Справа 753/976/19 Головуючий у I-й інстанції - Домарєв О.В.
Провадження № 33/824/1387/2019 Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
Категорія ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2019 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови,19.12.2018 року приблизно о 05 годині 38 хилин біля буд. № 201-203 по вул. Харківське шосе в м. Києві, ОСОБА_3керував автомобілем «Kia», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродня блідість. Від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді місцевого суду, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На вказану постанову судді, представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити. Вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права та без повного дослідження обставин справи.

Апелянт зазначає, що розгляд даної справи в суді першої інстанції відбувся за відсутності ОСОБА_5, який не був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Вказує, що працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 без роз'яснення його прав та з порушеннями процедури проходження огляду на стан сп'яніння. Крім того, зазначає, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_5 від керування транспортним засобом. Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його представника в підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Наведені апелянтом причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги визнаються судом поважними, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне поновити строк на оскарження постанови суду від 05 лютого 2019 року.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Посилання апелянта на те, що розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення без його виклику, суд першої інстанції порушив його право на захист є безпідставним.

Як убачається з матеріалів справи, на адресу ОСОБА_3 судом першої інстанції направлялося повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення (а.с. 5). Проте, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився та не повідомив суду причини своєї неявки.

Таким чином суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.268 КУпАП та розглянув справу у відсутність ОСОБА_3, врахувавши при цьому скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

До того ж права ОСОБА_3. були реалізовані в суді апеляційної інстанції де він надав суду свої пояснення по суті правопорушення та навів доводи на свій захист. Проте, будь-яких вагомих доказів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП ним не надано.

Суддею враховано фактичні обставини справи та докази, які свідчать про те, що ОСОБА_3 19.12.2018 року в м. Києві по вул. Харківське шоссе, буд. 201-203 в м. Києві, керував автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_3у вчиненому підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 230082 від 19.12.2018 року, який підписаний ОСОБА_3та свідками, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які пояснили, що були присутні при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо гр. ОСОБА_3, який відмовився від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я у встановленому законом порядку, відеозаписом з нагрудної камери працівників патрульної поліції.

На підставі зібраних у справі доказів суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд критично ставиться до пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її представника, наданих в суді апеляційної інстанції про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони суперечать об'єктивним даним, встановленим місцевим судом та під час апеляційного розгляду даної справи.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення апеляційна скарга не містить.

Твердження апелянта про винесення постанови без всебічного з'ясування обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, так як всі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об'єктивно.

Порушень вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її скасування, в зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2019 року щодо ОСОБА_3 ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко