Номер провадження: 33/813/1308/19
Головуючий у першій інстанції Чванкін С. А.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м.Одеси від 15 серпня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладений штраф в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік, а також стягнутий судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

Відповідно до постанови суду, 31 травня 2019 року, о 01:31 год., ОСОБА_1 керував електроскутером ТDR 311Z, номерний знак НОМЕР_1 по вул.Ак. Корольова 70 в м.Одесі, у стані алкогольного сп`яніння, згідно результатів приладу алкотестеру «Драгер» №6810 у крові ОСОБА_1 виявлений вміст алкоголю 0,42 ‰, чим порушив п. 2.9а ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати оскаржувану постанову суду та прийняти нову постанову, якою, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, закрити провадження у справі, в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд не взяв до уваги, що:

- він не міг керувати електроскутером «TDR311Z» в стані алкогольного сп`яніння, оскільки транспортний засіб був розряджений;

- електроскутер ОСОБА_1 пересував через пішохідний перехід;

- електроскутер «TDR311Z» не є транспортним засобом, оскільки його потужність встановлює 800 Вт.

- після складання протоколу електроскутер не був наданий іншій уповноважений ОСОБА_2 А особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та не був поміщений на штраф майданчик.

В судові засідання апеляційного суду призначенні на 20.09.2019 року та 27.09.2019 року ОСОБА_1 не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином засобами телефонного зв`язку. З заявами про відкладення судового розгляду до апеляційного суду не звертався.

Частиною 4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Відповідно до частини 6 ст.294 КУпАП - неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи вказані вимоги закону та те, що апеляційний суд обмежений в часі при розгляді апеляційних скарг на постанову судді в справах про адміністративні правопорушення, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності за відсутності ОСОБА_1 який без поважних причин двічі не з`явився у судові засідання.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у відношенні ОСОБА_3 та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Так, вина ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП встановлена під час судового розгляду справи судом першої інстанції та в ході апеляційного перегляду справи і підтверджується наступними доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №212775 від 31.05.2019 року;

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були присутніми під час проходження ОСОБА_1 . огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» №0963;

-відеозаписом правопорушення, яким об`єктивно підтверджується докази на обґрунтування вини ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні, у тому числі керування останнім транспортним засобом.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме газоналізатору «Drager»-6810, №0963, результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння виявився позитивним та склав 0,42 проміле (а.с. 3,4).

Огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 , відповідно до положень ст.266 КУпАП, проводився за участі двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили той факт, що за їх присутності водій ОСОБА_1 пройшов тест на стан сп`яніння на газоналізаторі «Drager», результат якого склав 0,42 проміле (а.с.5,6).

Пояснення вказаних свідків також були приєднані до матеріалів справи та наряду з вищенаведеними доказами беззаперечно підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Водночас, апеляційний суд вважає необґрунтованим твердженням апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що електроскутер ТDR 311Z не є транспортним засобом, оскільки відповідно до п. 1.10 ПДР України транспортний засіб ? це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 31 травня 2019 року та інкримінуються ОСОБА_1

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Проте, ОСОБА_1 не з`явившись в судове засідання апеляційного суду, не скористався своїм правом надати суду апеляційної інстанції нові докази на підтвердження доводів апеляційної скарги про неналежність та недопустимість доказів, на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги про допущену судом першої інстанції неповноту судового розгляду не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 15 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік,- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко