Справа №333/4291/19
Провадження №3/333/1267/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Комунарського районного суд м. Запоріжжя, за участю захисника Тютюника М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №378262 від 03.07.2019 року, 03.07.2019 року о 12 год. 30 хв. у м. Бердянську, Запорізької області на блокпосту «Військове містечко» водій керував автомобілем «ЗАЗ-Таврія», державний номерний знак НОМЕР_1 . Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Водій має ознаки наркотичного сп`яніння (блідість обличчя, неадекватна обстановці поведінка, розширені зіниці), чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

До суду адміністративна справа відносно ОСОБА_1 надійшла 26.07.2019 року. Розгляд вказаної адміністративної справи було призначено на 14 год. 40 хв. 14.08.2019 року.

13.08.2019 року до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 Тютюника М ОСОБА_2 В. про залучення його до участі у справі та відкладення розгляду справ з метою вивчення матеріалів провадження. Враховуючи, що угода про надання правової допомоги між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 була укладена 13.08.2019 року, суд задовольнив клопотання та відклав розгляд справи.

04.09.2019 року у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав та пояснив, що він 03.07.2019 року, близько 12-00 год., керував автомобілем «ЗАЗ-Таврія», державний номерний знак НОМЕР_1 , та виїжджав з м. Бердянськ, Запорізької області. Разом з ним в автомобілі був його знайомий ОСОБА_4 . На блокпосту їх автомобіль зупинив працівник поліції, який, не представившись почав вимагати показати документи. Він попрохав працівника поліції представитися та назвати причину зупинки. Після цього, у них почалась суперечка, під час якої він надав працівнику поліції свій паспорт громадянина України, а на нього було складено 3 постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (за не пристебнутий ремінь безпеки, керування транспортним засобом без посвідчення водія та страхового полісу) і протокол за ч.1 ст.130 КУпАП за начебто відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Водночас, в той день він не перебував у стані сп`яніння та не відмовлявся від проходження огляду на перевірку свого стану. Під час суперечки з працівником поліції він конфлікт знімав на відеокамеру свого мобільного телефона, а у подальшому викликав слідчо-оперативну групу для фіксування порушень з боку поліцейського, який його зупинив. Крім того, він у той день не був навіть відсторонений від керування автомобілем після складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Захисник Тютюник М.В., враховуючи пояснення ОСОБА_1 , а також певні протиріччя в матеріалах справи про адміністративне правопорушення (прізвища свідків, вказаних у протоколі не співпадали з прізвищами свідків, письмові пояснення яких перебували у матеріалах справи), заявив клопотання про виклик у судове засідання для дачі пояснень свідків, вказаних у протоколі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , опитаних під час оформлення матеріалу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, і ОСОБА_4 особи, яка перебувала у якості пасажира в автомобілі під час зупинки транспортного засобу, яке було задоволено.

23.09.2019 року у судове засідання свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 до суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать їх підписи про отримання судових повісток. Відповідно до телефонограми секретаря судового засідання свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовилися їхати у судове засідання, зазначивши, що не мають можливості прибути у зв`язку з тим, що проживають у м. Бердянську. Судова повістка на ім`я ОСОБА_5 повернулася до суду із позначкою «адресат відсутній». Крім того, до суду не з`явився працівник поліції ОСОБА_10 , який був викликаний листом на ім`я начальника Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області.

ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що дійсно 03.07.2019 року, приблизно о 12-00 год., він перебував на передньому пасажирському сидінні, коли автомобіль «ЗАЗ-Таврія», за кермом якого знаходився ОСОБА_1 зупинив працівник поліції на блокпосту при виїзді з м. Бердянськ. Поліцейський не представився, не назвав причину зупинки та почав вимагати документи у ОСОБА_1 Між останніми виникла з цього приводу суперечка. Він конфлікт почав знімати на відеокамеру мобільного телефону. У подальшому, працівник поліції відносно ОСОБА_1 склав кілька постанов про адміністративне правопорушення та протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Водночас, ОСОБА_1 в момент зупинки транспортного засобу не знаходився у стані сп`яніння і фактично не відмовлявся від проходження відповідного огляду.

Враховуючи неявку свідків та працівника поліції, суддя прийняв рішення про відкладення розгляду справи та повторного їх виклику.

У судове засідання 03.10.2019 року свідок ОСОБА_6 до суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать його підпис про отримання судової повістки. Судова повістка на ім`я ОСОБА_5 повернулася до суду із позначкою «адресат відсутній». Крім того, до суду повторно не з`явився і працівник поліції ОСОБА_10 , який був викликаний листом на ім`я начальника Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , враховуючи пояснення останнього, свідка ОСОБА_4 , дослідивши матеріали вказаної справи, суддя дійшов до такого.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно, воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

Процес притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, регулюється нормами: Кодексу України про адміністративні правопорушення; Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735); Порядком направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (далі Порядок); Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (далі Інструкція №1395); ЗУ «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктами 6 та 7 розділу І «Загальні положення» Інструкції № 1452/735 передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Згідно п.п.9, 12 Розділу ІІ «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції № 1452/735 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.8 Порядку та п.6 Розділу ІХ Інструкції №1395 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, законодавець чітко передбачив, що у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейський у присутності двох свідків складає відповідний протокол. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №378262 від 03.07.2019 року відносно ОСОБА_1 свідками відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Водночас, відповідно до пояснень, що містяться у матеріалах справи, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 саме вони стали свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, під час дослідження відеозапису, що міститься у матеріалах справи (файл «IMG_1312»), було встановлено, що фактично працівник поліції не пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, так як питання ставилася щодо надання поліцейському посвідчення водія, реєстраційного документа на автомобіль та полісу страхування. Відповідно, відеозапис не містить і відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Також, з відеозапису не вбачається, чи присутні взагалі свідки і хто саме.

Отже, дані, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не відповідають встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам.

Прийняти пояснення від свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , а також від працівника поліції ОСОБА_10 , безпосередньо у судовому засіданні, не надалося можливим у зв`язку з їх неявками до суду, при цьому суддя вичерпав усі можливості для їх виклику.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суддя вважає, що в цій справі відсутні належні, достатні і допустимі докази, а також поза розумним сумнівом, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 .

Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі, зокрема, відсутності складу адміністративного правопорушення, тому, вважаю за необхідне провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Керуючись ст.ст. 130, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод