ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа: 653/1674/19 Головуючий в І інстанції: Крапівіна О.П. Провадження: 33/819/411/19 Доповідач: Приходько Л.А.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2019 року Херсонський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Приходько Л.А.,

секретар судового засідання Шибінська А.Л.,

за участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , та захисника - адвоката Зайцева Миколи Павловича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 23 липня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 ,

встановив:

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 23 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200,00 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Вищевказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 17 травня 2019 року о 10 годині 30 хвилин в м. Генічеську керував транспортним засобом ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного огляду від 17 травня 2019 року, відповідно до якого був встановлений діагноз алкогольна інтоксикація, чим порушив п.п. 2.9 «а» ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 23 липня 2019 року скасувати та закрити провадження у справі з підстав визначених ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не дотримано вимог щодо повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи. Покладені в основу постанови докази кожен сам по собі та в сукупності не давали жодних підстав для висновку про керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційна скарга також містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, як пропущеного з поважних причин. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що копію оскаржуваної постанови суду він отримав поштою лише 12 серпня 2019 року, що підтверджується поштовим конвертом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Зайцев М.П., приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, підтримали доводи апеляційної скарги, просили поновити строк на апеляційне оскарження, як пропущений з поважних причин, постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 23 липня 2019 року скасувати та закрити провадження за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали адміністративного провадження, перевіривши законність і обґрунтованість винесеної постанови в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, апеляційна скарга - задоволенню, а оскаржена постанова-скасуванню з таких підстав.

Відповідно до положень статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу.

Враховуючи, що копію оскаржуваної постанови у межах строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 вручено не було, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції слід визнати поважними та поновити його із зазначених підстав.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги та може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

В порушення вказаної норми закону суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень частини першої ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною нормою права настає, зокрема, у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає в тому, що правопорушник має, по-перше, керувати транспортним засобом, а по-друге - перебувати в стані сп`яніння. Відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП суд мав отримати докази того, що він не тільки перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також, що він керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 свою вину як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді не визнав, пояснивши, що транспортним засобом 17 травня 2019 року він не керував. За кермом транспортного засобу не знаходився. На час виявлення його поліцейським спав у припаркованому автомобілі сусіда, з яким поїхав за компанію. Факт перебування у стані алкогольного сп`яніння не заперечує.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту протоколу серії БД № 361417 про адміністративне правопорушення, складеного 17 травня 2019 року інспектором СРПП Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області старшим лейтенантом поліції Тузковим А.В., який відповідно до положень статті 251 КУпАП є доказом в справі про адміністративне порушення, вбачається, що 17 травня 2019 року 10 годині 30 хвилин в м. Генічеську ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою м. Генічеськ, пр-кт Миру 132.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення не містить будь-якої інформації щодо підстав зупинення транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 (якщо таке зупинення поліцейським здійснювалося), а також будь-яких ознак за якими поліцейський визначив, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння.

Особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, належних доказів у підтвердження викладених у ньому обставин щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом не зібрав, до протоколу будь-які матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, не долучив.

Пояснення свідка ОСОБА_2 , додані до протоколу про адміністративне правопорушення не містять відомостей, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а лише підтверджують факт медичного огляду ОСОБА_1 у лікарні.

Пояснення ОСОБА_1 , як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у протоколі відсутні із позначкою, що «від дачі письмових пояснень відмовився».

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 травня 2019 року виданий на підставі даних що містяться в акті медичного огляду особи №22, складеному об 11год.20хв. 17 травня 2019 року містить відомості про те, що ОСОБА_1 перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації.

Пояснення свідка ОСОБА_3 , дані в суді першої інстанції, згідно яких через деякий час після надходження повідомлення про те, що автомобілем «копійка» керує водій в стані алкогольного сп`яніння, поліцейські знайшли правопорушника, який в стані алкогольного сп`яніння спав за кермом, не можуть бути належним доказом у вчинені ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки з них не вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Зі змісту вказаних пояснень вбачається, що автомобіль ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 працівниками поліції не зупинявся, а був виявлений стоячим на узбіччі.

З наданих суду свідком ОСОБА_3 роздруківок фотографій з місця події, на яких зафіксований стоячий на узбіччі автомобіль ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 , також не вбачається, що ОСОБА_1 керував цим транспортним засобом. Також з них не вбачається, чи знаходиться хто небудь, як за кермом так і в салоні автомобілю. Крім того, як вбачається з позначки дати та часу, вказані фотографії зроблені 17 травня 2019 року об 11 годині 35 хвилин, тобто не на час виявлення правопорушення, а вже після медичного огляду ОСОБА_1 у лікарні, який відбувся 17 травня 2019 року об 11 годині 20 хвилин.

Отже досліджені судом докази, ні кожен окремо, ні у сукупності, не підтверджують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, встановлення якого є обов`язковим для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до частини 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права, у рішенні від 21 липня 2011 року в справі «Коробов проти України» вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Враховуючи, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів у підтвердження викладених у протоколі обставин щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який поліцейським не зупинявся, відсутні підстави стверджувати, що зібрані уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення особою докази підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП (відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

Керуючись статтями 247, 254, 268 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Генічеського районного суду Херсонської області від 23 липня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Генічеського районного суду Херсонської області від 23 липня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200,00 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами - скасувати

Ухвалити нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду Л.А. Приходько