Категория: ст. 130 ч.2 КпАП України
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2019 року м. Маріуполь м. Маріуполь

Суддя Донецького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянув апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1, діючої в інтересах ОСОБА_2 за участю захисника ОСОБА_1 на постанову судді Володарського районного суду Донецької області від 15 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,-

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.2 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки,-

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 011915 від 23.11.2018 року ОСОБА_2 будучи особою, яка 24.07.2018 року згідно постанови судді Володарського районного суду Донецької області визнана винною у вчиненні 31.03.2018 року адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, 23.11.2018 року о 00-34 год. в Донецькій області, Нікольський район, смт. Нікольське, вул. Пушкіна, буд. 134, керував транспортним засобом - автомобілем VOLKSWAGEN-TRANSPORTER, номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, млява мова). Від продуття алкотестера «Драгер» та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП.

Постановою Володарського районного суду Донецької області від 15 лютого 2019 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.2 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати постанову суду, провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції без причини, в порушення ст. 35 ч.2 ЗУ « Про Національну поліцію». А тому і протокол про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення є неналежним доказом по справі, отриманим з порушенням норм діючого законодавства.

Крім того, захисник зазначає, що в порушення положень діючої Інструкції та Порядку направлення водіїв для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння і проведення такого огляду в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 011915 від 23.11.2018 року не зазначено ні номеру, ні серії алкотестера «Драгер», який нібито пропонувався для продуття ОСОБА_2, що унеможливлює встановлення законності його застосування.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги в її межах, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідальність на підставі ст. 130 ч.2 КУпАП настає за повторну, протягом року відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп'яніння.

Розглянувши адміністративну справу, суддя районного суду обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.2 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення була розглянута судом 15 лютого 2019 року з додержанням вимог ст. 268, 280 КУпАП, у присутності захисника правопорушника, який давав в суді пояснення, висловлював свої заперечення та доводи захисту.

Факт адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 в його вчиненні підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 011915 від 23.11.2018 року, яким даний факт було зафіксовано в присутності двох свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, а також письмовими поясненнями останніх, які також підтвердили зазначені в протоколі обставини та відеозаписом, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння (як на місці, так і в закладі охорони здоров'я).

Апеляційні твердження захисника правопорушника про те, що ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції без причини, в порушення ст. 35 ч.2 ЗУ « Про Національну поліцію» є неспроможними. Як вбачається з дослідженого відеозапису, автомобіль ОСОБА_2 зупинився сам, надалі, поведінка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності була не в повній мірі адекватною, він вигукнув у бік працівників поліції нецензурний вислів, що стало підставою для працівників поліції підійти до водія транспортного засобу. В подальшому ОСОБА_2 приховував руками своє обличчя, уникав спілкування з поліцейським, а тому доводи сторони захисту про незаконну зупинку водія розцінюються, як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності та уникнення адміністративного стягнення за скоєне вдруге.

Аналізуючи доводи сторони захисту з приводу порушення поліцейськими положень діючої Інструкції та Порядку направлення водіїв для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння і проведення такого огляду, то вони не є слушними. Медичний огляд та продуття алкотестеру «Драгер» у зв'язку з відмовою ОСОБА_2 у данному випадку не проводилося, а тому і підстав інформувати останнього про порядок застосування та технічні характеристики спеціального технічного засобу «Драгер» в даній ситуації у працівників поліції не було. Не зазначення в протоколі номеру та серії алкотестера, який мав продути ОСОБА_2 не є порушенням положень ст. 256 КУпАП , яка визначає вимоги до змісту протоколу, тому вважаю, що зазначені доводи сторони захисту не тягнуть недійсність та недопустимість зазначеного доказу та не можуть вплинути на постановлення іншого рішення по справі.

Всі доводи, наведені ОСОБА_1, в апеляційній скарзі були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення по справі не містять.

За таких обставин, постанову суду першої інстанції вважаю законною, обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню або зміні.

Керуючись статтями 289, 293, 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1, діючої в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Володарського районного суду Донецької області від 15 лютого 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за правопорушення, передбачене ст. 130 ч.2 КУпАП - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: