Справа №:755/2052/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2019 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді САВЛУК Т.В., розглянувши матеріли заяви ОСОБА_1 про відвід судді Старовойтової С.М., яка подана в межах розгляду адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва (головуючий суддя Старовойтова С.М.) перебуває адміністративна справа №755/2052/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

12 лютого 2019 року ОСОБА_1, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, звернулась до суду із заявою про відвід судді Старовойтової С.М. посилаючись на наявність обставин, які викликають сумнів щодо об'єктивності та неупередженості судді в розгляді справи та в результатах такого розгляду, що є підставою для відводу судді з урахуванням положень ст.36, 39 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вивчивши матеріали поданої до суду заяви ОСОБА_1 про відвід судді, суддя приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачає порядку розгляду заяви про відвід.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід по справам про адміністративні правопорушення.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22 грудня 1993 року міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до Закону України «Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини» в спірних питаннях, або які не врегульовані національним законодавством, суди застосовують міжнародні договори, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 р. «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов'язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Рада суддів України пунктом 4 рішенням № 34 від 08 червня 2017 року розяснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала розгляд заяви про відвід судді. Проте, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді.

Зокрема, відповідно до вимог ст.40 ЦПК України та ст.40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. ( п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України)

Підстави для відводу судді передбачені статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною другою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Виходячи з наведених норм права, посилання заявника на необхідність застосування аналогії права згідно КАС України суддя вважає недоцільним, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, тоді як справи про адміністративні правопорушення розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів стосовно адміністративних правопорушень, передбачених статтями 183-1 - 185-11 КпАП України, що передбачено ст. 221 КпАП України.

У даному випадку, Дніпровський районний суд міста Києва не є адміністративним судом, тоді як окружним адміністративним судам непідвідомчі справи про адміністративні правопорушення.

За встановлених обставин, відсутні підстави для розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді з дотриманням порядку визначеному положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, тому подана до суду заява підлягає поверненню заявнику для реалізації його права на судовий захист з дотриманням вимог Кодексу України про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.246 КУпАП, ст. 75, 81 КПК України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд -

П О С Т А Н О В И В:

Повернути ОСОБА_1 заяву про відвід судді Старовойтової С.М., яка подана в межах розгляду адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя