ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/4126/19 Головуючий в 1 інст. Кулик В.Б.
Провадження №33/807/539/19 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Куцигіна І.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою останнього на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03 вересня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 384,20 грн.

Згідно з постановою суду, 11 липня 2019 року, о 19-00 годині, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21043, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в м.Запоріжжі, по вул.Ситова, парк «Гагаріна», з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 Від керування відсторонений шляхом передачі тверезому водію.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог заперечує факт керування транспортним засобом, зазначає, що транспортним засобом керував його знайомий. Вказаний факт підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . При цьому, в оскаржуваній постанові суд першої інстанції належним чином не обґрунтував, чому він прийняв як належні докази показання одних свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який у судове засідання не з`явився, показань під присягою не давав, та відкинув інші - показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Куцигіна І.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280,283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_1 після роз`яснення йому головуючим прав, передбачених ст.ст.55,56,59,63 Конституції України, ст.268 КУпАП, вину не визнав та пояснив, що 11 липня 2019 року приблизно о 19-00 годині, він разом зі своїм братом ОСОБА_6 на автомобілі ВАЗ 21043 приїхали до парку «Гагаріна» в м.Запоріжжі. Транспортним засобом керував Ліманський. Останній припаркував автомобіль та пішов по своїм справам. ОСОБА_1 залишився у автомобілі на передньому пасажирському сидінні. Через деякий час до нього підійшов його знайомий ОСОБА_7 , якого він попросив переставити автомобіль у тінь. ОСОБА_7 погодився, сів за кермо та почав розвертатися. З невідомих йому причин на вулиці почали кричати люди та ОСОБА_7 вийшов з автомобіля подивитися, що відбувається. Він також хотів вийти, однак передні пасажирські двері не зміг відчинити, тому переліз на водійське сидіння і вийшов з автомобіля з водійської сторони. Потім, до його автомобіля підійшов чоловік, який витягнув ключ з замка запалювання та почав вести з ним розмову. На що він намагався повідомити йому, що за кермом автомобіля знаходився інший чоловік. ОСОБА_7 на той момент вже втік та більше не повертався. Після того, як на місце пригоди приїхала поліція, він на вимогу поліцейського пред`явив свої документи. Після чого, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі, на що він відмовився. Підставою відмови від проходження огляду було те, що він автомобілем не керував. Копію протоколу він отримувати відмовився, оскільки не був з ним згоден. Після оформлення протоколу він поїхав на своєму автомобілі, за кермом якого перебував його брат. Свого знайомого ОСОБА_8 , який міг би повідомити суду про обставини події, що відбулася 11 липня 2019 року, він знайти не може, оскільки йому невідомі його прізвище та адреса мешкання.

Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №007210 від 11 липня 2019 року, згідно з яким ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від огляду за допомогою Драгеру на місці зупинки та від медичного огляду відмовився в присутності двох свідків, від підпису та надання пояснень відмовився в присутності двох свідків; від отримання копії протоколу відмовився; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 липня 2019 року, згідно з якими у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння; різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, однак огляд за допомогою спеціального технічного засобу та у медичному закладі не проводився у зв`язку із відмовою водія; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 11 липня 2019 року, які підтвердили факти керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі; рапортом працівника поліції; відеозаписом, долученим до протоколу, яким підтверджується наявність у ОСОБА_1 певних ознак алкогольного сп`яніння та факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених у протоколі обставинах.

Суд обґрунтовано поставився критично до пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки на момент події останні пояснення не надавали, також поліцейським на місці події про обставини, викладені ними в суді, не повідомляли.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, перевірялися судом першої інстанції, та на всі доводи сторони захисту надана відповідь в оскаржуваній постанові.

Підстав сумніватися в правдивості пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_9 немає, оскільки ці пояснення узгоджуються як між собою так і з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові, а показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які з їх же слів, є знайомими ОСОБА_1 , цим доказам суперечать.

Той факт, що в судовому засіданні не був заслуханий свідок ОСОБА_3 , жодним чином висновків суду не спростовує і не вказує на незаконність оскаржуваної постанови, оскільки в матеріалах справи містяться письмові пояснення цього свідка, які є належним та допустимим доказом.

В той же час суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що сам ОСОБА_10 протягом здійснення провадження у цій справі змінював свої пояснення.

А саме, на місці події останній вказував на те, що хлопець на ім`я ОСОБА_7 без його відома взяв ключі та пересувався на його автомобілі, щоб його переставити /а.с.9/. В судовому засіданні ОСОБА_10 вказував на те, що він знаходився на пасажирському сидінні в той час коли ОСОБА_12 керував його автомобілем, а потім ОСОБА_7 втік з місця події.

Отже, пояснення ОСОБА_10 є суперечливими, непереконливими та спростовуються наявними в справі доказами, про що правильно вказав суд першої інстанції в оскаржуваній постанові.

Свої висновки суд першої інстанції належним чином мотивував.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03 вересня 2019 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 333/4126/19