Номер провадження: 33/813/262/19
Головуючий у першій інстанції Німас І.Я.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

адвоката ОСОБА_3,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 18 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмір 352 гривні 40 копійок.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він18 вересня 2018 року, об 02 год. 45 хв. керував автомобілем марки Daewoo Nexia д/н НОМЕР_2 в м. Одесі по вул. Розумовській, 37 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Згідно протоколу медичного огляду №001177 ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Таким чином, ОСОБА_2 своїми діями порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 28 грудня 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 18 грудня 2018 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення суддею норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови та закриття провадження у справі, апелянт зазначає, що судом порушені права та інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: судом не досліджувались обставини які мали суттєве значення для правильного вирішення справи

Заслухавши ОСОБА_2 та його захисника, вивчивши доводи скарги та матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п. 2.5 ПДР, водій зобов'язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Статтею 62 Конституції України проголошено гарантії особи, яка притягається до юридичної відповідальності, які мають пряму дію також під час провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Так, Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні по справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року вказав, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення повинно випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, положення Конституції України та висновки ЄСПЛ говорять про те, що на відміну від цивільної справи, де діє принцип змагальності і диспозитивності, у справі про адміністративне правопорушення, також, як і у кримінальній справі, держава в особі правоохоронних органів має довести винуватість особи, з посиланням на допустимі докази, тобто докази, які отриманні в установленому законом порядку.

Обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами алкогольного сп'яніння можуть бути пояснення (покази) свідків, запис з нагрудних відеокамер поліцейських, акт медичного обстеження із використанням технічних засобів, висновок медичного огляду.

Однак, дані матеріали адміністративної справи не мають доказів винних осіб ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що також було підтверджено судом першої інстанції.

Так, повертаючи протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 для доопрацювання, суддя Приморського районного суду м. Одеси зазначив у постанові від 02.11.2018 року, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні свідки адміністративного правопорушення, відсутні пояснення самого ОСОБА_2 у зв'язку з чим висновок щодо винуватості або невинуватості ОСОБА_2 можна зробити лише після додаткового більш ретельного збирання доказів (а.с.6-7).

Однак ніякого доопрацювання адміністративних матеріалів в УПП у м. Одесі не було проведено, оскільки додаткових доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 не було надано, за виключенням рапорту особи, що складала адміністративний протокол - майора поліції ОСОБА_4 від 05.12.2018 року (а.с.8). Проте, даний рапорт суд апеляційної інстанції не може вважати належним доказом вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, оскільки він не містить об'єктивних доказів вини ОСОБА_2 у скоєному правопорушенні.

Таким чином, та враховуючи, що УПП у м. Одесі не долучило до матеріалів справи запис з нагрудних камер патрульних поліції, на теперішній час в адміністративних матеріалах існує єдиний доказ, на підставі якого ОСОБА_2 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення - це висновок медичного огляду від 18.09.2018 року.

Проте, на думку Одеського апеляційного суду вказаний висновок медичного огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння проведено з істотними порушеннями закону, які тягнуть недопустимість вказаного висновку медичного огляду, як доказу.

Так, відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Виходячи із наведених положень ст. 266 КУпАП, підставою для проведення медичного огляду в закладах охорони здоров'я є незгода особи на проведення медичного огляду з використанням спеціальних технічних засобів, яка має бути зафіксована у присутності двох свідків.

Крім того, аналогічні вимоги про те, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків містяться у п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведеннятакого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103.

Однак із матеріалів справи вбачається, що така незгода ОСОБА_2 не тільки не зафіксована у присутності двох свідків, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, а у матеріалах справи взагалі відсутні відомості про те, що такі свідки залучались патрульними поліції.

Тобто у даному випадку, патрульні поліції, минаючи стадію, передбачену ч. 2 ст. 266 КУпАП, відразу повезли ОСОБА_2 до закладу охорони здоров'я, де було складено висновок медичного огляду.

Частиною 5 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Тобто, виходячи з імперативних вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП, порушення передбаченої ч. 2 ст. 266 КУпАП процедури проведення першочергових дій щодо фіксації відмови від проведення медичного огляду на місці зупинки у присутності двох понятих, тягне недійсність всіх послідуючих процедур, зокрема висновку медичного огляду, що складений у закладі охорони здоров'я.

Крім того, вказаний медичний висновок за своїм змістом не містить відомостей, які б дозволяли зробити висновок про наявність або відсутність у діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбачено ст. 130 КУпАП, що робить недопустимим висновок медичного огляду, як доказу, через його складання із порушенням встановленої процедури.

Так, у відповідності до розділів II та III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп'яніння проводиться, як за допомогою технічних засобів, так і шляхом дослідження зразків біологічного середовища (слина, сеча, кров).

Обов'язковою умовою проведення медичного огляду з використанням спеціальних технічних засобів є цифрові показники таких технічних засобів - більше 0,2 проміле алкоголю в крові (п. 7 Розділу II Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735).

Однак, у висновку медичного огляду, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення міститься лише констатація алкогольного сп'яніння ОСОБА_2, без вказання буд-яких відомостей про спосіб проведення його огляду на стан сп'яніння (за допомогою технічних засобів, або шляхом дослідження зразків біологічного середовища (слина, сеча, кров), тощо).

Крім того, у наданому висновку медичного огляду не вказано ступінь алкогольного сп'яніння ОСОБА_2, не зазначено цифрових показників наявності алкоголю в його крові або сечі, в той час, як допустимим показником є до 0,2 проміле алкоголю в крові.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не в повній мірі дотримався вимог статей 245 та 252 КУпАП, не врахував відсутність належних і достатніх доказів вини ОСОБА_2, не з'ясувавши в повній мірі всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до необґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, суд першої інстанції зазначив, що доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №075699, згідно з яким водій ОСОБА_218 вересня 2018 року о 02 год. 45 хв. в м.Одесі по вул. Розумовській, 37, у порушення п. 2.9а ПДР, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, а також висновком медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння № 001177 від 18 вересня 2018 року, складеного о 03 год.30 хв., згідно якого ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Однак, апеляційний суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення серії БД №075699, не може свідчити про скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки, як було вказано вище, ні свідки, ні поняті при складані даного протоколу присутні не були, в свою чергу ОСОБА_5 будь-яких пояснень по протоколу також не давав.

З метою з'ясування обставин справи, а також питань щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, та висновку медичного огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, апеляційним судом був викликаний до суду майор поліції ОСОБА_4, який складав протокол про адміністративне правопорушення серії БД №075699 (а.с.29). Запит суду отриманий начальником УПП в м. Одесі 28.012019 року (а.с.30), однак до суду 06.02.2019 року, на 12 год. 45 хв. вказана особа не з'явилась.

Таким чином, враховуючи, що будь-яких доказів вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять, і додаткових доказів цих обставин суду апеляційної інстанції надано не було, останній дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є обґрунтованими і знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

У зв'язку з викладеним, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити, постанову Приморського районного суду м.Одеси від 18 грудня 2018 року скасувати і прийняти нову постанову, якою провадження у справі у відношенні ОСОБА_2 закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 18 грудня 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі у відношенні ОСОБА_2 закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда