Справа№409/1685/19
Пров.№3/409/288/19

П О С Т А Н О В А
16 жовтня 2019 року смт.Білокуракине
Суддя Білокуракинського районного суду Максименко О.Ю., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Білокуракинського ВП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Білокуракине Луганської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Білокуракинським РВ УМВС України в Луганській області 26.01.2006 року, РНОКПП: НОМЕР_2 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 009686 від 21.07.2019 року, ОСОБА_1 21.07.2019 року о 00 годині 25 хвилин в с. Білокуракине по вул. Первомайська керував транспортним засобом мопедом «Ерескай» без номерного знака в стані алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на алкотестері «Драгер» та медогляду в медичному огляді відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР.
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що з ч. 1 ст. 130 КУпАП він не згоден, оскільки в стані алкогольного сп`яніння він не перебував. 21.07.2019 року близько 00 години їхав на скутері, зупинили працівники поліції, запропонувати пройти тестування на пристрої «Драгер», але його в них не знайшлося. Проходити медичне освідкування в лікарні не пропонували. Від керування скутером ніхто з працівників поліції його не відсторонював. Ніяких документів не підписував. Після цього, ОСОБА_1 поїхав додому, працівники поліції теж поїхали.
Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що він працює поліцейським СРПП Білокуракинського ВП. В липні місяці 2019 року близько 23.00 години гр. ОСОБА_1 керував мопедом синього кольору без мотошолома, був зупинений ним. При перевірці документів було виявлено, що ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння (за явними ознаками: різкий запах з порожнини рота, невнятна річ, тремтіння пальців рук). Алкотестер «Драгер» був в наявності, але проходити тестування ОСОБА_1 відмовився. Письмове направлення на медичний огляд ОСОБА_1 не виписувався. Свідки були присутні ті, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та були зупинені, коли рухалися на своїх автомобілях. Свідків знає. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 був відсторонений, залишив мопед на повороті та далі пішов пішки. На місці складання протоколу ОСОБА_1 відмовився його підписувати, про що в протоколі зазначено. Копія протоколу була направлена ОСОБА_1 , але ніяких підтверджень цього немає.
Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що приблизно о 00 годині їхав на своєму автомобілі додому, на повороті вул. Первомайської був зупинений працівниками поліції, пояснили ситуацію, що був зупинений гр. ОСОБА_1 , який ніби-то знаходився в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_3 підписав документи, не читаючи їх, та поїхав додому, читав тільки свої пояснення. Пояснення відбирав поліцейський ОСОБА_2 . Явних ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не було, він вів себе адекватно. В його присутності працівники поліції пропонували ОСОБА_1 поїхати в медичний заклад для освідкування, останній відмовився. Пройти освідкування на алкотестері «Драгер» ОСОБА_1 в його присутності працівники поліції не пропонували. Чи підписував він протокол про адміністративне правопорушення, не пам`ятає. В його присутності ОСОБА_1 протокол не підписував.
Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він стояв у себе біля двору, коли працівники поліції, проїжджаючи мимо нього, зупинилися та запропонували бути свідком. Пояснили, що якийсь громадянин (прізвища не пам`ятає) рухався на мопеді в стані алкогольного сп`яніння. На місці, де зупинили даного громадянина він не був. Ставив підпис в якомусь документі. Там, де на даний час вписані його пояснення, того дня підписував чистий листок. В протоколі про адміністративне правопорушення підпис не його.
Захисник ОСОБА_5 . ОСОБА_6 . Чорнуха І.П., ознайомившись з матеріалами адміністративного правопорушення, суду пояснив, що відносно його підзахисного ОСОБА_1 працівником поліції СРПП Білокуракинського ВП було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Працівниками поліції вищезазначений протокол було надано до суду, як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. ОСОБА_7 вважає, що даний протокол не відповідає обставинам та вимогам адміністративного законодавства, а саме: в графі: «посада, найменування органу поліції, звання прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол» (заповнюються без скорочень) не вказано найменування органу поліції та вказано в скороченому вигляді відділ органу поліції. Протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями пункту 8 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, протокол складається в двох примірниках, один з який під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Даний протокол було складено в одному примірнику та не був вручений особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. Як вбачається із наведених положень законодавства, не належним чином оформлений протокол про адміністративне правопорушення створює перешкоди для повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин по справі та не може бути належним підтвердженням вчинення правопорушення. Також, поліцейським було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 266 КУпАП та пункту IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за № 1395) підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами. Натомість матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення його підзахисного від керування транспортним засобом та передачі керування ним іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів. Його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі. До протоколу не надано доказів, які б вказували на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому правопорушення. Як пояснив ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення він не читав, працівники поліції його з ним не знайомили, його прав не роз`яснили, копії його йому не надавали. Вважає, що не належним чином оформлений протокол про адміністративне правопорушення створює перешкоди для повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин по справі та не може бути належним підтвердженням вчинення правопорушення, тому просить дану справу закрити за відсутністю складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .
Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Чорнухи І.П., свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.
Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.
В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.
Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 був зупинений під час керування ним транспортним засобом та було складено протокол щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до показів свідків, у їх присутності працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти тест на алкотестері «Драгер». При цьому свідок ОСОБА_8 . Взагалі присутнім не був. Також, протокол, який був наданий до суду, було складено в одному екземплярі, але відповідно до Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, згідно ч. 2 п. 2.8 Протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках. Другий примірник протоколу під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 2 п. 2.9 даного порядку У разі, якщо особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, відмовляється від ознайомлення з таким протоколом, або в неї відсутні зауваження щодо змісту протоколу уповноважена особа, що складає протокол, робить про це відповідний запис у протоколі, який засвідчується підписом уповноваженої особи. Якщо особа відмовилася від отримання протоколу, то в ч. 2 п. 13 Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення зазначено, що Другий примірник складеного протоколу та копії інших матеріалів, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, рекомендованим листом із зворотним повідомленням про вручення та з описом вкладення протягом 10 календарних днів разом iз супровідним листом в конверті з позначкою "особисто" направляються особі, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, у разі якщо вказана особа: відмовляється від отримання другого примірника протоколу, або не з`являється для ознайомлення з протоколом. Вiдмiткою про вручення другого примірника протоколу про адмiнiстративне правопорушення у цьому випадку є підпис на зворотному повідомленні про вручення, датою вручення є дата, зазначена на цьому повідомленні. Тому, суд вважає, що протокол серії БР № 009686 від 21.07.2019 року складений з вагомими порушеннями, тому не може бути врахований судом як належний доказ.
Окрім цього, відповідно до п. 3 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).
Згідно п.8 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції, тобто, видається в письмовому вигляді. Всупереч цього інспектор СРПП направлення ОСОБА_1 не видавав.
Окрім того, суд зазначає, що поліцейським Бунчужним ОСОБА_9 було порушено вимоги ст.265-2 КУпАП, а саме: у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене ч. 1, 2, 3 і 4 ст. 130 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.
Проте, як було встановлено в судовому засіданні та відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення і доданих до нього матеріалів, особа, яка керувала транспортним засобом в подальшому не була позбавлена керування транспортним засобом шляхом його затримання, хоча працівник поліції підозрював ОСОБА_1 у вживанні алкоголю, однак не відсторонив його від керування.
Поліцейський СРПП ОСОБА_2 в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення зазначив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та що він від проходження огляду на алкотестері «Драгер» та медогляду відмовився. При цьому пункт порушення ПДР зазначає 2.9а - водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. При цьому доказів, що ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, не надає. І поліцейський не є тією особою, яка може засвідчити стан алкогольного сп`яніння. В судовому засіданні на питання щодо порушення пункту правил ОСОБА_2 зазначив, що він помилився в пункті ПДР.
Таким чином, в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Тому, згідно п. 1 ст. 247 КУпАП Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.
Керуючись ст.ст. 1, 130, 247, 251, 265-2, 283, 284 КУпАП, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області О. Ю. Максименко