БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 496/5350/18
Провадження № 3/497/183/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2019 року суддя Болградського районного суду Одеської області Кравцова Алла Валентинівна, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли до суду 19.03.2019 року відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що офіційно не працевлаштований, працює за наймом, місце проживання якого зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

10.12.2018 року поліцейським СРПП№3 Біляївського ВП було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №368340, згідно якого в цей день, об 11:00, гр.ОСОБА_1 на а/д М-15 - на 39км. траси "Одеса-Рені" керував автомобілем "VOLKSWAGEN PASSAT" д/з КDА16LА з явними ознаками алкогольного сп'яніння, були виміряні пари повітря, що він видихає, приладом "Драгер", висновок - 1,27 промілі алкоголю.

Матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності надійшли для розгляду до Біляївського районного суду Одеської області і були направлені за підсудністю до Болградського районного суду Одеської області.

До судового засідання ОСОБА_1 не прибув, а його представник надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, стверджуючи, що ОСОБА_1 вину не визнає, просить закрити справу у зв'язку зі спливом строку притягнення до відповідальності, що свідчить про обізнаність особи, яка обвинувачується у скоєнні правопорушення про дату, час і місце розгляду даних матеріалів.

Суд, розглянувши надані суду матеріали, та вивчивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи відносно ОСОБА_1, встановивши обставини, що мають юридичне значення для ухвалення правильного та законного рішення, дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв'язку з неможливістю накладення адміністративного стягнення на особу, яка обвинувачується у скоєнні правопорушення.

Так, згідно наданих суду матеріалів, ОСОБА_1 обвинувачується у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, - 10.12.2018року, протокол про адміністративне правопорушення - був складений в цей же день, а матеріали надійшли до суду для розгляду лише 19.03.2019 року, - строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності сплинув 10.03.2019 року, - до розгляду справи по суті, тому ці обставини унеможливили розгляд справи в межах тримісячного строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ч.3 ст.38 КУпАП, оскільки, відповідно до положень ст.247п.7 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате - підлягає закриттю по закінченню на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

А, згідно положень статті 38ч.2 КУпАП, в разі, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш, ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, а, в разі закриття кримінального провадження - протягом 1 місяця з дня ухвалення постанови про закриття кримінального провадження.

Станом на теперішній час в чинному законодавстві України існує безліч проблемних питань, одною з яких є встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

07.11.2017 року Наукова-консультативна рада (надалі - НКР) при Вищому Адміністративному суді України (надалі - ВАСУ) за аналізом судової практики встановила неоднаковий підхід судів до вирішення питання щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

НКР при ВАСУ зазначила, що зі змісту норм статей 247, 38 КУпАП закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом двомісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення).

В узагальненому науково-консультативному висновку НКР зазначила, що пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

За логічним тлумаченням абзацу першого статті 247 КУпАП встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні. Тому НКР дійшла висновку, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями.

Ухвалення таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Відповідно до вищевказаного науково-консультативного висновку, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

І хоча узагальнений науково-консультативний висновок НКР має рекомендаційний характер, не є законодавчою нормою прямої дії, має окремі думки деяких членів зі складу вказаної Науково-консультативної ради, які дотримуються думки щодо обовязкового встановлення вини особи за наявності обставин з закінченням строку притягнення особи до відповідальності за правопорушення, встановлене КУпАП, суд, під час розгляду даної справи дійшов наступного висновку.

Зазначені вище обставини щодо надходження до суду для розгляду матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності унеможливили розгляд справи в межах тримісячного строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ч.2ст.38 КУпАП, і саме тому провадження у справі підлягає закриттю, оскільки правовим наслідком закінчення цього строку є неможливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинене нею діяння. В цьому разі провадження не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП. Чіткої вказівки на те, чи необхідно судді встановлювати відсутність чи наявність вини особи, якщо строки накладення адміністративного стягнення закінчились, чинне законодавство України не містить. Так, у справі про адміністративне правопорушення суд має право, відповідно до ст.284 КУпАП, ухвалювати одну з таких постанов: а) про накладення адміністративного стягнення; б) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 КУпАП; в) про закриття справи. Тобто, закриття справи неможливо поєднати із накладенням адміністративного стягнення чи застосуванням заходів впливу, а зі сплином строку накладення адміністративного стягнення, суд не має права з'ясовувати обставини скоєння правопорушення та визнавати особу винною, чи визнавати її невинуватою у скоєнні адміністративного правопорушення. Суд не має права з'ясовувати обставини скоєння правопорушення та визнавати особу винною чи невинуватою, оскільки обставини, що виключають провадження у справі, унеможливлюють встановлення суспільної небезпечності (шкідливості) діяння, протиправності, карності, вини особи, тощо.

Завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення, як випливає зі ст.245 КУпАП, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Кодекс України про адміністративні правопорушення чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Отже, після виключення провадження, унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у суду необхідності та законних підстав з'ясовувати і зазначати наявність вини чи невинуватості особи у постанові про закриття провадження.

Відсутність висновків про винуватість у постанові про закриття провадження у справі на підставі закінчення строків накладення адміністративних стягнень, не є перепоною для встановлення вини особи і розгляду справи про відшкодування шкоди в ході цивільного судочинства, в разі завдання її особою, щодо якої провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягало закриттю у звязку з виключенням можливості подальшого провадження в момент настання кінцевої дати притягнення особи до адміністративної відповідальності, або ж для встановлення законності адміністративного переслідування.

Виходячи з наведеного, вбачається висновок, що, для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.7ч.1 ст.247 КУпАП, достатньо встановити: 1) вид правопорушення, наявність щодо нього спеціального законодавства, 2) момент вчинення (виявлення) правопорушення; 3) строк, що сплив з моменту вчинення (виявлення) правопорушення до моменту розгляду справи судом.

Таким чином, проведений аналіз законодавства України, підтверджує, що встановлення судом вини чи невинуватості особи у справах про адміністративні правопорушення в разі, якщо ухвалюється рішення про закриття провадження у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не є виправданим, особливо в разі невизнання особою вини, і у звязку з цим провадження певних дій, направлених на встановлення вини допит свідків, витребування доказів, тощо, що неможливо за наявності вимоги Закону, який прямо зазначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за наявності обставин, визначених ст.38 КУпАП закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення особи до відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.24,62 Конституції України, ст.ст.38,130,247,283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130ч.1 КУпАП, - закрити у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП, - на підставі п.7ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена у порядку, встановленому ст.288 Кодексу України про адміністративні правопорушення - шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду або через Болградський районний суд Одеської області.

Суддя А.В. Кравцова