33/804/159/19
241/2233/18

33/804/159/19
241/2233/18
Категория: ст. 130 ч.1 КпАП України

П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
22 березня 2019 року м. Маріуполь
Суддя Донецького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 за участю захисника ОСОБА_2 на постанову судді Володарського районного суду Донецької області від 04 лютого 2019 року, якою
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,-
визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,-
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.
Постановою Володарського районного суду Донецької області від 04 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, провадження по справі закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що його зупинили працівники поліції без причини, внаслідок чого і протокол складений неправомірно. В присутності двох свідків він не відмовлявся від проходження медичного огляду, а навпаки наполягав на цьому, оскільки він був цілком тверезий та ознак наркотичного спяніння не мав. Також до протоколу не додано жодних доказів, що підтверджують наявність у нього ознак наркотичного спяніння, а саме відсутня відеофіксація правопорушення, що підтверджує обставини викладені в протоколі, відсутні рапорти, тощо.
Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду підлягає скасуванню, з закриттям провадження по справі з наступних підстав.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції зобов`язаний дотриматись вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом, з повнотою дослідити докази у справі, дати їм належну оцінку.
Відповідальність за ст. 130 ч.1 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами водіями у стані алкогольного чи наркотичного спяніння, а також за відмову водія у проходженні огляду на стан спяніння в медичному закладі охорони здоровя.
Апеляційний суд вважає, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується з наявними в матеріалах справи доказами.
Так, процедура та порядок огляду на стан сп'яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Виходячи з вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі виявлення у водія візуальних ознак наркотичного сп»яніння йому пропонується пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров»я, у разі відмови від проходження такого огляду в присутності двох свідків, працівники поліції складають протокол про адміністративне правопорушення.
З протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема пояснень ОСОБА_1, зафіксованих у ньому, вбачається, що він не відмовився від проходження огляду в медичному закладі на стан наркотичного сп»яніння, навпаки наполягав на ньому.
З письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є аналогічні по змісту, та на які послався місцевий суд, як на доказ вини ОСОБА_1, виходить, що останній від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в медичному закладі охорони здоровя відмовився.
За таких обставин, сам по собі опис адміністративного правопорушення в протоколі є суперечливим та потребує підтвердження іншими доказами. Один лише протокол не може бути належним доказом вчинення такого адміністративного правопорушення, згідно Інструкції для підтвердження події правопорушення, як доказ, працівники поліції надають показання технічних приладів, які мають функції відеозапису, зокрема відеофаксацію з боді- камери. Проте таких матеріалів працівниками поліції до адміністративного матеріалу не долучено. Згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушень, тлумачаться на її користь.
Відтак, вважаю, що письмові пояснення свідків, на заготовлених бланках, про те, що водій відмовився пройти медичний огляд не відповідають фактичним обставинам, та не можуть бути розцінений судом як вирішальний доказ при розгляді справи про адмінправоворушення.
Відповідно до п. 7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатом огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право його проведення, відповідно до ст. 266 КУпАП.
З матеріалів провадження виходить, що працівниками поліції водія був складений протокол у звязку з відмовою проходження ОСОБА_1 від медичного огляду, проте останній не відмовлявся від проходження огляду, та просив провести його до найближчого медичного закладу, що підтверджується його письмовими поясненнями у протоколі.
Тому, вважаю правову позицію захисника ОСОБА_2 висловлену в апеляційному суді про те, що ОСОБА_5 не відмовився від проходження медичного огляду на стан сп»яніння обґрунтованою , що виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП.
Таким чином, приходжу до висновку, що належних та допустимих доказів, які б об'єктивно доводили той факт, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження огляду відповідно до встановленого порядку, а відтак, що він порушив п.2.5 ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП матеріали справи не містять.
Згідно ст.ст.9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Однак, суд першої інстанції, при розгляді справи щодо ОСОБА_1, не дав належної оцінки фактичним обставинам, розглянув справу формально, однобічно, через що прийшов до хибного висновку про доведеність вини останнього та наявність складу адміністративного правопорушення. З наведених підстав постанова суду як необґрунтована підлягає скасуванню.
Оскільки, матеріали справи зібрані з порушенням вимог КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та не містять переконливих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 чя.1 КУпАП, приходжу до висновку, що провадження в даній справі підлягає закриттю, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Володарського районного суду Донецької області від 04 лютого 2019 року, якою ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню за ст. 130 ч.1 КК України - скасувати.
Провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя: