Справа № 149/1762/19
Провадження № 33/801/799/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Робак М. В.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т.О., за участі осо-би, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , йо-го захисника адвоката Городівського А.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Хмільницького міськрайонного су-ду Вінницької області від 13 вересня 2019 року про притягнення до адміністра-тивної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -ня, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого за-відуючим господарством Комунального некомерційного підприємства «Хміль-ницька центральна районна лікарня», проживаючого в АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 033388, складеного 24 червня 2019 року о 22.45 годині ІСРПП № 4 Хмільницького ВП старшим лейтенантом поліції Бевз Л.В., у цей день 24 червня 2019 року о 22.03 годині у м. Хмільнику Вінницької області по вул. Пушкіна водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом моторолером «Honda Dio» з ознаками алко-гольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітке мовлен-ня. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_3 відмовився у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Своїми діями ОСОБА_3 допустив порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою судді Хмільцького міськрайонного суду Вінницької області від 13 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністра-тивного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 гривень з позбавленням права керування транспортни-ми засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384,20 гривні судового збору.

Не погоджуючись з постановою судді суду першої інстанції, ОСОБА_3 оскаржує її в апеляційному порядку, просить скасувати дану постанову, прова-дження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Скарж-ник посилається на розгляд справи судом без з`ясування усіх обставин справи, з порушенням вимог КУпАП. На думку ОСОБА_1 суд не забезпечив на-лежної оцінки доказів, ухвалив оскаржувану постанову без фактичного розгля-ду справи, за його відсутності, без допиту в судовому засіданні свідків, зазначе-них у протоколі про адміністративне правопорушення, без оцінки порушення, допущеного працівниками поліції при проведенні огляду водія на стан алко-гольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення скаржника, його захисника адвоката Городівського А.А., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проа-налізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов вис-новку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскар-жувана постанова судді суду першої інстанції повинна бути залишена без змін з огляду на наступне.

Частиною сьомою статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд пе-реглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обме-жений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде вста-новлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місце-вого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Згідно з пунктом другим частини восьмої цієї ж статті за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

З матеріалів адміністративної справи, зокрема протоколу про адміністратив-не правопорушення серії ОБ № 033388, складеного 24 червня 2019 року о 22.45 годині інспектором СРПП № 4 Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Бевз Л.В., 24 червня 2019 року о 22.03 годині у м. Хмільнику Вінницької області по вул. Пушкіна водій ОСОБА_3 керував моторолером «Honda Dio» з ознаками алкогольного сп`яніння. Від дачі пояс-нень з викладенням їх у протоколі про адміністративне правопорушення, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відмовився у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

До протоколу про адміністративне правопорушення додані копії постанов серії ДПО18 №№ 179707 та 179708, згідно яких у цей же день 24 червня 2019 року ОСОБА_3 скоїв адміністративні правопорушення, передбачені відпо-відно частиною першою статті 126 КУпАП ( керування транспортним засобом без відповідних документів на право керування ) та частиною шостою статті 121 КУпАП ( керування незареєстрованим в установленому порядку транспорт-ним засобом ); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеці-альних технічних засобів, в якому зазначено про відмову ОСОБА_1 від огляду та проставлення власного підпису в акті у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; копія направлення на огляд в Комунальне некомерційне підприємство «Хмільницька ЦРЛ» ( фактично по місцю роботи водія ), де та-кож вказано про відмову ОСОБА_1 від огляду за наявності ознак сп`янін-ня, а саме запаху алкоголя з порожнини рота, нестійкої ходи та нечіткого мов-лення; пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 24 червня 2019 ро-ку, які підтверджують відмову у їхній присутності ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння.

Визнаючи ОСОБА_1 винними у вчиненні адміністративного правопо-рушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, накладаючи на нього стягнення, визначене санкцією цієї норми Закону, суд першої інстанції виходив з того, що вина особи доведена матеріалами справи, його дії вірно ква-ліфіковані за нормами чинного КУпАП, а підстав для задоволення клопотання винної особи про закриття провадження у цій справі у зв`язку з відсутністю по-дії та складу адміністративного правопорушення немає. Врахувавши фактичні обставини справи, суд підкреслив, що сама відмова ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння згідно з диспозицією частини першої статті 130 КУпАП ста-новить склад цього правопорушення.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адмі-ністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясу-вання обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному зако-ном порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адмі-ністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснен-нями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потер-пілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинен-ні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а та-кож зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно статті 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Судом першої інстанції враховані вищезазначені положення закону, вжито спрямованих на встановлення всіх обставин справи належних заходів, що ма-ють значення для її правильного вирішення, його висновки, викладені в оскар-жуваній постанові від 13 вересня 2019 року, є вірними, об`єктивними та спра-ведливими, зробленими у відповідності з вимогами закону, зокрема щодо своє-часного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги стосовно порушення права ОСОБА_1 на належний розгляд справи спростовуються матеріалами справи. Зокрема слід звернути особливу увагу на відеозапис нагрудної камери поліцейського момен-ту вчинення ОСОБА_8 правопорушення, де зафіксовано керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, його телефонний дзвінок певній особі, яка рекомендувала йому звернутися у лікарню з метою уникнення відповідальності, передбаченої законом. Посилання ОСОБА_1 та його за-хисника на цей доказ як неналежний не заслуговують на увагу, оскільки таку позицію слід розцінювати виключно як обраний спосіб захисту. Вказаний віде-озапис безперечно доводить керування ОСОБА_8 транспортним засо-бом в стані алкогольного сп`яніння. Цьому об`єктивному доказу суд першої ін-станції дав належну правову оцінку, яка не спростована в установленому поряд-ку, окрім як намаганням скаржника та його захисника визнати цей доказ нена-лежним.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які б спростовували доведеність вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Скарга містить перерахування усіх мож-ливих недоліків, критику розгляду справи судом першої інстанції виключно з метою ухвалення судового рішення на свою користь, яке було б незаконним, необ`єктивним та несправедливим; вона побудована не на доведенні невинності правопорушника, оскільки таку доводити нічим.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_3 не пояснив суду апеля-ційної інстанції свого вибору стосовно ненадання пояснень у протоколі про ад-міністративне правопорушення, зазначення у ньому власних свідків, які нібито були присутні на місці події ( що заперечується відеозаписом нагрудної камери поліцейського ), пославшись при цьому на своє право відмови підписання про-токолу, викладення у ньому пояснень. Таке право дійсно не заперечується ані законом, ані судом, проте разом з тим, не виправдовує винних дій адмінправо-порушника та перешкоджає разом з тим перевірити теперішні покази ОСОБА_9 ОСОБА_10 на відповідність їх фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд підкреслює, що відмова від проходження медичного огля-ду дійсно є правом водія, проте така його позиція є безспірним доказом винува-тості у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

При цьому слід також зауважити, що стверджуючи про перебування твере-зим увечері 24 червня 2019 року, скаржник за власною ініціативою, маючи таке право і реальну можливість, в установлений строк медичний огляд з метою спростування свого нетверезого стану не проходив, що особисто підтвердив у судовому засіданні апеляційного суду.

За викладених обставин необхідно цілком погодитися з висновком судді су-ду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушен-ня, визнання його винним за частиною першою статті 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги є узагальненими, вони жодним чином не запере-чують правильності, обгрунтованості оскаржуваної судової постанови, не дово-дять того, що ОСОБА_3 не вчинив правопорушення, передбаченого части-ною першою статті 130 КУпАП. Зокрема щодо нез`ясування судом того, чи від-носиться Хмільницька ЦРЛ до закладу, який вправі освідувати осіб на стан сп`яніння, неповноти вирішення справи через не допит свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, то необхідно зазначити відсут-ність таких вимог перед судом. Наразі й скаржник, посилаючись на вказані, на його думку, порушення судом порядку вирішення адміністративної справи, ви-суваючи зазначені вимоги, жодним чином не доводить зворотнього, тому у су-ду апеляційної інстанції не викликає сумніву можливість Хмільницькою ЦРЛ здійснювати освідування осіб на стан сп`яніння, чи піддавати перевірці покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з приводу відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, які не викликають сумнівів у їх правди-вості. Врешті сам ОСОБА_3 цього факту не лише не заперечує, але й під-тверджує його.

Мотиви апеляційної скарги не слугують беззаперечною підставою для ска-сування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, оскільки ані статтею 256 КУпАП, де визначений зміст протоколу про адміністративне правопору-шення, ані Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопо-рушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376, зареєстрованою в Мініс-терстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941, не передбачено обов`язкового вчинення судом дій, посилання на які містяться у скарзі.

З огляду на викладене апеляційний суд визнає відсутніми підстави для ска-сування постанови судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької об-ласті від 13 вересня 2019 року про притягнення до адміністративної відпові-дальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 вересня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення віднос-но ОСОБА_2 за частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін.

Ця постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Денишенко