Справа № 199/636/19
ПОСТАНОВА

іменем України

13 березня 2019 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Щербина-Почтовик І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

15.01.2019 о 00:50 годині у місті Дніпро по проспекту Слобожанському 1П, водій ОСОБА_1, керувала автомобілем Volkswagen Passat B5 державний номерний знак SO 3498 R, з ознаками наркотичного спяніння, а саме: порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, поведінка що не відповідає обстановці. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння, в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1порушила вимоги п.2.5 Правил Дорожнього руху.

ОСОБА_1, була сповіщена про дату, час і місце судового розгляду справи судовими повістками, які направлялися поштою, а також через офіційний веб-сайт судової влади, тобто судом прийнято вичерпні заходи для її повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з'явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є обєктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «ОСОБА_2 проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1, не зявилася в судове засідання, визнано можливим розгляд справи у її відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №180307 від 15.01.2019, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлена, про що свідчить її підпис в протоколі, 15.01.2019 о 00:50 годині у місті Дніпро по проспекту Слобожанському 1П, водій ОСОБА_1, керувала автомобілем Volkswagen Passat B5 державний номерний знак SO 3498 R, з ознаками наркотичного спяніння, а саме: порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, поведінка що не відповідає обстановці. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння, в установленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків.

При перегляді відеозапису, що міститься у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан спяніння та повідомила, що пройде огляд самостійно протягом двох годин. Також ОСОБА_1 пояснила, що на даний час вона перебуває під дією лікарських препаратів, оскільки знаходиться на лікуванні та вживає якісь медичні препарати.

Відповідно до письмових показів свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, останні підтвердили, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан спяніння. Згідно показів свідків у останньої були наявні ознаки наркотичного спяніння.

Таким чином, ОСОБА_1, мала можливість пройти самостійно огляд в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак своїм правом не скористалася. Та не спростувала доказів наданих уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, встановлено, що 15.01.2019 ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин дії ОСОБА_1, враховуючи межі складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, повинні бути вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортними засобами в стані наркотичного сп'яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і остання підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1, ступінь її вини, відсутність обставин, що помякшують або обтяжують її відповідальність, вважаю за необхідне накласти їй адміністративне стягнення у виді штрафу.

При цьому, виходячи із системного аналізу абзацу 3 пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», враховується, те, що є неможливим призначення стягнення у виді позбавлення права керування особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами.

Таким, чином, оскільки відповідно до Довідки Департаменту ПП УПП в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 не отримувала посвідчення водія, то є неможливим призначення їй стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Тому саме стягнення у виді штрафу, буде необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1накласти адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 401 КУпАП стягнути з ОСОБА_1на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Щербина-Почтовик

13.03.2019