11.03.2019 Справа №607/1742/19
ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасового не працює

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2018 року о 17 год. 50 хв. в м.Тернополі на перехресті вулиць ОСОБА_3, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху та здійснив рух на заборонений жовтий сигнал світлофора, не забезпечивши безпеки руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак WSI 69G6, під керуванням водія ОСОБА_4, який проїжджав дане перехрестя виконуючи поворот ліворуч на вул.Лучаківського на заборонений жовтий сигнал світлофора. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Вказав, що його вини у вчинені дорожньо-транспортної пригоди немає, оскільки він ПДР не порушував. Відповідно до вимог п. 8.11 ПДР він не мав можливості зупинити транспортний засіб у місці передбаченому п. 8.10. ПДР, а тому оцінивши дорожню обстановку та відсутність транспортних засобів продовжив рух через перехрестя. Вважає, що винною особою у вказаній дорожньо-транспортній пригоді є ОСОБА_5, якого постановою Тернопільського міськрайонного суду притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, що спричинило пошкодження даних транспортних засобів.

Захисник ОСОБА_2 пояснив, що дії ОСОБА_1 були правомірними, оскільки пішоходів на перехресті не було, а автомобіль ОСОБА_5 почав маневр повороту вже у момент вїзду ОСОБА_1 на перехрестя. Посилаючись на наведене, просив закрити провадження у справі у звязку з відсутність складу правопорушення.

ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, прийшов до наступних висновків

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із змісту протоколу серії БД № 239792 від 16 січня 2019 року встановлено, що ОСОБА_1 інкримінують порушення ПДР, а саме п.п. 2.3 б, 8.7.3 ґ, 8.11,12.1 ПДР, що спричинили пошкодження транспортних засобів.

Положеннями п. 1.5 ПДР встановлено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі ( п. 2.3 б ПДР).

Згідно з вимогами п.п. 8.7.3 ґ- жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху( п.8.11 ПДР).

Положеннями п. 12.1 ПДР встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаних порушень ПДР доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

- даними, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №239792 від 16 січня 2019 року;

- схемою місця ДТП, яка сталася 18 грудня 2018 року ;

- письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 19.12.2018 року;

- відеоматеріалами з камер спостереження, щодо даної полії, які долучені до матеріалів справи;

З досліджених в судовому засіданні відеоматеріалів долученими працівниками поліції справи встановлено, що ОСОБА_1 перетнув стоп лінію на заборонений жовтий сигнал світлофора. При цьому, перетнув стоп лінію після того, як жовтий мигаючий сигнал тривав мінімум 6 секунд. Після перетину стоп лінії ОСОБА_1 будь-яких дій щодо зупинки транспортного засобу та забезпечення безпеки дорожнього руху не вживав.

Слід також зазначити, що на момент перетину ОСОБА_1 стоп лінії інший водій ОСОБА_6 вже виконував поворот ліворуч на вул.Лучаківського.

Таким чином, суд, дослідивши та проаналізувавши в сукупності вищенаведені докази, прийшов до переконання, що водій ОСОБА_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, не врахував стану дорожнього покриття, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не зумів зупини транспортний, припинивши рух за заборонений жовтий сигнал світлофора, внаслідок чого допустив зіткнення з іншим транспортним засобом, який також здійснив рух на заборонений жовтий сигнал світлофора.

Суд не приймає до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 від 19.12.2018 року, які містяться в матеріалах справи, про те, що він вїхав на перехрестя на зелений сигнал світловому, як такі, що не відповідають дійсності та спростовуються відеоматеріалами долученими до справи.

В судовому засідання ОСОБА_1 визнав той факт, що перетнув стоп лінію на жовтий сигнал світлофора, при цьому у відповідності до вимог п.8.10,8.11 ПДР, не вдаючись до екстреного гальмування, продовжив рух, оскільки будь-яких перешкод не бачив.

Суд критично оцінює твердження ОСОБА_1 про те, що його дії відповідають вимогам п.п. 8.11, 8.10 ПДР, оскільки вказані правила застосовуються як виключення та за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, чого у даному випадку не було дотримано водіями.

Згідно з вимогами п. 12.3 ПДР, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Твердження ОСОБА_1 та його захисника про те, що постановою Тернопільського міськрайонного суду від 16 січня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні даного правопорушення є безпідставними, оскільки наявність у діях ОСОБА_6 складу правопорушення не виключає складу правопорушення за ст.124 КУпАП у діях ОСОБА_1

Судом не встановлено, а ОСОБА_1 не доведено належними та достатніми доказами те, що він не мав технічної можливості запобігти ДТП та виконати вимоги п. п. 8.7.3 ґ , 12.3 ПДР.

Отже, судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_1 в порушення вимог ПДР рухався на заборонений сигнал світлофора, продовжуючи рух згідно вимог п.п. 8.11,16.5 не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відтак, суд вважає, що порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3б, 8.7.3 ґ, 8.11,12.1 ПДР, знаходиться в причинному звязку з настанням даної ДТП, яка мала місце 18 грудня 2018 року.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Таким чином, ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті.

При обранні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, у звязку з чим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в межах санкції статті 124 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 124, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 (триста сорок) гривень у дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя