Справа №579/1172/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Моргун О. В.
Номер провадження 33/816/403/19 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , з участю секретаря судового засідання Шумарової О. О., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 579/1172/19 за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 03.09.2019, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 (зареєстрований АДРЕСА_2 )

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,

захисника адвоката Сомок О. А.,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП, оскільки докази керування ним автомобілем відсутні, відеозапис з місця події є неповним, підпис на протоколі про адміністративне правопорушення йому не належить. Крім того він повідомлений про час та місце розгляду справи не в установленому законом порядку.

Постановою судді Кролевецького районного суду Сумської області від 03.09.2019 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 грн з позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 384,20 грн судового збору.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_3 . 23.06.2019 в 02:35 по вул. Соборній в м. Кролевець керував автомобілем Toyota Prado д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР.

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника Сомок О. А., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі через відсутність складу правопорушення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 2 ст. 7 КУпАП), а завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 351006 від 23.06.2019, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_3 керував т/з у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, об`єктивно підтверджується, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, іншими доказами у справі, а саме:

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.06.2019 № 151, відповідно до якого 23.06.2019 о 03:15 ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, з яких вбачається, що працівниками поліції зупинений автомобіль Toyota Prado д. н. з. НОМЕР_1 , відразу після зупинки перебував на місці водія саме ОСОБА_3 , а не будь-яка інша особа. Доки поліцейський наближався до автомобіля не було помітно руху в салоні, після зупинення т/з ОСОБА_3 не заперечував факту керування ним автомобілем і надав документи на перевірку, а його дружина, що підійшла пізніше, пояснила, що він почав рух після того як її помітив;

- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.06.2019 № 151, згідно якого ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а у видихуваному повітрі виявлено 2 проміле алкоголю;

- показаннями в апеляційному суді свідка ОСОБА_5 (працівник патрульної поліції), який підтвердив викладені ним обставини у протоколі про адміністративне правопорушення, пояснивши, що він слідував на службовому автомобілі за іншим автомобілем, а коли останній зупинився, то він відразу після його зупинки підійшов до водія та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився.

Відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч. 2 цієї норми обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи. При цьому факт перебування ОСОБА_3 в автомобілі Toyota Prado д. н. з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння в апеляційній скарзі не оспорюється.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не керував зазначеним автомобілем, то вони є явно необґрунтованими і спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, відсутність часу та можливості переміни місцями водія та пасажира після зупинки автомобіля. Крім того на місці запинки т/з ні ОСОБА_3 , ні пасажир не заперечували факту керування автомобілем саме ОСОБА_3 , саме останній надав поліцейським для перевірки документи, у тому числі й посвідчення подія, а його дружина, що підійшла на місце події пояснила, що її чоловік ( ОСОБА_3 ) поїхав, оскільки її побачив.

Є безпідставними та не підлягають задоволенню і доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що справа розглянута без його участі, чим порушені його права, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 надійшов до суду першої інстанції 27.06.2019 і його розгляд призначений вперше працівниками поліції на 08.08.2019, про що йому також направлена судова повістка.

В судове засідання 08.08.2019 ОСОБА_3 не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, після чого судове засідання відкладено на 03.09.2019. При цьому ОСОБА_3 знову направлено повістку на адресою його проживання, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення.

Факт проживання ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 також підтверджений головою вуличного комітету ОСОБА_6 (а. с. 22) та його дружини, проте ОСОБА_3 в судове засідання знову не з`явився, повторно не повідомивши про причини неприбуття.

Суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_3 , оскільки останній у передбачений законом спосіб сповіщений про місце та час розгляду справи і від нього не надійшло обґрунтованого клопотання про відкладення розгляду справи, що узгоджується з вимогами ст. 268 КУпАП.

Враховуючи зазначені вище обставини, процесуальну поведінку ОСОБА_3 та усталену судову практику ЄСПЛ щодо оцінки поведінки особи та її вплив на тривалість розгляду справи, апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції не порушені процесуальні права та законні інтереси ОСОБА_3 , в тому числі і право останнього на захист та доступ до правосуддя, оскільки розгляд справи відкладався достатню кількість разів і суддею вживались заходи до встановлення дійсної адреси його проживання і вручення повісток, тобто неодноразово надавалася можливість для реалізації ОСОБА_3 своїх процесуальних прав.

Зокрема, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р., «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст.6 §1 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

В іншому своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), ЄСПЛ зазначив, що «заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

Крім того, слід зауважити, що необґрунтоване зволікання з боку суду першої інстанції у розгляді справи могло призвести до негативних наслідків у виді безпідставного закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП через закінчення на момент розгляду справи строку накладення стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, що є неприпустимим, оскільки зводиться нанівець легітимна мета провадження у справі про адміністративне правопорушення (охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо) та унеможливлення існування розумної пропорційності між використаними судом засобами та поставленою метою.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення підписаний іншою особою, оскільки ОСОБА_3 не звертався з цього приводу до правоохоронних органів, а відмова особи від підпису протоколу про адміністративне правопорушення не є підставою для визнання його недійсним, що свідчить про відсутність необхідності підробляти його підпис.

Доводи апеляційної скарги про неповноту відеозапису, наданого поліцейським не свідчать про недоведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, оскільки на долученому до матеріалів справи відеозаписі зафіксовані всі суттєві обставини події та існує безперервний відеоряд з моменту зупинки автомобіля до виявлення ОСОБА_3 на місці водія.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних у матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв`язку, є достатніми для прийняття рішення про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при розгляді справи у повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 03.09.2019 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.