Справа № 492/497/19
Провадження № 3/492/144/19
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Черевата В.І., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від Головного управління військової контррозвідки Департаменту контррозвідки Служби безпеки України про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Веселий Кут Арцизького району Одеської області, громадянки України, працюючої на посаді спеціаліста оператора діловода військової частини НОМЕР_1 посадова особа, яка має допуск до державної таємниці за формою 2, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 212-2, п. 6 ч. 1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення №9/844/15/45 від 15.03.2019 р. вбачається, що у лютому 2019 року, в ході виконання завдань, покладених на Службу безпеки України, органом військової контррозвідки (2 відділом 9 управління ГУ ВКР ДКР СБ України) було виявлено порушення чинного законодавства про державну таємницю з боку посадової особи спеціаліста оператора-діловода в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 .
Так, у червні 2016 року на підставі «Номенклатури посад працівників, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці», ОСОБА_1 було оформлено допуск до державної таємниці за формою 2, згідно розпорядження Управління Служби безпеки України в Одеській області від 16.06.2016 р. №65д. У відповідності до наказу командир військової частини НОМЕР_2 від 20.07.2016 р. №136, Костровій наданий доступ до державної таємниці з найвищим грифом секретності «Цілком таємно».
Проте встановлено, що зазначена особа не виконує взяте на себе «Зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці» (зміст якого встановлено чинним законодавством та яке передбачає обов`язок виконання вимог режиму секретності та додержання інших вимог законодавства про державну таємницю).
Зокрема встановлено, що ОСОБА_1 , всупереч п. 233 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №939 від 18.12.2013 р. (надалі Порядок-939) 18 лютого 2019 року, пронесла на територію військової частини особисту персональну електронно-обчислювальну машину (ноутбук) (далі ПЕОМ), який зберігала в приміщенні режимно секретного органу в/ч НОМЕР_1 . Разом з тим з`ясовано, що ОСОБА_1 всупереч п. 442 Порядку 939, здійснювала обробку секретної інформації на особистому ПЕОМ, який не забезпечений комплексною системою захисту інформації.
Факт використання ПЕОМ для обробки інформації з обмеженим доступом підтверджено актом проведеної експертної оцінки № 350/174/351пс від 06.03.2019 року. Тим самим, ОСОБА_1 не вживала заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці. Вкахане підтверджується матеріалами проведеного з даного приводу службового розслідування.
Таким чином, ОСОБА_1 , знаючи положення ст. 28 Закону України «Про державну таємницю», п. 116, Порядку-939, порушила вимоги пунктів: 116, 233, 442 Порядку-939 та п. 5 ст. 28 Закону, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 п. 6 ст. 212-2 КУпАП, а саме не вжила заходів щодо забезпечення державної таємниці.
Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення № 9/844/15/46 від 22.03.2019 р. вбачається, що у лютому 2019 року, у ході виконання завдань, покладених на Службу безпеки України, органом військової контррозвідки (2 відділом 9 управління ГУ ВКР ДКР СБ України) було виявлено порушення чинного законодавства, які регламентують діяльність у сфері охорони державної таємниці, з боку посадової особи - спеціаліста оператора - діловода в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 .
Так, у червні 2016 року на підставі «Номенклатури посад працівників, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці», ОСОБА_1 , було оформлено допуск до державної таємниці за формою 2 (висновок УСБ України в Одеській області №65д від 16.06.2016.). У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 20.07.2016р. №136, ОСОБА_1 наданий доступ до державної таємниці з найвищим грифом секретності «Цілком таємно».
Проте, встановлено, що зазначена особа не виконує взяте на себе «Зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці» (зміст якого встановлено чинним законодавством та яке передбачає обов`язок виконання вимог режиму секретності та додержання інших вимог законодавства про державну таємницю). Зокрема встановлено, що ОСОБА_1 , всупереч п. 116 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», який затверджений Постановою Кабміну України від 18.12.2013р. №939 (надалі - Порядок-939) допустила грубі порушення порядку ведення секретного діловодства. Так, відповідно до п. 244 Порядку-939 обліку підлягають усі рукописні, машинописні, підготовлені з використанням автоматизованих систем секретні документи, робочі зошити для ведення записів, що містять секретну інформацію, спецблокноти та окремі аркуші паперу для підготовки чернеток проектів секретних документів, машинні та інші матеріальні носії секретної інформації, робочі папки, спецпортфелі і спецвалізи для тимчасового зберігання виконавцями матеріальних носіїв. Однак, реєстрацію секретного документу у журналі обліку технічних документів ОСОБА_1 не здійснила, облік секретних справ не вела.
Крім того, згідно п. 434 Порядку-939 наявність усіх вхідних та підготовлених документів, а також інших матеріальних носіїв секретної інформації (крім секретних виробів) з грифом секретності "Цілком таємно" і "Таємно", взятих на облік, перевіряється щокварталу. При цьому, облікові форми ОСОБА_1 повною мірою не заповнені та в жодній обліковій формі відмітки про проведення перевірки наявності матеріальних носіїв секретної інформації - не проставлено.
Водночас, внутрішні описи секретних справ сформовані ОСОБА_1 незаповнені та не відповідають додатку 51 Порядку-939, а також всупереч п.361 Порядку-939 відсутні картки видачі справ.
Разом з тим, в порушення п. 253 Порядку-939 ОСОБА_1 не здійснила реєстрацію всіх пакетів із секретними документами у пакетно-контрольному журналі.
З огляду на вказане ОСОБА_1 своїми діями створила передумови до втрати відомостей секретного характеру та не вжила заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці. Вказане підтверджується матеріалами проведеного з даного приводу службового розслідування.
Таким чином, ОСОБА_1 , знаючи положення ст. 28 Закону України «Про державну таємницю» (далі - Закону), п. 116, Порядку-939, порушила вимоги пунктів: 116, 244, 253, 361, 434 Порядку-939 та п.4 ст. 28 Закону, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 п.6 ст. 212-2 КУпАП, а саме не вжила заходів щодо забезпечення державної таємниці.
В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнала. Також письмово виклала пояснення надані в судовому засіданні.
Розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що притягувана своїми діями вчинила адміністративні правопорушення, передбачені п. 6 ч. 1 ст. 212-2, п. 6 ч. 1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а її провина у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколами про адміністративні правопорушення №9/844/15/45 від 15.03.2019 р., № 9/844/15/46 від 22.03.2019 р.; витягом із функціональних обов`язків працівників військової частини НОМЕР_2 та підпорядкованих підрозділів; витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 №155 від 07.07.2015 р.; зобов`язанням громадянина України у зв`язку із допуском до державної таємниці; витягом з облікової картки громадянина про надання допуску та доступу до державної таємниці; витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №136 від 20.07.2016 р.; актом № 31 про проведення службового розслідування; поясненнями солдата ОСОБА_1 від 25.02.2019 р.; пояснення командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 25.02.2019 р.; актом огляду ноутбуку «Acer» від 25.02.2016 р.; актом за результатами попередньої експертної оцінки матеріальних носіїв інформації №350/174/351пс від 06.03.2019 р., а також іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, у діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушень, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, згідно якої передбачена адміністративна відповідальність за невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.
Таким чином, провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, повністю доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення та підтверджена доказами, дослідженими судом.
Відповідно до ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
При накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 суд враховує характер вчинених адміністративних правопорушень, особу правопорушниці, ступінь її провини, майнове становище та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
До обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені нею адміністративні правопорушення, суд відносить щире розкаяння винної.
Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені ним адміністративні правопорушення, суд не вбачає.
Таким чином, з урахуванням вказаних обставин справи, приймаючи до уваги особу ОСОБА_1 , суд вважає за можливе й необхідним, доцільним та достатнім буде застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах розміру, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, для посадових осіб.
Разом з тим, суд також вважає, що в даному випадку таке стягнення, як штраф, буде достатнім та таке стягнення повністю досягне мети його застосування.
Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За таких обставин, суд вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 384,20 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 40-1, 212-2, 221, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КупАП у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ
Арцизького районного суду В.І. Черевата
Одеської області