П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Дяковського О.С. в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

захисника Дяковського О.С.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2019 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, 08 липня 2019 року о 02 год. 35 хв. в м. Києві по вул. Хмельницького, 6 водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом «Volkswagen Scirocco» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, ОСОБА_2 відмовилась у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Дяковський О.С. просить скасувати постанову суду, провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом при постановленні вказаного рішення не були вжиті всі заходи для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, належним чином не досліджено докази, що як наслідок призвело до постановлення необґрунтованого незаконного та невмотивованого рішення, з грубим порушенням судом норм матеріального та процесуального права

Апелянт вважає, що працівниками поліції була порушена Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), оскільки в матеріалах провадження відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Також захисник зазначає, що ОСОБА_2 не було поставлено підпис у протоколі про адміністративне правопорушення, що являє собою незгоду з зазначеною в протоколі інформацією. Таким чином, судом першої інстанції не було враховано ту обставину, що ОСОБА_2 була незгодна з результатами проходження огляду на місці її зупинення працівниками поліції, при цьому працівниками поліції не було надано можливості та документального супроводження для здійснення такого огляду в закладах охорони здоров`я.

Крім того апелянт звертає увагу, що відповідно до п.7 розділу II «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 було внесено додаткові записи «09.07.2019 отримала за тимчасовий талон» та «копію отримала» після того як було складено протокол, що є грубим порушенням чинного законодавства та прав особи.

Захисник в апеляційній скарзі зазначає, що справа розглянута з порушенням правил підсудності оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначений Печерський районний суд м. Києва, як суд в якому має розглядатися протокол в той час справа розглядалася в Шевченківському районному суду м. Києва, що свідчить про порушення вимог чинного законодавства в даній частині.

Відтак, як зазначає захисник, постанова суду від 29 серпня 2019 року є незаконна, протиправна, яка винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а отже підлягає безумовному скасуванню.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та її захисника Дяковського О.С., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Оскаржуючи судове рішення, захисник Дяковський О .С . зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що водій ОСОБА_2 була не згодна із змістом протоколу та відповідно результатами проходження огляду на місці зупинки, у зв`язку з чим і не поставила свій підпис у протоколі. При цьому захисник звертає увагу суду, що в матеріалах провадження відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 256 КУпАП, у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Крім того, судом апеляційної інстанції досліджений відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, із якого вбачається, що водій ОСОБА_2 не виявила бажання підписувати протокол, при цьому працівниками поліції були роз`яснені її права та повідомлено, що ОСОБА_2 може вказати у протоколі свої зауваження та причини відмови від підпису та від проходження огляду на стан сп`яніння, однак остання таким правом не скористалась. Відтак підстав вважати, що ОСОБА_2 була не згодна із протоколом у суду немає. При цьому, будь-яких зауважень стосовно того, що вона бажала пройти огляд в медичному закладі в протоколі не зазначено, а отже підстави для видачі направлення для огляду у медичному закладі були відсутні.

Крім того твердження апелянта щодо незгоди з результатами проходження огляду на місці зупинки, є необґрунтованими, оскільки огляд, у зв`язку з відмовою ОСОБА_2 , фактично не проводився.

Щодо доводів апелянта про те, що протокол складений з порушенням п.7 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», то апеляційний суд звертає увагу, що у вказаному пункту інструкції зазначено, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Разом з тим, як зазначив сам апелянт, ОСОБА_2 не підписувала протокол, відтак станом на момент внесення до нього відомостей про отримання другого примірника протоколу та тимчасового посвідчення водія, протокол не був підписаний особою, стосовно якої його складено. Крім того, внесена інформація ніяк не впливає на суть адміністративного правопорушення. Також, судом був досліджений примірник протоколу ОСОБА_2 , який є ідентичним із оригіналом протоколу, наявного в матеріалах справи.

Так, наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності до вимог КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, а отже, відповідає вимогам діючого законодавства та підлягає розгляду у суді.

Крім того, із відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, вбачається, що інспектор поліції в присутності двох свідків пропонував ОСОБА_2 пройти як огляд на місці так і огляд у лікаря нарколога, однак, вона відмовилася від проходження огляду для визначення стану сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, зокрема, стану наркотичного сп`яніння.

Отже відмова водія від проходження відповідно до п.2.5 ПДР України огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_2 повинна була виконати вимоги інспектора патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Не виконавши це, вона вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що судом першої інстанції зроблений правильний висновок.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно до яких ОСОБА_2 відмовилась від проходження огляду.

Оскаржуючи вищевказану постанову захисник в апеляційній скарзі серед іншого також зазначає, що справа розглянута з порушенням правил підсудності оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначений Печерський районний суд м. Києва, з такими доводами не погоджується апеляційний суд.

Так ст. 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Однак, місце проживання ОСОБА_2 в протоколі зазначено за межами Печерського району м.Києва ( АДРЕСА_1 ). Крім того, у ньому відсутні відомості, щодо місця обліку транспортного засобу. Разом з тим, місцем вчинення зазначеного в протоколі адміністративного правопорушення є м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, 6, що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва. Відтак справа розглянута відповідно до вимог ст. 276 КУпАП, підстави направлення адміністративного матеріалу для розгляду до іншого суду відсутні.

Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону дотримався в повній мірі та ухвалив рішення, яке є вмотивованим, та викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, відтак підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу захисника Дяковського О.С. в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун