ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2019 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, 17 серпня 2018 року о 16 годині 30 хвилин в районі електроопори № 294 на пр. Богдана Хмельницького в м. Дніпрі, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем Шевроле Авео, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, виїжджаючи на проїзну частину з прилеглої території, не надав дорогу автомобілю Вольво, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався по проїзній частині дороги, спричинивши механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, чим завдані збитки, а водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.10.2 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2019 року закрито провадження у справі щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу, в який просить скасувати постанову щодо ОСОБА_1 як незаконну, винесену з істотним порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, основоположних прав людини, та постановити нову постанову, якою провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що суд самостійно вдався до збирання доказів, постановивши незаконну ухвалу про витребування матеріалів кримінального провадження № 0001941 за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3, де слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Вказує на те, що суддя не врахував, що на схемі дорожньо-транспортної пригоди слідчим не вказано місце зіткнення транспортних засобів, невідомо з яких показів визначено, що Шевроле рухався саме у такому напрямку та виїжджав саме з того місця, вулицею, з якої, по версії слідчого виїхав автомобіль Шевроле також не зазначено, на схемі наявні тільки сліди маслянистої рідини, осип скла та спад дороги, також не зазначено, чи є гальмівний слід автомобіля Вольво, чи приймав він дії, передбачені п. 12.3 Правил дорожнього руху України, крім того, не складено адміністративний протокол щодо іншого учасника ОСОБА_3, вказані обставини не підтверджені також показами свідків, висновком судово-автотехнічної експертизи.

Посилається на те, що суддя не прийняв до уваги, що зі схеми та пояснень учасників не вбачається, з яких джерел співробітниками поліції зроблено висновки, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 виїжджав на проїзну частину з прилеглої території, схема дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не підписана, оскільки після зіткнення його було госпіталізовано до лікарні та при складанні зазначених документів він присутній не був.

Вважає, що судом при розгляді справи порушено вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки у протоколі вказано, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху України, проте під час розгляду справи суд вийшов за межі встановлених під час перевірки висновків, зроблених співробітниками поліції та, на свій розсуд, без проведення судово-автотехнічної експертизи встановив, що суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 не дотримано п. п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, що призвело до настання даного ДТП та саме дії ОСОБА_1 знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку з настанням даного ДТП, а ОСОБА_3 не міг попередити ДТП жодним чином, проте, про порушення п.10.2 Правил дорожнього руху України у постанові взагалі не йде мова, чим було порушено право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на захист.

Зазначає, що судом першої інстанції в постанові не надано оцінки порушенням, на які він посилався у клопотанні про закриття адміністративної справи, а саме, на те, що з матеріалів адміністративної справи вбачається, що слідчим Черкасовим В.І. направлено начальнику УПП ОСОБА_6 супровідний лист від 26 вересня 2018 року і матеріали на 15 аркушах, після цього 01 жовтня 2018 року ОСОБА_6 доручає виконання цих матеріалів ОСОБА_7, проте, у лівому нижньому куті мається резолюція невідомої посадової особи, по підпису можна передбачити, що ОСОБА_7, яка датована 30 вересня 2018 року, тобто раніше, ніж вказаний матеріал був отриманий начальником УПП ОСОБА_8, якому надійшов матеріал.

Також судом не прийнято до уваги, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні пояснення ОСОБА_1 по суті порушення; не зазначено на скількох аркушах додаються матеріали; не вказано місце, де відбулась дорожньо-транспортна пригода з прив'язкою до місцевості; не зазначено вулиці; також згідно із протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зазначено понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10, проте, наприкінці протоколу прізвище першого понятого вказано, як ОСОБА_11; крім того, схема складена слідчим Патлахою Ю., але не підписана слідчим, який оформлював дорожньо-транспортну пригоду та складав протокол огляду ОСОБА_12; схема дорожньо-транспортної пригоди не підписана ОСОБА_1; як вбачається з фотознімків, розташування транспортних засобів, автомобіль Шевроле не міг виїжджати з прилеглої території, але яким чином було встановлено, що це саме прилегла територія, невідомо.

Крім того, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд дослідив матеріали кримінального провадження та у постанові послався як на доказ відео, яке знаходиться на флеш-носії в матеріалах кримінального провадження № 0001941, та в матеріалах досудового розслідування надано документи, які є доказами у кримінальному провадженні, таким чином, особа, яка на виконання незаконної ухвали суду надала до суду матеріали кримінального провадження, та суддя Єлісєєва Т.Ю. розголосили дані досудового розслідування, що є порушенням вимог ст. 222 КПК України та тягне за собою кримінальну відповідальність.

Вважає, що при розгляді адміністративної справи щодо ОСОБА_1 суддею, в порушення вимог ст. ст. 251, 252, 268 КУпАП не дано належної оцінки доказам у справі, що призвело до необґрунтованого визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що оскільки вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке є кримінальним обвинуваченням, не було доведено в законному порядку, не спростовано його доводи про невинуватість, не вмотивовано судове рішення про винуватість, вважає, що при винесенні вищевказаної постанови суддею також порушено право ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд та вимоги презумпції невинуватості, гарантовані п. п. 1, 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

В суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 заперечували щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Однак судом першої інстанції вказані вимоги закону не дотримані в повному обсязі, належним чином не зясовано обставини та необхідні ознаки складу адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 щодо не доведення наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, заслуговують на увагу, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №211574 зазначено обєктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з огляду на порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.10.2 ПДР, відповідно до якої, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Однак водій ОСОБА_1 і в суді першої інстанції, і під час апеляційного розгляду пояснював, що їхав по пр. Б.Хмельницького, що відповідно до схеми ДТП не є прилеглою територією, та здійснюючи поворот, виїхав на трамвайні рейки для розвороту на зустрічну смугу дорожнього руху, а водій ОСОБА_3 не бачив, чи виїжджав ОСОБА_1 з прилеглої території, а свідчив, що автомобіль Шевроле почав змінювати напрямок руху з другої смуги на третю. Матеріали справи про адміністративне правопорушення не усувають цих розбіжностей.

Отже, обставини, передбачені п.10.2 ПДР, судом першої інстанції не були встановлені. Не знайшли вони підтвердження і в ході апеляційного перегляду, оскільки ні поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, ні матеріалами провадження не підтверджуються.

Але в цьому разі суд першої інстанції не вправі був самостійно змінювати на шкоду особі обставини адміністративного правопорушення та положення нормативного акту, який передбачає відповідальність за вказане правопоруушення; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв»язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу, відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, суть адміністративного правопорушення.

При цьому формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини.

Отже, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо порушення п.10.2 ПДР водієм ОСОБА_1, не знайшли свого підтвердження, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, та змінювати положення нормативно-правового акту, які були порушені водієм, що має бути зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому суд вважає за необхідне постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити відповідно до ст.247 п.1, ст.284 ч.1 п.3 КУпАП у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи таке рішення апеляційний суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2019року задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2019року, якою закрито провадження у справі щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, передбачене ст.124 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_13