ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/13437/19

Провадження №: 3/755/6138/19

"24" жовтня 2019 р.

м. Київ

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженки Івано-Франківської області, станом на час складання протоколу працюючої на посаді начальника Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, та з 20.09.2019 пенсіонерки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 2 ст. 1726 Кодексу України про адміністративне правопорушення, установила :

ОСОБА_1 (надалі - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності) перебуваючи на посаді начальника ГУ ДМС України в м. Києві, будучи державним службовцем категорії «Б», являючись суб`єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно з пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону) та примітки до ст. 1726 КУпАП, на якого поширюється дія Закону, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону та пункту "б" розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування (за текстом - Реєстр), затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 №3, несвоєчасно 29.07.2019 повідомила про суттєві зміни у майновому стані, які виникли у зв`язку з отриманням нею 27.06.2019 доходу у вигляді нарахованої заробітної плати в розмірі 108 833,88 грн., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 1726 КУпАП.

Вказаних висновків суд дійшов дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо її ролі в їх настанні, доводів її захисника Пурлінського Д.Ю. та думки прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 Андреєва Я.А., керуючись законом і правосвідомістю, враховуючи таке.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проаналізувавши, у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані суддя установив таке.

Відповідно до наказу ДМС України від 16.08.2013 № 370-К ОСОБА_1 призначено на посаду начальника ГУ ДМС України в м. Києві та згідно з наказом ГУ ДМС України в м. Києві від 20.08.2013 № 513-к вона приступила до виконання обов`язків начальника зазначеного Головного управління.

Відповідно до наказу від 02.05.2019 №164-кт ОСОБА_1 присвоєно 3 ранг державного службовця в межах посад категорії «Б».

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну службу» посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього закону.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державну службу» посада начальника ГУ ДМС України в м. Києві відносяться до категорії «Б» посад державної служби.

Отже, ОСОБА_1 , будучи начальником ГУ ДМС України в м. Києві, є державним службовцем, категорії «Б».

26.03.2013 ОСОБА_1 прийняла присягу державного службовця.

23.09.2016 її письмово попереджено про відповідальність за вчинення корупційних або пов`язаних із корупцією правопорушень.

Отже, ОСОБА_1 , будучи державним службовцем категорії «Б», була належним чином попереджена про встановлені Законом обмеження.

Відповідно до ч. 5 ст. 32 Закону України «Про державну службу» на державних службовців поширюються обмеження, передбачені Законом.

Згідно з підпунктом «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, тобто особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Отже, ОСОБА_1 , будучи державним службовцем категорії «Б», є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти, які згідно з ч. 5 ст. 12 Закону підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів працездатних осіб, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це НАЗК. Зазначена інформація вноситься до Реєстру та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.

Відповідно до пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, суб`єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог та форми. Згідно з пунктом 2 розділу II зазначеного Порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування подається через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб`єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Отже, ОСОБА_1 будучи державним службовцем категорії «Б», була зобов`язана у десятиденний строку разі суттєвої зміни у майновому стані, а саме отримання доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року письмово повідомити про це НАЗК.

При цьому, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП, є формальним, оскільки не передбачає настання наслідків, водночас обов`язковим елементом складу правопорушення є протиправність вчиненого ним діяння (дії або бездіяльності).

Виходячи із диспозиції ч. 2 ст. 1726 КУпАП неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування є адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, що вчиняється суб`єктом правопорушення, який усвідомлював протиправний характер своєї бездіяльності і бажав так чинити (тобто свідомо бажав не повідомляти про суттєві зміни у майновому стані), або усвідомлював протиправний характер своєї бездіяльності, не бажав порушувати Закон, проте безвідповідально поставився до виконання вимог цього Закону, що спричинило бездіяльність у вигляді неповідомлення про суттєві зміну у майновому стані, або не усвідомлював протиправний характер своєї бездіяльності, оскільки не знав вимог Закону, хоча, як суб`єкт декларування, зобов`язаний був їх знати і виконувати, що спричинило бездіяльність у вигляді неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Водночас несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування є адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, що вчиняється суб`єктом правопорушення, який усвідомив протиправний характер своєї бездіяльності, що виразився в неподанні повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування в строки, передбачені Законом, і призвів до його порушення, та, з метою припинення порушення Закону, вже після пропуску десятиденного строку подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, несвоєчасно, умисно повідомляє про такі зміни і тим самим фактично визнає свою провину у порушенні Закону, або усвідомив протиправний характер своєї бездіяльності, що виразився в неподанні повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування в строки передбачені Законом та призвів до його порушення, та, з метою приховання порушення Закону і уникнення можливої відповідальності, свідомо, вносить до повідомлення завідомо недостовірні відомості щодо часу виникнення суттєвої зміни і умисно повідомляє про таку зміну.

Несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані з необережності не можливе.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення за неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування буде відсутня у разі об`єктивної неможливості подання такого повідомлення упродовж десятиденного строку (неналежна робота Реєстру, хвороба, інша непереборна сила, що унеможливлює його подання), окрім випадків, коли суб`єкт правопорушення вже після усунення таких причин, у визначений Законом строк свідомо бездіє і в не подає таке повідомлення.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення за несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування буде відсутня у разі об`єктивної неможливості подання такого повідомлення упродовж десятиденного, строку (неналежна робота Реєстру, хвороба, інша непереборна сила, що унеможливлює його подання), і подальше несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, одразу після усунення таких об`єктивних причин, не утворює склад адміністративного правопорушення, окрім випадків, коли суб`єкт правопорушення вже після усунення таких причин, свідомо бездіє тривалий час, і подає таке повідомлення значно пізніше.

У цьому випадку, установлено, що відповідно до інформації з ГУ ДМС у м. Києві за травень 2019 року ОСОБА_1 було нараховано - 108 833,88 грн., та ця сума 27.06.2019 одним платежем їй виплачена на картковий рахунок № НОМЕР_2 .

Згідно з п. 65-1 рішення НАЗК від 02.02.2018 № 118 роз`яснено поняття «одноразовий дохід», який застосовується при повідомленні суб`єктами декларування про суттєві зміни в майновому стані. Під поняттям «одноразовий дохід» слід розуміти отримання суб`єктом декларування доходу, що перевищує суму в розмірі 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, який нарахований та виплачений одним джерелом доходу, має певну ознаку доходу та визначену дату набуття права власності на такий дохід (дату отримання доходу).

При цьому для обчислення суми, яка створює у суб`єкта декларування обов`язок подати повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, необхідно брати нарахований розмір «одноразового доходу», оскільки відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу, податковий агент, який нараховує, виплачує або надає оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» визначено прожитковий мінімум на одну працездатну особу на станом 01 січня 2018 року в сумі 1 921 грн.

Отже, відповідальність за ч. 2 ст. 1726 КУііАП настає за умови неповідомлення або несвоєчасного повідомлення у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, тобто перевищує суму (1 921 х 50 = 96 050) 96 050 гривень.

Долучена стороною захисту відповідно до клопотання від 07.10.2019 низка письмових доказів у своїй сукупності не спростовує факту отримання ОСОБА_1 одним платежем на картковий рахунок 108 833,88 грн., як і того, що вона перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Таким чином, на переконання суду, вищенаведене у своїй сукупності указує на те, що ОСОБА_1 отримавши дохід у сумі 108 833,88 грн., що становить 56, 65 прожиткових мінімумів працездатних осіб, установлених на 01 січня 2019 року, повинна була здійснити додаткові заходи фінансового контролю, передбачені ч. 2 ст. 52 Закону. Тому в неї виник обов`язок, передбачений цією нормою, а саме у десятиденний строк з моменту отримання доходу письмово повідомити про суттєві зміни у майновому стані НАЗК. Зазначена інформація вноситься до Реєстру та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.

Адже, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, що має юридичне значення. Він може визначатися роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, його перебіг починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тобто, у ОСОБА_1 виник обов`язок повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані упродовж періоду з 00 год. 00 хв. 28.06.2019 по 23 год. 59 хв. 07.07.2019.

08.07.2019 в 00:00 год. ОСОБА_1 порушила порядок, передбачений частиною 2 статті 52 Закону, а саме у десятиденний строк з моменту отримання доходу письмово не повідомила НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно ж до публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, які виникли у зв`язку з отриманням нарахованої заробітної плати в розмірі 108 833, 88 грн. ОСОБА_1 подала лише 29.07.2019.

Відповідно ж до листа-відповіді комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва від 16.08.2019 №1614 ОСОБА_1 з 21.01.2019 по 26.07.2019 перебувала на амбулаторному лікуванні в зазначеному закладі охорони здоров`я, тим самим, зазначене свідчить про можливість ОСОБА_1 подати зазначене повідомлення, оскільки амбулаторний режим лікування не потребує постійного догляду та не передбачає постільного режиму.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Будь-яких інших доказів, у розумінні ст. 251 КУпАП, сторонами не надано.

Тим самим, надавши оцінку усім тим доказам, які суд сприйняв, як належні, допустимі та дійсні (реальні), які перебувають в балансі з іншими обставинами справи, уважає що вони в своїй сукупності, указують на дійсність факту несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 , як начальник ГУ ДМС України в м. Києві, являючись державним службовцем 3-го рангу категорії «Б», будучи суб`єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно з пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону та примітки до ст. 1726 КУпАП, на якого поширюється дія Закону, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону та пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, несвоєчасно 29.07.2019 повідомила про суттєві зміни у майновому стані, які виникли у зв`язку з отриманням нею 27.06.2019 доходу у вигляді нарахованої заробітної плати в розмірі 108 833,88 грн, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 1726 КУпАП.

Аналізуючи доводи захисту щодо складання даного протоколу управлінням захисту економіки при відсутності на те відповідної компетенції з мотивів наведених захисником у клопотанні від 06.10.2019, суддя ураховує таке.

Дані доводи захисту по суті мотивує тим, що в УЗЕ в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України відсутні повноваження на здійснення перевірки декларацій та наведено цьому обґрунтування.

Разом з тим, слід зауважити, що дійсно працівники Департаменту захисту економіки Національної поліції України не мають права на проведення повних перевірок декларацій. Це виключна компетенція НАЗК.

Так, згідно Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.02.2017 № 56, визначено механізм проведення Національним агентством контролю та повної перевірки зазначених декларацій згідно зі статтями 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII (далі - Закон №1700-VII), у той час, як Національна поліція України не відносяться до суб`єктів, які наділені правом повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідальність за вчинення таких правопорушень, передбачена ч. 4 ст. 1726 КУпАП.

У той же час у справі про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 відносно неї працівниками УЗЕ в Київській області ДЗЕ Національної поліції України складено протокол за ч. 2, а не за ч. 4 ст. 1726 КУпАП.

Тобто, встановлення факту несвоєчасної подачі ОСОБА_1 повідомлення про суттєві зміни в майновому стані жодним чином не стосується проведення перевірки поданих нею декларацій.

Законом № 1700-VII визначено правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст і порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, а також правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Відповідно до абзацу 13 частини 1 статті 1 Закону № 1700-VII, Національну поліцію віднесено до спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції, а пунктом 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 поліція уповноважена вживати заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 №830 утворено юридичну особу публічного права - Департамент захисту економіки як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

Наказом Голови Національної поліції від 07.11.2015 № 81 затверджено Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України (далі - Положення).

Пунктами 1, 3 розділу ІІ Положення передбачено, що основними завданнями Департаменту є участь у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики у сфері боротьби зі злочинністю, захист економіки та об`єктів права власності, а також боротьба з корупцією й хабарництвом у сферах, які мають стратегічне значення для економіки держави, та серед посадових осіб органів державної влади і самоврядування; протидія корупційним правопорушенням і правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Статтею 1 Закону № 1700-VІІ визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до статті 65 Закону № 1700-VІІ за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 221 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена статтями 1724 - 1729 КУпАП, розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Статтею 254 КУпАП встановлено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно із статтею 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена статтями 1724 - 1729 КУпАП, протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи, зокрема, органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Про діяння, які можуть мати ознаки правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідальність за які передбачена статтями 1724 - 1729 КУАП, Департамент та його структурні підрозділи дізнаються шляхом отримання відповідних повідомлень від громадян, юридичних осіб та від правоохоронних органів або вивчення публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Листом від 06.02.2019 № 44-01/8418/19 Національне агентство з питань запобігання корупції надано роз`яснення, що Закон №1700-VІІ не передбачає затвердження Національним агентством обґрунтованого висновку або повідомлення із встановленим фактом порушення вимог фінансового контролю у разі виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, за частинами першою, другою статті 1726 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що працівниками УЗЕ в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, як спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції, правомірно зібрано докази за результатами узагальнення яких встановлено наявний у ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП, і як наслідок, відносно неї складено відповідний адміністративний протокол, який направлено до Дніпровського районного у м. Києві суду для розгляду по суті.

З огляду на, що у світлі цих факторів, суд відхиляє дані доводи захисту.

При вирішенні питання про накладення стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, за указане порушення суддя враховує таке.

Статтею 1 КУпАП регламентовано, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У той час, як одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначимі.

Склад указаного правопорушення є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, в той час як обов`язковим елементом об`єктивної сторони формального складу завжди є діяння.

Відповідно до абз. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, згідно ст. 34 КУпАП, обставиною, що пом`якшує відповідальність є щире розкаяння винного.

Обставин, які обтяжують відповідальність винного, відповідно до ст. 35 КУпАП, суддя не вбачає.

Тим самим, при накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. ст. 33-35 КУпАП, обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті 1726 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Строк притягнення до відповідальності регламентований ст. 38 КУпАП не минув.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1726, 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя постановила :

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь дежави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 гривні 20 копійок.

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені КодексомУкраїни про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-294 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України "Про виконавче провадження", відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

С у д д я : О. Бірса