ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» березня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новомиколаївка, Жовтневого району Миколаївської області, місце служби військова частина НОМЕР_1 , старший сержант командира комендантського взводу, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та звільнений від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , всупереч інтересам служби, в умовах особливого періоду, в період часу з 19.11.2018 р. до 24.01.2019 р., внаслідок недбалого ставлення до виконання службових обов`язків, не виконав наказ командира військової частини НОМЕР_1 у встановлений строк та не забезпечив виконання постанови Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24.10.2018 р. по справі №480/2026/18, чим порушив ст. ст. 11, 16, 30, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення у відношенні нього був складений безпідставно та без належного обґрунтування, не були встановлені всі факти, а суддя не з`ясував всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначає, що суддя також не з`ясував питання, чи наділений повноваженнями на складання протоколу про військове адміністративне правопорушення військовослужбовець, який його складав.

Вказує на те, що в телефонному режимі йому повідомили, що 22.02.2019 р. необхідно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 для надання пояснень за фактом невиконання постанови Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24.10.2018 р. про арешт військовослужбовця ОСОБА_2 з утриманням на гауптвахті. В той же день у відношенні нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Посилається на те, що 05.02.2019 р. Миколаївським районним судом Миколаївської області винесено постанову, якою задоволено заяву командира військової частини НОМЕР_1 щодо відстрочки виконання постанови від 24.10.2018 р. на 1 місяць, у зв`язку з наявністю підстав, що ускладнювали її виконання. Стверджує, що під час складання протоколу він повідомив, що 22.02.2019 р. солдата строкової служби ОСОБА_2 вже було прийнято до гауптвахти, а постанова суду фактично виконується, на що особа, яка складала протокол капітан ОСОБА_3 , не звернув уваги.

Зазначає, що під час розгляду справи в суді, були надані всі наявні на той час докази виконання постанови, один з яких копія листа від 21.02.2019 р. №21/348 про направлення військовослужбовців до гауптвахти.

Також додає, що 28.02.2019 р. військовою частиною НОМЕР_1 отримано повідомлення про те, що на виконання постанови суду, солдат строкової служби ОСОБА_2 22.02.2019 р. прибув до гауптвахти для відбування покарання.

Стверджує, що він вживав всіх необхідних заходів для виконання постанови, а тому, на думку апелянта, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, свідка ОСОБА_4 , дослідивши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддя не дотримався.

Обґрунтовуючи свої висновки, суддя зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №ОДМ/1/35 від 22.02.2019 р. та зібраними по справі доказами, а саме: письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ; постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24.10.2018 р.

З даними висновками суд апеляційної інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Як слідує з витягу з наказу №39 від 17.02.2017 р., старшого сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду командира комендантського взводу військової частини НОМЕР_1 , тобто він є військовою службовою особою (а.с. 21).

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення №ОДМ/1/35 від 22.02.2019 р., ОСОБА_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 30, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, всупереч інтересам служби, в умовах особливого періоду, в період часу з 19.11.2018 р. до 24.01.2019 р., внаслідок недбалого ставлення до виконання службових обов`язків, не виконав наказ командира військової частини НОМЕР_1 у встановлений строк та не забезпечив виконання постанови Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24.10.2018 р. по справі №480/2026/18 (а.с. 1-4).

Як слідує з постанови Миколаївського районного суду Миколаївської обалсті від 24.10.2018 р., ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді 7 діб арешту з утриманням на гауптвахті (а.с. 5).

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 пояснив, що про рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24.10.2018 р. він дізнався лише 28.12.2018 р., коли повернувся з відрядження з м. Львова. Зазначив, що військовослужбовця ОСОБА_2 не направили на гауптвахту раніше через те, що в країні був введений воєнний стан, військова частина була переведена у повну бойову готовність та проводилася аудиторська перевірка військової частини. Зазначив, що 31.01.2019 р. ОСОБА_2 був відправлений у супроводі старшого солдата ОСОБА_5 до м. Одеси для відбування покарання. Прибувши на місце, ОСОБА_5 в телефонному режимі повідомив, що ОСОБА_2 не приймають на гауптвахту через те, що закінчився строк пред`явлення постанови до виконання. Цього ж дня солдат ОСОБА_2 прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх військових обов`язків (а.с. 7).

В суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він не зміг вчасно виконати постанову суду від 24.10.2018 р., оскільки перебував у відрядженні, а з 26.11.2018 р. по 26.12.2018 р. в країні діяв воєнний стан, що перешкоджало виконанню вказаної постанови. Після закінчення воєнного стану та після повернення з відрядження, протягом січня 2019 року, він неодноразово телефонував на гауптвахту, де повинна була виконуватись постанова, але отримував відповідь, що вільних місць немає. Зазначене підтвердив допитаний в суді свідок ОСОБА_4 .

Також пояснення ОСОБА_1 підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Як слідує з пояснень помічника командира військової частини з правової роботи ОСОБА_4 , 19.11.2018 р. до військової частини НОМЕР_1 надійшла постанова Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24.10.2018 р. про притягнення до адміністративної відповідальності солдата строкової служби ОСОБА_2 для виконання в частині накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 7 діб. Зазначив, що військовослужбовця ОСОБА_2 було направлено для відбування покарання на гауптвахті Південного територіального управління Військової служби правопорядку тільки 31.01.2019 р. у зв`язку з тим, що в період дії в країні правового режиму воєнного стану, військова частина була переведена у повну бойову готовність.

У визначений період у військовій частині проводилася аудиторська перевірка Південним територіальним управлінням аудиту. За результатами проведення перевірки, було призначено значну кількість службових розслідувань, під час яких існувала необхідність наявності всього особового складу військової частини.

Вказав, що під час уточнення часу та дати прибуття ОСОБА_2 , існувала нагальна проблема відсутності вільних місць на гауптвахті, а також те, що гауптвахта в Миколаївському гарнізоні на даний час не працює. Стверджував, що ним неодноразово було попередньо уточнено за допомогою засобів зв`язку у начальника гауптвахти інформацію щодо наявності вільних місць, за результатами чого, отримано позитивну відповідь щодо прийняття військовослужбовця ОСОБА_2 лише 31.01.2019 р.

Зазначив, що з доповіді супроводжуючого старшого солдата ОСОБА_5 встановлено, що під час перевірки документів начальником гауптвахти підполковником ОСОБА_6 , йому було відмовлено в прийнятті солдата строкової служби ОСОБА_2 для відбування покарання з посиланням на те, що постанова Миколаївського районного суду Миколаївської області винесена 24.10.2018 р. та строк її пред`явлення до виконання три місяці, закінчився 24.01.2018 р., а також те, що вона підлягає негайному виконанню.

Зазначив, що постанова Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24.10.2018 р. набрала законної сили через 10 днів з дня її винесення, а саме: 06.11.2018 р., тобто строк пред`явлення її до виконання закінчувався 06.02.2019 р. Також додав, що у військовій частині НОМЕР_1 не визначено посадову особу, відповідальну за направлення осіб для відбування покарання на гауптвахту, у зв`язку з тим, що жодним керівним документом це не передбачено (а.с. 8-10).

Під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_4 надав аналогічні пояснення.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_2 - солдата строкової служби, 31.01.2019 р. у супроводі старшого солдата ОСОБА_5 , він прибув до Військової служби правопорядку м. Одеси для відбування покарання. По прибуттю на місце та під час огляду документів, підполковник ОСОБА_6 повідомив, що не може прийняти його на гауптвахту, оскільки закінчився термін дії постанови, про що вони доповіли вищому командуванню та повернулися до військової частини НОМЕР_1 (а.с. 11).

Пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є послідовними та узгоджуються з наявними у справі доказами, а саме: витягом з наказу №231 від 28.09.2018 р., згідно якого ОСОБА_1 був відряджений до військового коледжу сержантського складу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного м. Львова з 01.10.2018 р. до 28.12.2018 р.; витягом з наказу №316 від 28.12.2019 р., згідно якого ОСОБА_1 прибув з відрядження 28.12.2018 р. та приступив до виконання своїх військових обов`язків; витягом з наказу №21 від 31.01.2019 р., згідно якого солдат строкової служби ОСОБА_2 31.01.2019 р. прибув з гауптвахти Південного територіального управління Військової служби правопорядку та приступив до виконання своїх військових обов`язків (а.с. 23-26).

В матеріалах справи також міститься лист ТВО командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 від 01.02.2019 р., в якому він просив прийняти для відбування покарання солдата строкової служби ОСОБА_2 на гауптвахту Південного територіального управління Військової служби правопорядку у зв`язку з тим, що строк виконання постанови суду від 24.10.2018 р. спливає 06.02.2019 р. та ще не закінчився (а.с. 6).

Як слідує з постанови Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05.02.2019 р., задоволено заяву командира військової частини НОМЕР_1 про відстрочку виконання постанови Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24.10.2018 р. та відстрочено виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді 7 діб арешту з утриманням на гауптвахті солдата строкової служби ОСОБА_2 на 1 місяць (а.с. 26).

Тобто, строк пред`явлення вказаної постанови для виконання закінчувався 06.03.2019 р.

Як вбачається з витягу з наказу №39 від 21.02.2019 р., на виконання постанови Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24.10.2018 р., направлено до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) для відбування покарання солдата ОСОБА_2 строком на 7 діб з 22.02.2019 р. до 28.02.2019 р. (а.с. 27).

Згідно повідомленню начальника Південного територіального управління Військової служби правопорядку полковника ОСОБА_8 , 22.02.2019 р., військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , солдат строкової служби ОСОБА_2 , прибув для відбування строку адміністративного арешту 7 діб, який закінчується 01.03.2019 р. (а.с. №49).

Положеннями ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Дослідженими під час апеляційного розгляду доказами встановлено, що військова частина неодноразово протягом січня місяця 2019 року намагалась відправити солдата строкової служби ОСОБА_2 до гауптвахти, проте 31.01.2019 р. було відмовлено у його прийнятті, а прийнято лише 22.02.2019 р.

Тобто, на час складання протоколу про адміністративне правопорушення та на час винесення оскаржуваної постанови 26.02.2019 р. у відношенні ОСОБА_1 , постанова Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24.10.2018 р. фактично виконувалася, на що суддя не звернув уваги.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що своїми діями ОСОБА_1 , будучи військовою службової особи, вчинив недбале ставлення до військової служби.

Тому, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови. На думку суду, суддя неповно дослідив всі докази по справі та дійшов до невірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

За таких обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 підлягає закриттю з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова