КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та її захисника Санченка Р.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючогоза адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження в справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 13 вересня 2017 року о 08 годині 12 хвилин на пл. Тараса Шевченка, перехрестя пр. Мінського та вул. Полярної м. Києві, керуючи транспортним засобом «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не надав перевагу в русі та здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , який здійснював круговий рух по головній дорозі, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим порушив п. 2.3 (б), 16.11 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Оболонського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року скасувати та закрити провадження щодо нього по справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх доводів посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП та вважає, що суддя формально розглянув дану справу, ґрунтуючись на постанові Київського апеляційного суду від 30 листопада 2018 року, що іншого учасника ДТП ОСОБА_2

Апелянт вказав, що складений відносно нього протокол не містить доказів на підтвердження наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, щодо недотримання ним вимог п.п. 2.3. б, 16.11 ПДР України і цей протокол складений лише на підставі заяви захисника ОСОБА_2 - адвоката Санченка Р.Г., без вивчення всіх матеріалів, схеми ДТП, фотографій з місця пригоди.

На переконання апелянта, складений протокол сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, вказав, що експертизою було встановлено, що дії обох водіїв перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Вислухавши ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, іншого учасника ДТП ОСОБА_2 та її представника - адвоката Санченка Р.Г., які заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується зібраними по справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД 181877 від 12 березня 2019 року, згідно якого, 13 вересня 2017 року о 08 годині 12 хвилин на пл. Тараса Шевченка, перехрестя пр. Мінського та вул. Полярної м. Києві, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не надав перевагу в русі та здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , який здійснював круговий рух по головній дорозі, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим порушив п. 2.3 (б), 16.11 Правил дорожнього руху України;

- схемою місця ДТП від 13 вересня 2017 року;

- фотографіями з місця ДТП;

- висновком експертного авто технічного дослідження від 26 жовтня 2017 року, згідно якого, причиною даної ДТП, з технічної точки зору є виїзд автомобіля Hyundai Tucsonз другорядної дороги на головну, по якій рухався автомобіль Hyundai SantaFe, тобто невідповідність дій водія HyundaiTucson ОСОБА_1 вимогам п. 16.11 ПДР України.

При цьому, в судовому засіданні було встановлено, що місце зіткнення автомобілів відбулося на виїзді з другорядної дороги на перехрестя де організовано круговий рух. На фотознімках з місця ДТП чітко видно, що в місці виїзду з другорядної дороги, по якій рухався ОСОБА_1 встановлено знак 2.1. ПДР України.

Відповідно до знаку 2.1 ПДР України, водій повинен дати дорогу транспортним засобом, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі. Тобто водій, виїжджаючи на головну дорогу з другорядної, повинен надати перевагу в русі автомобілям, які рухаються по головній.

Пунктом 2.3.б Правил дорожнього руху визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 16.11. Правил дорожнього руху на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Отже, аналіз наведених доказів в їх сукупності свідчить про порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження, а тому наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, постановою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2018 року встановлено, що водій ОСОБА_2 не порушувала п.п. 2.3(б), 10.1, 16.12 ПДР України, оскільки здійснювала рух по головній дорозі на якій організовано круговий рух і за наслідками апеляційного розгляду справи стосовно ОСОБА_2 провадження у справі закрито за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Посилання апелянта на необґрунтованість висновків суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є такими, що не заслуговують на увагу, так як повністю спростовуються дослідженими судом доказами, яким надана належна оцінка.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції, яким встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушенням, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження в даній справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Оболонського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження в справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова