Справа № 215/92/19
18 березня 2019 року м.Кривий Ріг
Суддя Тернівського районного суду міста ОСОБА_1 ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли з ОСОБА_3 патрульної поліції в місті ОСОБА_1 Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН: НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який раніше не притягався до адміністративної відповідальності, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,
за ч. 1 ст. 130, ст.124 КУпАП,-
25.12.2018 року о 19-00год., в м.Кривому Розі, на перехресті вулиць Кемерівська та Мусоргського, водій ОСОБА_4 керував транспортним засобом «Шкода Октавіа», н/з НОМЕР_2, водій при цьому, був не уважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, не врахував стан дорожнього покриття, не обравши безпечної швидкості для руху, під час виконання маневру правого повороту, не переконався в безпечності інших учасників руху, та не впоравшись з керуванням допустив виїзд керованого автомобіля на зустрічну смугу, допустивши зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_5, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічні пошкодження, чим своїми діями ОСОБА_4 порушив пункти 2.3 «б», 10.1, 12.1 ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 25.12.2018 року приблизно о 19.00 годині він їхав на машині «Шкода Октавіа», н/з НОМЕР_2 разом зі своєю дружиною ОСОБА_6, яка і керувала вказаним транспортним засобом, він був пасажиром та сидів на пасажирському сидінні. При виконанні дружиною повороту праворуч, у звязку зі снігом та ожеледицею, належний їм автомобіль став не керований і його винесло на зустрічну смугу, на якій знаходився у нерухомому стані автомобіль потерпілого після дорожньої транспортної пригоди, та з яким і відбулося зіткнення. На автомобілі потерпілого була вимкнена аварійна сигналізація, що також сприяло зіткненню автомобілів. Приблизно за 40 хвилин приїхала патрульна поліція та зі слів інших учасників дорожньої пригоди поліцейські склали протокол на нього, хоча він їм пояснив, що належним йому транспортним засобом на момент дорожньої пригоди, керувала його дружини, а не він. Через деякий час, приїхав інший екіпаж патрульної поліції та йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер», на що він відмовився, тому як на момент зікнення автомобілів належним йому транспортним засобом не керував. Працівники поліції не пропонували йому пройти медичний огляд в медичному закладі. Крім того зазначив, що відео реєстратор у його автомобілі працював, і ним буде надано в якості доказу. На слідуючому судовому засіданні ОСОБА_4, запис з належного йому відео реєстратора не надав, пояснивши технічною несправністю останнього та відсутністю запису. Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що після здійснення ним ДТП, належний йому автомобіль знаходився у нерухомому стані на зустрічній полосі руху, відносно напрямку руху автомобіля ОСОБА_4. Коли він вивів дружину та дитину з автомобіля, та намагався дістати з багажнику знак аварійної зупинки, в цей час було здійснено наїзд автомобілем, що належить ОСОБА_7, в задню частину його автомобіля, він ледве встиг відскочити у бік. Після зіткнення автомобілів із-за водійського сидіння автомобіля вийшов ОСОБА_7, а з пасажирського сидіння - його дружина. На його автомобілі було включено аварійну сигналізацію, яка в таких випадках спрацьовує автоматично. Після приїзду патрульної поліції водій ОСОБА_7 несподівано почав заперечувати факт свого перебування за кермом на момент зіткнення автомобілів, але вказану обставину крім учасників пригоди може підтвердити чоловік, який вийшов з будинку №18 по вул.Кемерівська в м.Кривому Розі.
Свідок ОСОБА_6, яка приходиться дружиною ОСОБА_7, пояснила, що дійсно того вечора керувала автомобілем «Шкода Октавіа». При наближенні до перехрестя їй було видно, що на ньому сталася ДТП. При здійсненні правого повороту, внаслідок слизького дорожнього покриття, автомобіль під її керуванням занесло на зустрічну смугу, де і відбулося зіткнення з автомобілем потерпілого. Після зіткнення автомобілів, спочатку з автомобіля вийшов чоловік, потім вона. Відеореєстратор у належному їм автомобілі не працював.
Свідок ОСОБА_8, яка приходиться дружиною потерпілому ОСОБА_5, пояснила, що після зіткнення належного їм автомобілю з іншим, автоматично включилася аварійна сигналізація. Коли вона знаходилася з дитиною збоку автомобіля, а чоловік ОСОБА_5 діставав з багажника знак аварійної зупинки, було завдано удару автомобілем «Шкода Октавія» у задню частину їхнього автомобіля. З пасажирського сидіння автомобіля «Шкода Октавія» одразу вийшла жінка та, підійшовши до неї, поцікавилася про стан здоровя дитини, а з місця водія вийшов ОСОБА_4
Свідок ОСОБА_9, пояснив, що коли знаходився в будинку №18 по вул.Кемерівська в м.Кривому Розі, почув звук, характерний для зіткнення автомобілів. Вийшовши на вулицю, побачив автомобіль, який належить ОСОБА_8, який зіткнувся з іншим автомобілем та здійснив наїзд у стовп. Коли потерпілий діставав з багажнику знак аварійної зупинки в цей момент, автомобіль який належить ОСОБА_7, здійснив наїзд в задню частину автомобіля потерпілого. Одразу після цього із за пасажирського сидіння автомобіля вийшла жінка, яка вказала водію ОСОБА_7 про те, що краще б він продовжував рух прямо, а не здійснював правий поворот.
Суддя, вислухавши пояснення ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_5, свідків, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 190599 та серії БД №072035 від 25.12.2018 (а.с.1,17), письмові пояснення свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 (а.с.2-3), направлення на огляд водія (а.с. 6), рапорт працівника поліції (а.с. 5), запис відеофіксації скоєння правопорушення (а.с. 10), схеми місця ДТП та фототаблицю до нього (а.с.25), приходить до висновку, що в діях ОСОБА_7 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП- доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.
Згідно зі ст.252 КУпАП- орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Винуватість ОСОБА_3 підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_5, за якими автомобіль під керуванням ОСОБА_3 допустив зіткнення з його автомобілем при виконанні останнім маневру повороту праворуч, виїхавши на зустрічну смугу напрямку руху в момент, коли належний йому автомобіль знаходився на вказаній смузі з включеною аврійною сигналізацією в нерухомому стані. Пояснення потерпілого ОСОБА_5 узгоджується з дослідженим судом відеозаписом з бодікамери, а саме, наявності включеної аварійної сигналізації на належному ОСОБА_5 автомобілі, та поясненнями свідка ОСОБА_6, за якими нею при наближенні до перехрестя вже було визначено наявність на ньому дорожньо-транспортної пригоди, тому твердження ОСОБА_3 про відсутність вимкнутої на автомобілі потерпілого аварійної сигналізації, що в свою чергу сприяло зіткненю транспортних засобів, суд відхиляє, більш того, у даному випадку ніякого правового значенння для суду не має, за наявності виїзду автомобля, належного ОСОБА_3, на зустрічну смугу руху, де і відбулося зіткнення автомоблів. Місце зіткнення зафіксоване на схемі місця огляду ДТП.
Схемою огляду місця ДТП з фототаблицею підтверджується, що зіткнення відбулося на перехресті у крайній правій смузі руху для водія ОСОБА_5 на відстані 3,3 м. від правого краю проїзної частини, при загальній ширині 14,5 м., тобто у зустрічній смузі руху для водія ОСОБА_3
Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний, відповідно до п.2.3 б ПДР України, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно з п.12.1 ПДР України - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Відповідно до п.10.5 ПДР України - поворот необхідно виконувати так, щоб при виїзді з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частин.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що водій ОСОБА_3 не стежив за дорожньою обстановкою при наближенні до перехрестя, на якому вже відбулося ДТП. При здійснені маневру повороту, не врахував стан дорожнього покриття та не обрав безпечної швидкості, тому між порушенням п.п. 2.3б, 12.1, 10.5 ПДР і наслідками у вигляду зіткнення мається прямий причинний зв'язок.
Твердження ОСОБА_4, що на момент ДТП він не керував належним йому транспортним засобом, підтверджене його дружиною, свідком ОСОБА_6, спростовуються показами потерпілого ОСОБА_12, свідка ОСОБА_8, надані ними як в судовому засіданні, так і на місці ДТП, які вказали, що саме керування автомобілем на момент їх зіткнення здійснював водій ОСОБА_4. Свідком ОСОБА_9, який знаходився під час ДТП на відстані приблизно 4 метри від місця зіткнення автомобілів, та на якого потерпілий ОСОБА_8 в своїх поясненнях під час оформлення ДТП вказував, як на стороннього свідка.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що твердження ОСОБА_3, що він був пасажиром, а за кермом була його дружина, суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнення в подальшому ОСОБА_4 адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 ( із змінами, внесеними з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід урахувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП на стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.
Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зазначений порядок передбачено Правилами та ч.2-5 ст.266 КУпАП згідно норм якої, огляд особи на стан спяніння проводиться працівником міліції із застосуванням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, що огляд особи на стан спяніння проведений із порушенням чинного порядку визнається недійсним.
Так, із відеозапису вбачається, що на місці вчинення правопорушнення ОСОБА_3, на відміну від інших водіїв причетних до ДТП, відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер». На запитання, чому він не хоче пройти медичний огляд, ОСОБА_3 пояснює, що він не керував транспортним засобом на момент вчинення ДТП, тому відсутні підстави для проходження медичного огляду.
Факт відмови від проходження медичного огляду підтверджується як відеозаписом, на якому водій ОСОБА_3 відмовляється пройти медичний огляд, що також узгоджується з письмовими поясненнями свідків, рапортом працівника поліції, направленням на огляд водія транспортного засобу, за якими також були встановлені ознаки алкогольного спяніння ( а.с. 2,3,5).
Таким чином факт керування водієм ОСОБА_3 транспортним засобом та факт відмови водія ОСОБА_3 пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння, підтверджується належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому у суду відсутній сумнів щодо винуватості даної особи в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
За таких обставин, враховуючи характер вчиненого правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_3 стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.10.1 Правил дорожнього руху України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Згідно довідки від 26.12.2018 встановлено, що ОСОБА_3 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с.-9), тому він підлягає відповідальності саме як особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, якою встановлено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно із ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що буде складати 384,20 грн. із розрахунку (1921*0,2).
Керуючись ст.ст. 40-1, 279, 280,281, 283-285, 287,289,291,294 , 308 КУпАП, суд, -
У разі несплати штрафу в добровільному порядку, не пізніше як через пятнадцять днів з дня вручення правопорушнику постанови, штраф стягується у порядку примусового виконання в подвійному розмірі, а також стягуються витрати на облік правопорушення.
Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, прокурором та потерпілим, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

СУДДЯ: