САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1996/19
Провадження №3/726/891/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2019 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Асташев С. А. розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, приватного підприємця, проживаючу у АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення передбаченого ст. 173 КпАП України,

ВСТАНОВИВ :

До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення нею правопорушення передбаченого ст. 173 КпАП України.

При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення було встановлено порушення вимог чинного законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а також невідповідність викладеного у протоколі фактичним обставинам справи.

Так у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 16.08.2019 року близько 12 години 20 хвилин ОСОБА_1 , знаходячись у громадському місці по вул АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 А у м. Чернівці на МТК «Калинівський ринок» висловлювалась нецензурною лайкою в бік ОСОБА_2 та погрожувала фізичною розправою, чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_2 є її колишнім чоловіком. 14.08.2019 року останній прийшов до магазину, де вона здійснює господарську діяльність та на грунті довготривалих неприязних стосунків і матеріальних вимог, пов`язаних із розлученням, скориставшись її відсутністю почав самоправно переміщати речі з полиць, розкидувати товар та погрожувати продавцю. Такі відомості підтверджує фотознімками і камер відео спостереження. Через два дні, прибувши із відїзду до м. Чернівці, ОСОБА_1 вирішила з`ясувати причини такої поведінки та домовилась про зустріч із ОСОБА_2 , яка відбулась на МТК «Калинівський ринок». В ході розмови у них виник словесний конфлікт, ініціатором якого був ОСОБА_2 , який почав принижувати її, свідком чого стали сторонні громадяни. На неодноразові спроби припинити конфлікт ОСОБА_2 не реагував. Після цього, ОСОБА_2 викликав працівників поліції та звинуватив її у хуліганських діях, про що було складено відповідний протокол. Свою вину у вчиненні дрібного хуліганства заеперчує в повному обсязі, оскільки не вчиняла суперечки із будь-ким окрім ОСОБА_2 , який сам і розпочав конфлікт.

Відповідно до ст. 245 КУпАП вказує, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації,трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП не вказано місце його складання. Окрім того, місцем вчинення правопорушення вказано АДРЕСА_3 - МТК АДРЕСА_2 ринок». Варто зауважити, що вказаний торгівельний комплекс займає значну площу із розгалуженою системою торгівельних місць, стоянок та власною інфраструктурою, а тому в даному випадку необхідним є вказувати у протоколі точне місце вчинення правопорушення відштовхуючись від рядності ринку та номерів його торгівельних місць, що при складанні протоколу, всупереч вимогам КУпАП, здійснено не було.

Окрім того, свідком вказаного правопорушення є ОСОБА_2 , який одночасно є і потерпілим від вчиненого правопорушення. Такі відомості є неналежними та недопустимими, оскільки одна і та сама особа не може уособлювати в собі дві процесуальні ролі бути потерпілим та одночасно стороннім спостерігачем (свідком) завдання шкоди самому ж собі.

Разом із тим, у протоколі вказано, що пояснення ОСОБА_1 надаються на окремому аркуші, однак у матеріалах справи вони відсутні. Наявність первинних пояснень ОСОБА_1 відібраних безпосередньо після закінчення конфлікту та на місці його вчинення, є важливим доказом доведеності винуватості останньої та встановлення дійсних обставин справи, однак дослідити їх у судовому засіданні не виявляється можливим У матеріалах справи відсутні також і відомості про причини відсутності письмових пояснень, долучених до протоколу.

ОСОБА_1 зазначає, що при складанні протоколу їй не було роз`яснено її прав та обов`язків. Вказані обставини судом встановлені бути не можуть, оскільки будь-яких доказів на підтвердження чи спростування вказаного ОСОБА_1 немає. Підпис останньої у відповідній графі не може свідчити про ознайомлення її із правами та обов`язками, а відображає тільки її проінформованість про час та місце розгляду справи. За таких обставин, виникають сумніви у виконанні посадовою особою вимог ст. 256 КУпАП що стосуються ознайомлення особи, яка притягається до відповідальності з її правами.

Таким чином встановлено чесленні порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, що має наслідком його невідповідність вимогам закону.

Що стосується вчинення ОСОБА_1 діянь, які у протоколі про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ст. 173 КУпАП, варто зауважити наступне.

Згідно з диспозицією статті 173 КУпАП об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

При цьому норма статті 173 КУпАП не дає однозначного визначення, що саме підпадає під поняття «інших подібних дій», що порушують громадський порядок і спокій громадян, та в чому саме проявляється хуліганський мотив дій особи, а тому це потребує з`ясування і конкретизації у кожній справі, яка вирішується судом.

В даному випадку, на підставі досліджених матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом не може бути констатовано хуліганських мотивів у діях ОСОБА_1 , метою якої у спілкуванні із ОСОБА_2 було встановлення причин протиправної, на думку ОСОБА_1 , поведінки її колишнього чоловіка, яка мала місце 14.08.2019 року у торгівельному місці, де вона здійснює господарську діяльність. В ході розмови виникла суперечка, невільними свідками якої, стали сторонні особи.

При кваліфікації діянь у подібних випадках необхідно відрізняти дрібне хуліганство від таких схожих дій як, наприклад приниження гідності чи погроза вбивством. Судом не встановлено, які саме мовно-стилістичні засоби, непристойні висловлювання та нецензурну лайку використовували сторони конфлікту, а тому відсутня можливість встановити чи мало місце приниження честі та гідності ОСОБА_2 . Однак, кваліфікуючи діяння ОСОБА_1 , окрім відсутності хуліганського мотиву, варто також зауважити і те, що відповідно до ст. 30 Закону України «Про Інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири).

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Таким чином, окрім неналежного оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема протоколу серії ГП №301450 від 16.08.20119 року, під час судового розгляду також встановлено, що в розмові із ОСОБА_2 , у ОСОБА_1 не було хуліганського мотиву на висловлювання нецензурною лайкою в громадському місці та мети порушувати громадський порядок, що виключає існування у діях останньої суб`єктивної сторони правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП. Окрім того залишається невстановленим, як саме остання ображала ОСОБА_2 , а тому існують сумніви у доведеності винуватості ОСОБА_1 , які у відповідності до ст. 62 Конституції України трактуються на її користь. Разом із тим, висловлювання сприйняті ОСОБА_2 як особиста образа та приниження, могло бути висловлене ОСОБА_1 у формі оціночних суджень, за що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи надані докази кожен окремо, а також у їх сукупності, враховуючи відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 те, що її його вина не випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а також відсутності у діях останньої складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, вважаю за необхідне провадження у справі закрити.

Керуючись ст. 63 Конституції України, ст. 7, ч. 3 ст. 178, 245, 247, 278, 280, 251-252, 256, КпАП України,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення передбаченого ст. 173 КпАП України закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді може бути оскаржена до Чернівецького Апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом 10-ти діб з дня її винесення..

СуддяС. А. Асташев