ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 737/852/19
провадження № 3/753/6469/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2019 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Просалова О.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2019 року о 13 годині 30 хвилин в смт Куликівка Чернігівської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Рено 11» н/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Алкофор 505» у присутності двох свідків, результат тесту - 0.868 %о. Так, ОСОБА_1 порушив п. 2.9(а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 , отримавши пам`ятку про права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАПП, - пояснення давати відмовився.

07.10.2019 року до суду надійшли клопотання адвоката Жигальської Ю.Ю. про відкладення розгляду справи, направлення матеріалів справи на дооформлення, а також письмові пояснення по суті справи, в якому захисник просить закрити провадження відносно ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи клопотання про відкладення розгляду справи та направлення матеріалів справи на дооформлення, суд виходить з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Так, адвокатом Жигальською Ю.Ю., 07.10.2019 року до суду надано ряд клопотань. При цьому, адвокатом Жигальською Ю.Ю. після ознайомлення з матеріалами справи 04.09.2019 року, в судовому засіданні 10.09.2019 року під час розгляду справи Куликівським районним судом Чернігівської області у присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , клопотань про повернення матеріалів справи на дооформлення заявлено не було. Крім того, положеннями КУпАП не передбачено можливості повернення матеріалів справи до органу, який його склав для дооформлення та доопрацювання. Нормами КУпАП не передбачено ні можливості, ні необхідності, ні процедури такого дооформлення та доопрацювання.

З огляду на вищевикладене, клопотання захисника Жигальської Ю.Ю. про відкладення розгляду справи та про повернення матеріалів справи на дооформлення задоволенню не підлягають, суд розцінює поведінку захисника Жигальської Ю.Ю. та особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 як таку, що направлена на зловживання своїми правами, наданими КУпАП, затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності та перешкоджання розгляду справи у розумні строки, в зв`язку з чим вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

А відповідно до положень ст. 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 043582 від 15.08.2019 року (а.с. 2), результат тесту на приладі "Алкофор 505», тест № 00298, відповідно до якого, результат тесту становить 0,868%о (а.с. 3), пояснення свідків огляду водія на стан сп`яніння (а.с. 4), оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 7 глави 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ України за № 1452/735 від 09 листопада 2015 року - установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 043582 складений у відповідності до вимог чинного законодавства, а викладені у ньому обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: результатом тесту на приладі "Алкофор 505», тест № 00298, відповідно до якого, результат тесту становить 0,868%о та поясненнями свідків огляду водія на стан сп`яніння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких водій ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння та огляд водія було проведено в їх присутності.

Пояснення свідка, що містяться у долученому до письмових пояснень акті опитування особи ОСОБА_5 суд не може визнати належними та допустимими, оскільки ОСОБА_5 є рідною сестрою ОСОБА_1 , що викликає сумнів у її об`єктивності та неупередженості, а тому не приймає їх до уваги.

Таким чином, у судовому засіданні об`єктивно встановлено та підтверджується дослідженими доказами у їх сукупності, що ОСОБА_1 всупереч вимогам п. 2.9(а) ПДР України керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та про необхідність накладення на особу, винну у вчиненні адміністративного правопорушення, адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

З огляду на викладене, клопотання захисника про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який також підлягає стягненню з правопорушника на користь держави.

Керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 251, 252, 268, 283 - 285 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить десять тисяч двісті гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок на користь держави.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя