Справа № 308/2206/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
18.10.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю секретаря судових засідань Костюк Л.А. та представників Закарпатської митниці ДФС України Яворського Б. В. та Зубенка І.І ОСОБА_1 , представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Дідо А. М., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Дідо А. М. в інтересах ОСОБА_2 ,
в с т а н о в и в :
постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 квітня 2019 року
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Гайсин Вінницької області, мешканець АДРЕСА_1 , гр. України, українець, непрацюючий,
визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 4495252,25 грн. (чотири мільйони чотириста дев`яносто п`ять тисяч двісті п`ятдесят дві гривні двадцять п`ять копійок) із конфіскацією на користь держави легкового автомобіля марки «LAND ROVER», модель «RANGE ROVER SPORT», 2018 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 НОМЕР_3 , двигун бензин, об`єм двигуна 4999 см?.
Постановлено стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн..
Згідно постанови, 20 жовтня 2018 року о 17 год. 36 хв. у зону митного контролю на ділянку В`їзд митного поста «Неветленфолу» Закарпатської митниці ДФС заїхав автомобіль марки «LAND ROVER», модель «RANGE ROVER SPORT», реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 НОМЕР_3 , під керуванням гр. України ОСОБА_2 . Формою проходження митного контролю ОСОБА_2 обрав порядок проходження митного контролю по смузі руху «зелений коридор». До митного оформлення ОСОБА_2 , як підставу для переміщення через митний кордон України транспортного засобу, надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_4 від 25.07.2018 та доручення б/н від 17.10.2018, що підтверджують його право на користування автомобілем, завірене підписом директора підприємства «MAIRI SRL» Lucia Carreelli. У ході проведення митного контролю автомобіль було виведено зі смуги руху «зелений коридор» до смуги руху «червоний коридор». При вивченні наданих ОСОБА_2 документів, виникла підозра щодо законності отримання доручення б/н від 17.10.2018 на право керування ОСОБА_2 автомобілем, яке завірене підписом директора підприємства «MAIRI SRL». У результаті проведених управлінням протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Закарпатської митниці ДФС аналітично-пошукових заходів 23.10.2018 та 24.10.2018 було направлено запити до Італійської компанії «FINDOMESTIC BANCA S.p.a.», яка є власником транспортного засобу, з метою підтвердження або спростування нею можливості видачі доручення компанією орендарем автомобіля марки «LAND ROVER», модель «RANGE ROVER SPORT», реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 НОМЕР_3 , яке подавалось до митного оформлення як підстава для пропуску транспортного засобу, й відповідно до відповіді адвоката компанії «FINDOMESTIC BANCA S.p.a.» Массімо Батаччі від 24.10.2018 зазначений орендований транспортний засіб може переміщуватись за кордоном тільки виключно за письмовою згодою компанії «FINDOMESTIC BANCA S.p.a.». Від надання пояснення ОСОБА_2 відповідно до ст. 63 Конституції України відмовився. Вартість транспортного засобу марки «LAND ROVER», модель «RANGE ROVER SPORT», 2018 року випуску, згідно інтернет ресурсу mobile.de, становить 139 900 євро, що станом на 25.10.2018 згідно курсу НБУ (1 євро = 32,131896 грн.) становить 4495252,25 грн.. Таким чином, гр. України ОСОБА_2 вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України транспортного засобу марки «LAND ROVER», модель «RANGE ROVER SPORT», реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , 2018 року випуску, з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення транспортного засобу, документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості, а саме, доручення на право користування транспортним засобом б/н від 17.10.2018, завірене підписом директора компанії «MAIRI SRL» Lucia Carretta. Зазначені дії ОСОБА_2 мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) частиною 1 статті 483 Митного кодексу України.
В апеляційній скарзі адвокат Дідо А. М. вказує на те, що постанова судді є незаконною у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам справи та необ`єктивністю розгляду справи. Стверджує, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. Посилається на те, що під час розгляду справи та винесенні оскаржуваної постанови суд першої інстанції не дотримався вимог передбачених ч. 1 ст. 7, ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, а фактично обмежився дослівним відтворенням у судовому рішенні протоколу про ПМП, без всебічного та повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказує і на те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що видане ОСОБА_2 підприємством-орендарем «MAIRI SRL» доручення на право керування автомобілем одержано незаконним шляхом, при цьому, констатувавши, що таке видано помилково без письмової згоди власника. При цьому, стверджує, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_2 був обізнаний про необхідність письмової згоди компанії-лізингодавця «FINDOMESTIC BANCA S.p.a.», згідно лізингової угоди на італійській мові про дозвіл на виїзд за кордон транспортного засобу, на якому він 20.10.2018 заїхав на територію України, усвідомлював свої дії як протиправні, передбачав або повинен був і міг передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення транспортного засобу через митний кордон України або можливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення. Разом із тим, стверджує, що у разі виникнення в митного органу сумнівів щодо достатності всіх необхідних для переміщення ОСОБА_2 транспортного засобу через митний кордон України документів, митний орган відповідно до митного законодавства повинен був відмовити ОСОБА_2 у пропуску даного транспортного засобу на територію України. Просить постанову судді скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а вилучений легковий автомобіль марки «LAND ROVER», модель «RANGE ROVER SPORT», 2018 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 НОМЕР_3 , двигун бензин, об`єм двигуна 4999 см?, повернути ОСОБА_2 або його представнику.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Дідо А. М. та представника підприємства - орендаря «MAIRI SRL» - адвоката Поп Ю., які підтримали доводи апеляційної скарги, представників Закарпатської митниці ДФС України Яворського Б. В ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які судове рішення вважають законним та обґрунтованим і заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності ОСОБА_2 , неявка якого з урахуванням положень ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що про час та місце розгляду справи ОСОБА_2 повідомлений належним чином; що даних про поважність причин його неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від нього не надходило; що при розгляді справи приймав участь представник ОСОБА_2 адвокат Дідо А. М., який не заперечував щодо можливості розгляду справи без участі ОСОБА_2 ..
Так, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП України, при розгляді справ про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зазначені вище вимоги щодо розгляду справ про порушення митних правил також передбачені ст. 489 МК України.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 483 МК України, дане правопорушення характеризується діями, що спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, одержаних незаконним шляхом, або таких що містять неправдиві відомості. Тобто, особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів……
Отже, винність є обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення яка виражає внутрішній психологічний зміст психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.
У цій ознаці закріплений найважливіший конституційний принцип принцип суб`єктивного ставлення до вчиненого, тобто відповідальність тільки при наявності вини, закріплений у ст. 62 Конституції України.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків, а вчиненим із необережності коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Судове рішення суду будь-якої інстанції повинно відповідати вимогам, встановленим законодавством: правосудність (тобто законність і обґрунтованість) судового рішення, його повнота, зрозумілість, справедливість, безумовність та безальтернативність.
Судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально як дотримання вимог закону, а в ширшому значенні у світлі верховенства права.
Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил апеляційний суд приходить до висновку про те, що як митним органом, так і судом першої інстанції вимоги вказаних вище норм матеріального та процесуального права дотримані не були, що судом судом першої інстанції постановлено судове рішення, яке не можна визнати законним та обгрунтованим.
Так, з матеріалів справи про порушення митних правил вбачається, що під час проведення митного контролю гр. ОСОБА_2 , як підставу для переміщення через митний кордон України транспортного засобу марки «LAND ROVER», модель «RANGE ROVER SPORT», реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 НОМЕР_3 , надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_4 від 25.07.2018 та доручення б/н від 17.10.2018, що підтверджують його право на користування автомобілем, завірене підписом директора підприємства «MAIRI SRL» Lucia Carreelli. В ході проведення митного контролю поданих ОСОБА_2 документів, виникла підозра щодо законності отримання ОСОБА_2 доручення б/н від 17.10.2018 на право керування ОСОБА_2 указаним автомобілем, яке завірене підписом директора підприємства «MAIRI SRL», у зв`язку з чим митним органом України було направлено запити до Італійської компанії «FINDOMESTIC BANCA S.p.a.», яка є власником вищезгаданого транспортного засобу, з метою підтвердження або спростування нею можливості видачі доручення компанією орендарем автомобіля марки «LAND ROVER», модель «RANGE ROVER SPORT», реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 НОМЕР_3 , яке подавалось до митного оформлення як підстава для пропуску транспортного засобу, а відповідно до відповіді адвоката компанії «FINDOMESTIC BANCA S.p.a.» Массімо Батаччі від 24.10.2018 зазначений орендований транспортний засіб може переміщуватись за кордоном тільки виключно за письмовою згодою компанії «FINDOMESTIC BANCA S.p.a.».
Під час апеляційного розгляду справи представник ОСОБА_2 адвокат Дідо А. М. стверджував, що у діях ОСОБА_2 відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, так як на момент перетину митного кордону ОСОБА_2 правомірно володів автомобілем марки «LAND ROVER», модель «RANGE ROVER SPORT», реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 НОМЕР_3 , доручення на користування яким йому було видано директором підприємства «MAIRI SRL» Lucia Carreelli.
Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил, апеляційний суд зазначає, що відповідно до вказаних матеріалів справи директором підприємства «MAIRI SRL» Lucia Carreelli надано ОСОБА_2 доручення б/н від 17.10.2018 на користування транспортним засобом марки «LAND ROVER», модель «RANGE ROVER SPORT», реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 НОМЕР_3 , яке дійсне до 01.11.2018.
З пояснень директора підприємства «MAIRI SRL» Lucia ОСОБА_4 вбачається, що посадовими особами підприємства гр. України ОСОБА_2 надано доручення б/н від 17.10.2018 на користування транспортним засобом марки «LAND ROVER», модель «RANGE ROVER SPORT», реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 НОМЕР_3 , яке дійсне до 01.11.2018, без зазначення територіальних меж пересування автомобіля. Відповідно до вказаних пояснень автомобіль наданий фірмі за лізинговим контрактом фірмою Фіндоместік. З вказаних пояснень також вбачається, що окремі недоліки про оформленні доручення пов`язані з незнанням представниками фірми митних законів України. Міститься прохання про повернення автомобіля підприємству. Вказується і на те, що підприємство продовжує сплачувати платежі по лізинговій домовленості з компанією Фіндоместік. ( а. с. 60).
Окрім того, дослідивши матеріали справи про порушення митних правил, апеляційний суд вважає, що на спростування вищевказаних пояснень адвоката Дідо А.М. у матеріалах справи відсутні будь-які докази, у тому числі й про те, що громадянину ОСОБА_2 було відомо про те, що для видачі на його ім`я доручення на користування автомобілем марки «LAND ROVER», модель «RANGE ROVER SPORT», реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 НОМЕР_3 , необхідно письмову згоду і компанії «FINDOMESTIC BANCA S.p.a.».
У матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що доручення б/н від 17.10.2018, яке було надано ОСОБА_2 під час митного контролю є підробленим чи отримане ОСОБА_2 незаконним шляхом, а також докази у підтвердження вчинення ОСОБА_2 дій, спрямованих на отримання документів незаконним шляхом.
Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_2 був обізнаний про необхідність дачі письмової згоди компанією-лізингодавцем «FINDOMESTIC BANCA S.p.a.», згідно лізингової угоди на італійській мові, про дозвіл на виїзд за кордон транспортного засобу, на якому він 20.10.2018 заїхав на територію України, усвідомлював свої дії як протиправні, передбачав або повинен був і міг передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення транспортного засобу через митний кордон України або можливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення.
Тому, апеляційний суд вважає, що відповідь адвоката компанії «FINDOMESTIC BANCA S.p.a.» Массімо Батаччі від 24.10.2018 про те, що зазначений орендований транспортний засіб може переміщуватись за кордоном тільки виключно за письмовою згодою компанії «FINDOMESTIC BANCA S.p.a.», не може достовірно доводити протиправність дій ОСОБА_2 при перетині митного кордону України на автомобілі марки «LAND ROVER», модель «RANGE ROVER SPORT», реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 .
У відповіді адвоката компанії «FINDOMESTIC BANCA S.p.a.» Массімо Батаччі від 24.10.2018 не міститься посилання на нормативно-правові акти Республіки Італія, відповідно до яких орендований транспортний засіб ( автомобіль марки «LAND ROVER», модель «RANGE ROVER SPORT», реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 НОМЕР_3 ) може переміщуватись за кордоном тільки виключно за письмовою згодою компанії «FINDOMESTIC BANCA S.p.a.».
З матеріалів справи про порушення митних правил також вбачається, що власниками автомобіля марки «LAND ROVER», модель «RANGE ROVER SPORT», реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 НОМЕР_3 , є компанія СПА «FINDOMESTIC BANCA S.p.a.», компанія СРЛ КРІСТАЛКАРС (SRL CRYSTALCARS), а орендарем «MAIRI SRL» (а. с.72,73).
У матеріалах справи відсутні відомості про те, що представники митного органу звертались із письмовими запитами до посадових осіб компанії СРЛ ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) з обставин належності їм автомобіля та надання ними права гр. ОСОБА_2 на користування ним.
З довідки, виданої начальником сектору Міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП України в Закарпатській області від 28.11.2018, вбачається, що вказаний у запиті транспортний засіб ( автомобіль марки «LAND ROVER», модель «RANGE ROVER SPORT», реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 НОМЕР_3 , за обліками викраденого автотранспорту Генерального секретаріату Інтерполу не значиться (а. с. 43).
Вказане не свідчить про те, що відповідні посадові особи власники чи орендар автомобіля звертались із письмовими заявами до компетентних органів Республіки Італія про протиправне вибуття транспортного засобу з їх власності чи протиправне користування ним, у тому числі гр. України ОСОБА_2 .
Вказані докази та обставини не свідчать про те, що гр. України ОСОБА_2 протиправно користувався автомобілем марки «LAND ROVER», модель «RANGE ROVER SPORT», реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 НОМЕР_3 , у тому числі при перетині митного кордону України.
Крім того, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_2 не вчинив дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України транспортного засобу марки «LAND ROVER», модель «RANGE ROVER SPORT», реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , 2018 року випуску, з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення транспортного засобу, документів, одержаних незаконним шляхом, і що будь-яких дій, які б були спрямовані на приховування від митного контролю та утворювали як об`єктивну, так і суб`єктивну сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, ОСОБА_2 не здійснював.
При цьому, апеляційний суд також враховує і те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_2 діяв з умислом, спрямованим на порушення митних правил і, при цьому, усвідомлював свої дії як протиправні, передбачав або повинен був і міг передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення транспортного засобу через митний кордон України або можливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення, не передбачив можливості настання шкідливих наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що видане ОСОБА_2 підприємством-орендарем «MAIRI SRL» доручення на право керування автомобілем одержано незаконним шляхом, при цьому, констатувавши, що таке видано помилково без письмової згоди власника, - апеляційний суд визнає такими, що знайшли своє підтвердження й заслуговують на увагу.
Із вищенаведених підстав, слушними апеляційний суд вважає і доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, а під час розгляду справи та винесенні оскаржуваної постанови суд першої інстанції не дотримався вимог передбачених ч. 1 ст. 7, 245, ст. ст. 252, 280 КУпАП, фактично обмежився дослівним відтворенням у судовому рішенні протоколу про ПМП, без всебічного та повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не дав вірну оцінку зібраним у справі доказам, зокрема, протоколу про порушення митних правил та іншим матеріалам справи, а також не дав належної правової оцінки фактичним обставинам справи, не дослідив наявність вини у діях ОСОБА_2 як обов`язкової ознаки адміністративного правопорушення, належним чином не вмотивувавши висновок про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України правопорушення.
При розгляді справи та прийнятті судового рішення, апеляційний суд, врахувавши положення Конституції України, КУпАП та МК України, у тому числі про те, що тягар доведеності обґрунтованості висновків, викладених у протоколі про порушення митних правил, покладається на митні органи, посадові особи яких проводили перевірку та склали протокол, а також принципи диспозитивності та змагальності, не перешкоджав учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.
Крім того, при прийнятті рішення, апеляційний суд враховує і те, що представником митного органом не заявлялось і клопотань про повернення справи для проведення додаткової перевірки чи будь-яких інших клопотань у спростування доводів апеляційної скарги та підтвердження висновків суду першої інстанції.
При дачі пояснень представники митного органу підтвердили, що в матеріалах справи відсутні відомості, як б підтверджували, що ОСОБА_2 усвідомлював свої дії як протиправні, передбачав або повинен був, і міг передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення товару через митний кордон України або можливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення. Також зазначили, що діями ОСОБА_2 не завдана будь-яка шкода державі Україна.
За таких обставин, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 вчинив усі необхідні та передбачені законодавством дії для додержання ним митних правил при перетині митного кордону України.
Твердження адвоката Дідо А. М. достовірними доказами не спростовані, і матеріали справи не містять відомостей, які б давали підстави для сумнівів у достовірності цих тверджень. Тому, апеляційний суд надає їм перевагу та приймає їх до уваги, так як вони узгоджуються з іншими зібраними у справі доказами, у зв`язку з чим, керуючись принципом презумпції невинуватості, апеляційний суд приходить до висновку про визнання їх достовірними, такими, що не суперечать обставинам справи.
Інших достовірних доказів у підтвердження вини ОСОБА_2 у скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України порушенні митних правил у справі не має.
Отже, вищенаведене свідчить про те, що у діяннях ОСОБА_2 відсутня вина, як обов`язкова ознака будь-якого адміністративного правопорушення, а тому в його діях відсутній склад передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення стягнення або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду, якщо таке обмеження зашкодило всебічному розгляду справи та вплинуло або могло вплинути на винесення обґрунтованої постанови за результатами її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення стягнення або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини, а відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у передбаченому ч. 1 ст. 483 МК України порушенні митних правил, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, те, що представником митного органу не заявлялось клопотань про направлення матеріалів справи до митного органа для проведення додаткової перевірки, і що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження винуватості ОСОБА_2 вичерпані, у зв`язку з чим, постанова місцевого суду як незаконна та необґрунтована, підлягає скасуванню, апеляційна скарга задоволенню, а провадження в справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що представником митного органу жодних належних та допустимих доказів у спростування доводів апеляційної скарги, які б підтверджували висновки суду першої інстанції, і клопотань про витребування таких доказів, призначення експертизи, тощо, не заявлялось; що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження винуватості ОСОБА_2 у скоєнні проступку вичерпані.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав адвокат Дідо А. М. в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 квітня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення.
Вилучений у справі про порушення митних правил автомобіль марки «LAND ROVER», модель «RANGE ROVER SPORT», 2018 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 НОМЕР_3 , двигун бензин, об`єм двигуна 4999 см?, - повернути ОСОБА_2 або його представнику за дорученням.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан