичних обставин справи, вона не ґрунтується на протоколах про адміністративне правопорушення, які складені з численними порушеннями, зокрема ст. ст. 251, 256 КУпАП. Самі протоколи були складені не в його присутності, а викладені в них обставини не відповідають дійсності.

Апелянт покликається, що коли до нього підїхали працівники поліції, то він транспортним засобом не керував, оскільки останній перебував в нерухомому стані, він очікував його евакуації, а тому знаходився поруч. Тобто, він не являвся водієм, що можуть підтвердити водій евакуатора та його дівчина, яка була постійно поруч. Відповідальність за перебування біля автомобіля, навіть в алкогольному спянінні, законодавством не встановлена. Саме тому він не вбачав необхідності проходити огляд на стан спяніння, при відмові від такого огляду не було жодних очевидців.

Апелянт наголошує, що при його відмові пройти огляд на стан алкогольного спяніння, йому ніхто з 4 працівників поліції не запропонував та не скерував на огляд в медичний заклад, як це передбачено Інструкцією. Крім того обидва протоколи складав один працівник поліції, а відео файли надано з нагрудних камер тільки 3 поліцейських. Два протоколи про адміністративні правопорушення та всі матеріали справи є сумнівними і ґрунтуються виключно на припущеннях щодо події та складу правопорушення.

Апелянт наголошує, що ні свідки, ні працівники поліції в суд першої інстанції за викликом не прибули, а тому судом першої інстанції неналежно зясовано обставини справи. Водночас суддя не надав оцінку показам очевидцеві його дівчині ОСОБА_3, яку суддя допитував.

При апеляційному перегляді справи ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній мотиви, й пояснив, що не був водієм автомобіля, оскільки за кермом перебувала його сестра ОСОБА_4, яка приблизно о 20 20.30 год. 07 липня 2018 року подзвонила йому та повідомила, що потрапила в ДТП, оскільки наїхала на бетонну опору та зїхала у рів. Автомобіль належав батькові, який помер у 2016 році, а вони з сестрою його успадкували, але ще не переоформили право власності. Автомобілем інколи користувалася сестра, а не він. Того дня сестра їхала в гаражний кооператив, щоб там залишити автомобіль, але відволіклась на телефон і зїхала у рів. Не бажав сестру втягувати у справу, а тому про неї, як водія автомобіля, не повідомив ні працівникам поліції, ні в суді першої інстанції, оскільки знав, що сам не керував автомобілем.

У суді апеляційної інстанції дала пояснення свідок ОСОБА_4, яка була попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, про те, що 07 липня 2018 року, після відвідин цвинтаря, куди возила маму, їхала поставити автомобіль у гараж, який знаходиться неподалік від місця проживання на відстані 800 м. Їдучи по грунтовій дорозі не справилася з кермуванням і наїхала на бетонну огорожу, після чого зїхала у рів і вже виїхати з нього самостійно не змогла. Вважала, що оскільки нікого не збила, нікому не завдала матеріальної шкоди то необхідності викликати поліцейських немає, а тому зателефонувала братові і про все повідомила. Брат був випивши, коли прибув через деякий час на місце ДТП, насварив її, забрав ключі та технічний паспорт від автомобіля, щоб уникнути з ним сварки пішла додому, оскільки він так наказав. Повідомив, що викличе евакуатор. Лише наступного дня, з розмови з братом довідалася, що на місці ДТП були працівники поліції, але про те, що на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення він їй не сказав, лише повідомив, що все сам вирішить. Про те, що справа відносно нього слухається в Сихівському районному суді м. Львова їй відомо не було а тому туди вона не приходила на судове засідання. Однак, побачивши рішення судді про позбавлення брата прав водія та накладення на нього штрафу, вирішила дати показання в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_1 та його захисника про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

У постанові суду першої інстанції суддя підставно вказав, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення правил дорожнього руху, тобто вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, що підтверджується матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП серії БР № 008414 від 07.07.2018 року складений о 22 год. 55 хв., який ОСОБА_1 відмовився підписувати в присутності 2 свідків, при цьому у нього були вилучені права водія серії ВАН № 416258 (ксерокопія на а.с.22), а тимчасовий дозвіл на право керування ТЗ отримувати відмовився (а.с.1);

- інформацією з дисків відеофіксацією події з нагрудних камер працівників поліції (а.с.4);

- актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного приладу алкотестер «Драгер-28», який ОСОБА_1 відмовився продути та відмовився акт підписувати, де зазначено, що у нього були ознаки спяніння, а саме: нестійка хода, нечітка вимова, запах алкоголю з порожнини рота (а.с.5);

- пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 від 07.07.2018 року про відмову ОСОБА_1 проходити тест «Драгер» на огляд стану спяніння та відмову останнього підписувати протокол по ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.6,7);

- поясненням свідка ОСОБА_7, водія евакуатора, про те, що його по телефону викликав на вул. Антонича у м. Львові мужчина, щоб витягти автомобіль, який зїхав у кювет; на місці були чоловік віком 40 років та жінка віком 30 ровів. Потім приїхали працівники поліції, хто їх викликав не знає (а.с.8);

- протоколом про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП серії БР № 008415 від 07.07.2018 року складений о 22 год. 30 хв., який ОСОБА_1 відмовилася підписувати, потерпілих не було (а.с.17) ;

- схемою місця ДТП від 07.07.2018 року (а.с.20);

- поясненням, яке свідок ОСОБА_3 давати відмовилася, скориставшись ст. 63 Конституції України про, що власноруч написала (а.с.21).

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП є обґрунтованим, при накладенні адміністративного стягнення, суддею в повній мірі враховані положення ст.33 КУпАП.

Ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не було надано підтвердження покликанням апелянта про те, що він не керував автомобілем, оскільки в суді першої інстанції ОСОБА_1 повідомив, що за кермом перебував його знайомий, при цьому права водія вилучили саме у ОСОБА_1, дані з яких не відповідають базі даних «НАІС» МВС, а в суді апеляційної інстанції вже сестра ОСОБА_4 повідомила, що саме вона перебувала за кермом автомобіля. При цьому необхідно зазначити, що у ОСОБА_1, як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції були захисники, тобто він не був позбавлений правової допомоги. Відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції двох екіпажів підтверджуєють відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, а також відмову визнавати, що за кермом , в момент ДТП, був ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Тому, на правопорушника було накладено стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки дана стаття передбачає більшу міру покарання.

Відповідно до вимог даної норми закону, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, який постановою Сихівського районного суду м. Львова від 22.07.2016 був позбавлений праве керування транспортними засобами строком на 3 роки (а.с. 9, 10, 25), при цьому 07.07.2018 на місці ДТП він надав права водія на імя саме «ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 видані 28.02.2013 та дійсні до 28.02.20163»; ступінь його вини та ставлення до вчиненого, зокрема щодо реалізації своїх прав в суді першої інстанції на дачу правдивих показань про те хто саме керував автомобілем. Як вбачається з матеріалів справи дані обставини були належно з'ясовані судом. Будь-які характеризуючі особу правопорушника дані в матеріалах справи, при розгляді в суді першої інстанції, були відсутні, а тому суддя у постанові зазначив, що пояснення ОСОБА_1 та його захисника дані з метою уникнення відповідальності за вчинені правопорушення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Враховуючи зазначене вище, приходжу до висновку, що районний суд підставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП з накладенням стягнення у в межах санкції даних статей.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 , ст. 124 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення

Постанова апеляційного суду є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду ОСОБА_8