Єдиний унікальний номер № 332/3283/18
Провадження № 3/331/8/2019
ПОСТАНОВА
07 березня 2019 року місто Запоріжжя
Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Стратій Є.В., за участю адвоката ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від інспектора ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, про притягнення: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, яка має вищу освіту, сімейний стан заміжня, має на утриманні сина: ІНФОРМАЦІЯ_3, працевлаштованої на посаді начальника управління молоді та спорту Запорізької обласної державної адміністрації, державна реєстрація місця проживання якої за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Єднання, будинок № 7, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,
- до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
В провадженні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя перебуває адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 067004 від 12 вересня 2018 року, водій ОСОБА_3, 10 вересня 2018 року, о 21 годині 40 хвилин, знаходячись на перехресті проспекту Соборний вулиця Гагаріна у місті Запоріжжя, керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер: АР 0540 СО, на регульованому перехресті, при повороті ліворуч, не надала перевагу в русі автомобілю, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «DAEWO - LANOS», державний реєстраційний номер: АР 5025 СК під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався в зустрічному напрямку прямо.
Внаслідок ДТП травмованих немає, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Завдано матеріальних збитків.
Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення, своїми діями ОСОБА_3 порушила вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху України.
Присутня при розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 свою вину у дорожньо транспортній пригоді, що сталася 10 вересня 2018 року, не визнала та пояснила суду, що 10.09.2018 року у вечірній час вона, керуючи автомобілем «Фольксваген Пассат» рухалась по вулиці Гагаріна з боку вулиці Незалежної України в напрямку проспекту Соборного в місті Запоріжжя. Попереду її автомобіля рухались інші автомобілі. На перехресті з проспектом Соборним ОСОБА_3 необхідно було виконати маневр лівого повороту, тому вона заздалегідь, приблизно за 70 метрів до перехрестя увімкнула показник лівого повороту і продовжила рух. На перехресті працював світлофор і для ОСОБА_3 горів зелений колір. Машина, яка рухалась попереду також повертала ліворуч. ОСОБА_3 виїхала на перехрестя і рухалась дуже повільно, так як передня машина, яка рухалась від автомобіля, яким керувала ОСОБА_3, на відстані близько 3 метрів пропускала транспортні засоби. Приблизно на середині перехрестя ОСОБА_3 почала повертати ліворуч і їхала дуже повільно. З моменту зміни напрямку руху і до місця зіткнення ОСОБА_3 проїхала близько 10 метрів, швидкість руху її автомобіля не перевищувала 5 км на годину. В цей час ОСОБА_3 побачила, що у зустрічному напрямку рухається автомобіль «Ланос», який їхав через перехрестя прямо з невеликою швидкістю, приблизно 30 км на годину. ОСОБА_3 вважала, що він проїде позаду її автомобіля, так як вона була вже далеко на зустрічній смузі, але водій зазначеного автомобіля чомусь продовжив рух прямо і гальмувати перед зіткненням став в останній момент. Так як ОСОБА_3 розраховувала, що зазначений автомобіль проїде позаду автомобіля, яким вона керувала, то в останній момент перед зіткненням намагалась пришвидшити рух свого автомобіля, але уникнути зіткнення не вдалось.
Присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_4, пояснив, що на його думку, у тому що 10 вересня 2018 року сталася дорожньо транспортна пригода за його участю, - винуватцем є ОСОБА_3, оскільки він виїхав на перехрестя на дозволяючий (зелений) сигнал світлофора зі швидкістю 35-40 км/годину, а водій автомобіля «Фольксваген», виконуючи поворот ліворуч, не пропустила його, внаслідок чого сталася ДТП.
Присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення адвокатом ОСОБА_1, який на підставі договору про надання правової допомоги від 06 листопада 2018 року діє в інтересах ОСОБА_3, заявлено клопотання про призначення судової інженерно - транспортної експертизи.
Постановою суду від 12 грудня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 було призначено судову авто-технічну експертизу.
Відповідно до висновку експерта за № 9-872 від 10.01.2019 року:
1.Водій автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер: АР 0540 СО ОСОБА_3 повинна була керуватися вимогою п. 16.6 Правил дорожнього руху України.
Водій автомобіля «DAEWO - LANOS», державний реєстраційний номер: АР 5025 СК ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогою п. 12.3 Правил дорожнього руху України.
2.Водій автомобіля «DAEWO - LANOS», державний реєстраційний номер: АР 5025 СК ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення не застосовуючи екстрене гальмування, а плавно зменшивши швидкість свого руху.
Вирішення питання щодо технічної можливості водія автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер: АР 0540 СО ОСОБА_3 уникнути зіткнення, позбавлено технічного сенсу, оскільки вона своїми діями не створювала небезпечної обстановки для водія автомобіля «DAEWO - LANOS», державний реєстраційний номер: АР 5025 СК ОСОБА_4, тобто своїм маневром не змушувала його застосовувати екстрене гальмування для уникнення зіткнення.
3.Дії водія автомобіля «DAEWO - LANOS», державний реєстраційний номер: АР 5025 СК ОСОБА_4 не відповідають вимозі п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному звязку з подією даної пригоди.
Дії водія автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер: АР 0540 СО ОСОБА_3 не відповідають вимозі п. 16.6 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору не знаходиться в причинному звязку з подією даної пригоди.
Присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення адвокат ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження по справі в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 проти задоволення вищевказаного клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення не заперечував.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши висновок експерта, суддя дійшла наступного висновку:
Допитана ОСОБА_3 вину у скоєнні правопорушення не визнала, та вказала на обставини які виключають її винуватість.
Допитаний ОСОБА_4 надав суду свої пояснення з приводу ДТП, які в подальшому були внесені в первині дані при призначенні експертизи та враховані при постановленні висновків.
Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справі.
Згідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.
Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом
Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Згідно до ч. 2 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова в справі про адміністративне правопорушення, повинна містити опис обставин установлених при розгляді справи.
Ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачає, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У практиці Європейського суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки ( рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії»), отже адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобовязана доводити свою невинуватість.
Відповідно до принципу V, викладеного у Рекомендації № (94) 12 «Незалежність, дієвість та роль суддів», ухваленій Комітетом Європи на 518 засіданні заступників міністрів 13.10.1994 року, судді, зокрема, зобовязані проводити справу неупереджено, спираючись на власну оцінку фактів та власне тлумачення закону; забезпечити, щоб кожна сторона мала однакові можливості бути заслуханою, і щоб процедурні права кожної із сторін дотримувались відповідно до положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».
Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.
Відповідно до вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.
Виходячи положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
Згідно з диспозицією ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Склад правопорушення це наявність обєктивних та субєктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна повинно бути спричинено внаслідок порушення Правил дорожнього руху. Відсутність причинного звязку між порушенням Правил дорожнього руху та пошкодженням обєкту виключає адміністративну відповідальність.
Пунктом 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Суд, дослідивши матеріали справи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, вивчивши висновок експерта за № 9-872 від 10.01.2019 року, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, дійшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наявності підстав для закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутності складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 8, ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 10, 124, 245, 247, 251, 266, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -
п о с т а н о в и в:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити на підставі ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Є.В. Стратій