Провадження № 33/4820/474/19
Справа № 682/1820/19 Головуючий в 1-й інстанції Шевчук В. В.
Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Мазуркевича Олександра Станіславовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 серпня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Нетішин, мешканця АДРЕСА_1 , який є військовослужбовцем НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді сплати на користь держави штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керувати транспортним засобом.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

За постановою суду, ОСОБА_1 9 червня 2019 року о 02 годині 50 хвилин в місті Славута по вул. Кузовкова керував транспортним засобом марки «Опель Рекорд» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту - 1,19%0. Стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 встановлено в Славутській ЦРЛ. Таким чином ОСОБА_1 порушено п 2.9 (а) Правил дорожнього руху та вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

Непогоджуючись з постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, а справу провадженням закрити.

Постанову суду вважає незаконною, такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що порушено його право на захист та справедливий судовий розгляд, оскільки суд розглянув справу без його участі, при цьому він не був належним чином повідомлений про такий. Крім того, він не міг бути присутнім в судовому засіданні під час винесення постанови, оскільки перебував на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні в/ч НОМЕР_3 в м. Хмельницькому.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Оскільки такий строк пропущений не був, суд вважає таке залишити без розгляду.

Так, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 10 вересня 2019 року, що підтверджується його розпискою, наявною в матеріалах справи (а.с. 26). Цього ж дня звернувся до суду з апеляційною скаргою, отже строк на апеляційне оскарження постанови він не пропустив.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені в ній доводи, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції були виконанні не в повній мірі.

Висновок суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.
Зокрема, винуватість ОСОБА_1 підтверджується даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 390797 від 9 червня 2019 року, згідно яких 9 червня 2019 року о 02 годині 50 хвилин в місті Славута по вул. Кузовкова ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Опель» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Стан сп`яніння ОСОБА_1 зафіксовано в медичному закладі -Славутській ЦРЛ, результат тесту - 1,19%0, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- висновку Славутської ЦРЛ щодо результатів медичного огляду від 9 червня 2019 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння 1,19 %0 (а.с. 2).
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про порушення судом першої інстанції його права на захист та справедливий судовий розгляд, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.
Так, при розгляді справи судом першої інстанції було дотримано вимоги закону про повідомлення правопорушника про час та місце розгляду справи, шляхом надіслання на адресу, яку він повідомив та, яка вказана у протоколі, а саме: АДРЕСА_1 , рекомендованих листів з повісткою про виклик. Однак, такі не були вручені ОСОБА_1 з незалежних від суду причин, зокрема, через його відсутність за вказаною адресою. Також, в матеріалах справи наявні акти від 18 червня та 27 червня 2019 року, згідно даних яких, судовим розпорядником Славутського міськрайонного суду не вдалось вручити судову повістку ОСОБА_1 за вказаною адресою, оскільки такий відсутній (а.с. 7, 11).

Про місце своєї роботи ОСОБА_1 не повідомив, вказавши працівникам поліції та лікарю, що він працює, що унеможливило суд надіслати судову повістку за місцем його роботи, тобто до військової частини.

Отже, судом вживались всі можливі заходи для повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, чого ОСОБА_1 не зробив.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статтей при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.
А тому, суд першої інстанції правильно, на виконання вимог ст. 277 КУпАП, з дотриманням строків розгляду даної справи, здійснив її судовий розгляд у відсутність ОСОБА_1 .
Разом з тим, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було надано можливість довести свою невинуватість у вчиненому вищевказаному правопорушенні всіма можливими способами, не забороненими законом. Однак, він такими не скористався, жодних доказів, які б підтверджували його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в ході апеляційного розгляду не надав.
Посилання апелянта на перебування його на стаціонарному лікуванні у день винесення постанови, у зв`язку з чим був позбавлений можливості прибути в судове засідання, а отже про порушення судом його права на захист, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки у розпорядженні суду станом на час розгляду справи така інформація була відсутня, оскільки ОСОБА_1 не виявив бажання про таке повідомити.

Доводи ОСОБА_1 про порушення процедури проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки йому дали продувати прилад, який за декілька хвилин продувала інша особа, апеляційний суд до уваги не бере, виходячи з наступного.

Згідно даних копії журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння Славутської ЦРЛ останній огляд, перед тим, як ОСОБА_1 проходив такий, був проведений 08.06.2019 року об 11 годині 45 хвилин. ОСОБА_1 проходив огляд 09.06.2019 року о 4 годині 00 хвилин, тобто цього дня перед ним огляди не проводились.

Відповідно до даних акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 84 від 09.06.2019 року, складеного лікарем Славутської ЦРЛ, зі слів ОСОБА_1 останній вказаної дати «пив пиво».

Отже, будь-яких порушень при проведенні огляду ОСОБА_1 у медичному закладі за допомогою приладу Драгер апеляційним судом не встановлено. Показники вказаного приладу є належним та допустимим доказом у справі.

Посилання апелянта на те, що показники приладу «Драгер» є недопустимими доказами, оскільки такий не внесений до Реєстру спеціальних технічних засобів, на увагу суду не заслуговує, враховуючи наступне.

Так, відповідно до п. 10 Порядку направлення водіїв транспортних засобів на проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров проводиться в будь - який час доби за методикою та із застосуванням приладів, дозволених для використання МОЗ.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння в медичному закладі за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810».

Відповідно до даних свідоцтва про державну реєстрацію № 14455/2014 газоаналізатор Drager Alcotest згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 № 1529 внесений до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволений для застосування на території України. Строк дії свідоцтва необмежений, тому жодних обмежень щодо даного виду газоаналізатору не передбачено.
Отже, прилад «Drager Alcotest 6810», за допомогою якого був проведений огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння входить до переліку дозволених спеціальних технічних засобів для встановлення ознак алкогольного сп`яніння, його показники є належним доказом у справі.

Що стосується доводів захисника про те, що огляд на стан сп`яніння в медичному закладі був проведений не лікарем, а медичною сестрою під наглядом лікаря, то вказане не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, накладаючи стягнення на останнього, судом першої інстанції були порушені вимоги ч. 1 ст. 33 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Натомість, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовуючи щодо нього адміністративне стягнення у виді сплати на користь держави штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортним засобом, суд не вказав строк, на який останній позбавлений права керувати транспортним засобом. Тобто, накладаючи стягнення на ОСОБА_1 , суд фактично позбавив його права керувати транспортним засобом протягом усього життя.

Згідно п. 4 ч. 8, ч. 9 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зміни оскаржуваної постанови в частині накладення стягнення на ОСОБА_1 , що не погіршить його становища.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині накладення стягнення - змінити.
Накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді сплати на користь держави штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
В решті постанову залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.