Номер справи 220/1993/19
Номер провадження 3/220/993/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Дурач О.А., при секретарі Черняковій В.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли від Великоновосілківського ВП Волноваського ВП ГУ Національної поліції в Донецькій області у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, що проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 450201 від 25 липня 2019 року, ОСОБА_1 , о 09-30 год. за адресою: смт Велика Новосілка, вул.. Мирна, 1, Великоновосілківського району Донецької області, керував транспортним засобом марки «Нісан», держаний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, від продуття алкотестеру «Драгер» та проходження огляду в закладі охорони здоров`я у встановленому порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні порушник пояснив, що дійсно 25.07.2019 р. їхав на належному йому транспортному засобі, до себе додому. Коли приїхав до будинку, до нього у двір зайшли співробітники поліції, при цьому інспектора, який складав протокол про адміністративне правопорушення, серед них не було. Запропонували йому поїхати до лікарні з кимось поспілкуватись. Вони поїхали на належному співробітникам поліції автомобілі, на території лікарні знаходився ще один поліцейський ОСОБА_2 , йому повідомили, що він, ОСОБА_1 , у стані сп`яніння. Поліцейський запропонував пройти огляд на стан сп`яніння, але він відмовився, оскільки транспортним засобом не керував. Було складено протокол про адміністративне правопорушення, проте, під час складання даного протоколу права не роз`яснювалися. З протоколом не згоден, вину не визнає.

Свідок ОСОБА_2 , який складав протокол про адміністративне правопорушення, показав, що на територію лікарні співробітники поліції доставили ОСОБА_1 , який мав ознаки сп`яніння, він склав протокол про адміністративне правопорушення, роз`яснив права, запросив понятих. ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння. Відеозапис події втрачено.

Судом здійснювались заходи щодо виклику понятих, вказаних у протоколі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відомостей щодо отримання повістки даними свідками відсутні, Оскільки у суду відсутні процесуальна можливість застосувати привід до свідків у рамках кодексу про адміністративні правопорушення, не зважаючи на те, що на виклику даних свідків особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, наполягав, суд вважає можливим розглянути справу без участі зазначених свідків, оскільки наявні матеріали справи містять достатньо даних, необхідних для повного та всебічного розгляду даної справи.

Вислухавши пояснення порушника, свідка, допитаного у судовому засіданні, дослідивши надані докази правопорушення у їх сукупності та логічному взаємозв`язку, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, виходячи з наступних підстав.

За ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення гарантоване ст. 7 КУпАП, за якою ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Відповідно до статей 1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Визначення «законності» або «згідно із законом» досить широко наведено в практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, в рішенні «Салов проти України» (Salov v. Ukraine) від 27 квітня 2004 р. ЄСПЛ нагадав, що фраза «відповідно до закону» вимагає, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя в національному праві.

Крім того, у рішенні по справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine) від 29 червня 2006 р., заява №11901/02, в п. 60 ЄСПЛ зазначено, що «законність розуміють як фундаментальну юридичну категорію, що є критерієм правового життя суспільства і громадян; законність також розглядають як «принцип, метод та режим суворого, неухильного дотримання, виконання норм права всіма учасниками суспільних відносин». У правовій державі законність (правозаконність) є гарантією правомірності застосованого примусу».

Однак концепція «законності» стосується не лише статті 8, але й багатьох інших статей Конвенції. Наприклад, у справі « ОСОБА_5 та інші проти України» (Kats and Others v. Ukraine, заява №29971/04), рішення від 18 грудня 2008 року, ЄСПЛ зазначив, що слово «законний» та словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом», які містяться в пункті 1 статті 5, по суті, відсилають до національного законодавства і встановлюють обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства.

Ще однією вартою уваги справою за статтею 8 Конвенції, в якій йдеться про принцип законності, є «Володимир та Світлана Поліщук проти України» (Vladimir Polishchuk and Svetlana Polishchuk v. Ukraine, заява №12451/04), рішення від 30 вересня 2010 року, в п. 44 якого ЄСПЛ наголосив, що «словосполучення «згідно із законом» у пункті 2 статті 8 Конвенції, по суті, стосується національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм (див. рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine), заява №11901/02, п. 49).

Таким чином, особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із ст. 245 КУпАП, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

За змістом ч. 2 ст. 251 КУпАп обов`язок щодо збирання доказів покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозиція частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення вимог якої інкримінується порушнику, передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, згідно пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, співробітник поліції ОСОБА_2 його не зупиняв під час керування транспортним засобом, та, взагалі не міг бачити факт керування ним транспортним засобом, оскільки на територію лікарні його доставили інші співробітники поліції на службовому авто, тому він не мав проходити огляди на стан сп`яніння, від керування транспортним засобом не усунений. При цьому свідок ОСОБА_2 показав, що дійсно, ОСОБА_1 на територію лікарні був доставлений на службовому авто поліції. Показання свідка у цій частині суд вважає правдивими, такими, що узгоджуються між собою, відображають у чіткій послідовності хронологію подій.

Суд, аналізуючи показання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надані ним у судовому засіданні, також знаходить їх правдивими, достовірними, оскільки вони є логічними, послідовними за хронологією подій та узгодженими у своєму взаємозв`язку.

При цьому суд критично відноситься до письмових показань свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 оскільки вони не узгоджуються з вищезазначеними показаннями свідка, матеріалами справи, а саме у тій частині, що вони фізично не могли бачити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зупинку його автомобіля, відсторонення від керування транспортним засобом ОСОБА_1 , проте, зазначають дані обставини у показаннях, їх показання є абсолютно ідентичними та більша їх частина набрана друкованим шрифтом, що додатково дає суду підстави сумніватися у правдивості даних ними показань (а.с. 4,5).

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також у присутності двох свідків. Вищенаведений пункт 6 розділу І даної Інструкції передбачає альтернативний порядок проведення огляду на стан сп`яніння, або на місці зупинки, або у закладі охорони здоров`я.

До матеріалів справи взагалі додано направлення про проведення медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , але підставою проведення такого огляду є факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмова пройти огляд на стан сп`яніння. Тому, зважаючи на те, що жодних письмових повідомлень співробітників поліції на ім`я поліцейського ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані сп`яніння не надходило, поліцейський ОСОБА_2 не бачив факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд приходить до висновку про безпідставність даного направлення.

Зважаючи на вищевикладені обставини, у суду викликає сумнів правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення. Доказів зворотнього представниками поліції не надано. Отже, факт відмови ОСОБА_1 , від проходження медичного огляду під час керування транспортним засобом, при обставинах, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 185, , 247 ч.1 п.1, 254, 256, 276-280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги чи протесту прокурора в Донецькій апеляційний суд через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.А. Дурач