ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження: 33/818/121/19 Головуючий І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кружиліна О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - ОСОБА_2

за участю секретаря - Ілюхіної К.А.

захисника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

29 жовтня 2018 року працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 158930 стосовно ОСОБА_4 за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Згідно з протоколом серії БД № 158930, 29 жовтня 2018 року о 10-00 годині, в м. Харкові, по вул. Шевченко, 244, водій ОСОБА_4 керував транспортним засобом «Renault 19», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Пройшов огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки з використанням газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» ARH-0316 в присутності двох свідків. Результат огляду 0,61 проміле. З результатами був незгоден. Пройшов огляд на стан алкогольного спяніння, висновок № 2218 КЗОЗ ХОНД є позитивний, перебуває в стані алкогольного спяніння.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. на користь держави з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Не погодившись з постановою судді, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2018 року, вилучити з нарко-диспансеру біологічну речовину ОСОБА_5 для направлення її на експертизу.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_4 подав клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження, в якому зазначає, що пропустив строк на подачу апеляційної скарги з поважних причин. Мотивує клопотання тим, що останній день подачі апеляційної скарги припадає на вихідний святковий день.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, апеляційний суд приймає до уваги, що доводи клопотання про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення не спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, значно відступив від принципів повноти та обєктивності судового розгляду, в порушення вимог статті 268 КУпАП розглянув справу у відсутності ОСОБА_4, не допитав свідків, не призначив експертиз, під час винесення постанови не врахував положень статті 33 КУпАП.

Зазначає, що працівниками поліції було незаконно зупинено автомобіль ОСОБА_4 та поліцейськими було порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного спяніння.

Вважає, що адміністративне стягнення, якому було піддано ОСОБА_4, не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, оскільки показники газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», що відображені в протоколі, не відповідають дійсності, а висновок експерта є фіктивним та зроблений з порушенням «Інструкції

про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3, який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Визнаючи ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суддя виходив з того, що вина в діях ОСОБА_4 повністю доведена та підтверджується даними доказами, що містяться в матеріалах справи.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею130 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (пункт 6 розділу І Інструкції).

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Інструкції, установлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Результати огляду на стан спяніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду (пункт 10 розділу ІІ Інструкції).

Згідно пункту 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Судовим розглядом встановлено, що 29 жовтня 2018 року о 10-00 годині, в м. Харкові, по вул. Шевченко, 244, водій ОСОБА_4 керував транспортним засобом «Renault 19», д.н.з. НОМЕР_1, був зупинений працівниками поліції, в ході спілкування у водія були виявлені ознаки алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Пройшов огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки з використанням газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» в присутності двох свідків, не погодився з результатами проведеного огляду. Пройшов огляд на стан алкогольного спяніння в медичному закладі охорони здоровя, відповідно до якого ОСОБА_4 перебуває у стані алкогольного спяніння.

Зазначені обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 158930 від 29 жовтня 2018 року, який складено поліцейським саме за керування саме водієм ОСОБА_4 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, водій порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Вчинення водієм ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується:

- актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою до нього. Результат огляду на стан спяніння становив 0,61 проміле алкоголю у видихаємому повітрі при допустимій нормі 0,2 проміле. ОСОБА_4 акт підписав;

- поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, які засвідчили факт, що ОСОБА_4 пройшов огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою «Drager Alcotest 6820» за результатами якого вміст алкоголю в видихаємому повітрі складає 0,61 проміле та виявив бажання пройти огляд на стан спяніння в медичному закладі охорони здоровя, від надання пояснень водій ОСОБА_4 відмовився;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2218 від 29 жовтня 2018 року за результатами якого ОСОБА_4 перебуває у стані алкогольного спяніння;

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано, що ОСОБА_4 погодився пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, огляд пройшов в присутності двох свідків, результат огляду становив 0,61 проміле. З результатами не погодився та виявив бажання пройти огляд на стан спяніння в медичному закладі. При цьому жодних зауважень чи заперечень щодо неправомірної зупинки транспортного засобу працівниками поліції або порушення проведення огляду на стан спяніння ОСОБА_4 не виявляв;

- даними про відсторонення водія ОСОБА_4 від керування транспортним засобом, яке здійснено в порядку передбаченому частиною 1 статті 266 КУпАП та відповідно до розписки громадянина ОСОБА_8, останній зобовязався доставити автомобіль на місце парковки.

Відповідно до частини 4 статті 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі Інструкція 2) особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 таким правом не скористався, пояснення не надав, протокол про адміністративне правопорушення БД № 158930 від 29 жовтня 2018 року підписав, копію протоколу отримав. При цьому, заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протокол за частиною 1 статті 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних не заявляв.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції, Інструкції 2, поліцейськими дотримано.

Апеляційний суд прийшов до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 158930 від 29 жовтня 2018 року ОСОБА_4 складений в установленому законом порядку, протокол відповідає вимогам статті 256 КУпАП, Інструкції, розділам ІІ, ІХ Інструкції 2.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_4 зі сторони працівників поліції або свідків було необєктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, рішення суду, тощо) ОСОБА_4 суду не надано, висновок лікаря не оскаржено.

Відповідно, у суді першої інстанції та апеляційного суду відсутні підстави для визнання наданих доказів необ'єктивними.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 суддею відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів наявних в матеріалах справи повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення. Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Доказів щодо спростування висновків судді про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і апеляційному суду.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції в порушення вимог статті 268 КУпАП розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП

З матеріалів справи вбачається, що суддя неодноразово відкладав розгляд справи за клопотанням правопорушника та його захисника та кожен раз належним чином вживав заходи для повідомлення ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суддя обґрунтовано застосував норми статті 268 КУпАП, щодо необовязкової присутності при розгляді справи, належним чином повідомленої особи яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_4 неодноразово було заявлено клопотання про зупинення розгляду апеляційного перегляду адміністративної справи, у звязку з подання ОСОБА_4 адміністративного позову про визнання дій працівників поліції противоправними.

В додатках до зазначеного клопотання апеляційному суду надано витяг з єдиного реєстру судових рішень, в якому міститься ухвала судді Київського районного суду м. Харкова від 14 січня 2019 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі, зі змісту якого вбачається, що 10 січня 2019 року до Київського районного суду надійшов адміністративний позов, в якому позивач просить визнати дії УПП у Харківській області щодо оформлення протоколу серії БД № 047626 від 15 червня 2018 року.

Апеляційний суд критично оцінює дані дії правопорушника, оскільки апелянт оскаржує постанову судді, яка була винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 складеного працівниками поліції 29 жовтня 2018 року, та серія протоколу зазначена БД № 158930.

З урахуванням викладеного апеляційний суд приходить до висновку, щодо зловживання ОСОБА_4 своїми правами передбаченими статтею 268 КУпАП та намагання ввести апеляційний суд в оману для уникнення адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо порушення суддею при накладенні на нього адміністративного стягнення вимог статті 33 КУпАП, а саме неврахування суддею його особи, майнового стану, помякшуючих обставин не гуртуються на вимогах закону та не приймаються апеляційним судом, оскільки відповідно до частини 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому положення частини 2 статті 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП на ОСОБА_4 не враховуються.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді не спростовують.

З врахуванням викладеного, за наслідками апеляційного перегляду справи, апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2018 року .

Керуючись ст. ст. 245, 266, 278, 280, 283, 294, 295 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_4 пропущений строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду ОСОБА_2