Єдиний унікальний номер 756/9928/19 Головуючий в суді I інстанції Жук М.В.
Апеляційне провадженя № 33/824/3725/19 Суддя-доповідач Гриненко О.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року суддя Київського апеляційного суду Гриненко О.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2019 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави.

Як зазначено в постанові, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №328524, ОСОБА_1 , 22.07.2019 року приблизно о 00 год. 40 хв. в м. Києві по пр-ту Г.Сталінграда, 64, керував транспортним засобом ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2019 року, в якій посилаючись на незаконність оскаржуваної постанови просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване судове рішення постановлено з порушеннями норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд першої інстанції під час розгляду справи порушив його право на захист, оскільки не задовольнив клопотання про відкладення розгляду справи та не надав час для вибору захисника, чим позбавив його можливості скористатися правовою допомогою. Також, апелянт зазначає, що йому не було надано можливості повністю ознайомитись з матеріалами справи, зокрема, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який долучений до матеріалів справи. Вказує, що під час судового розгляду, обставини справи не з`ясовувались, докази долучені поліцейськими до матеріалів справи не досліджувались, що позбавило його можливості надати свої пояснення по справі. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки як вважає апелянт, викладенні в ньому обставини, порушенням ним вимог п.2.5 ПДР є незрозумілими. Вказує, що матеріали справи не містять жодного доказу, який би вказував на те, що він керував транспортним засобом та його зупиняли працівники поліції, як не містить і доказів на якій підставі був зупинений транспортний засіб. При цьому, посилаючись на ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», ОСОБА_1 зазначає у своїй апеляційній скарзі, що жодної з перелічених в указаній статті Закону підстав для зупинки транспортного засобу матеріали справи не містять. Крім того, в поясненнях свідків, які були складені на заздалегідь підготовленому бланку, відсутні відомості про те, який саме огляд на стан сп`яніння пропонували працівники поліції та з якими ознаками алкогольного сп`яніння був водій, а також того, що він керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння, як про це зазначено в оскаржуваній постанові та протоколі про адміністративне правопорушення.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який разом зі своїм захисником підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Однак, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , зазначених вимог закону в повній мірі не дотримався, що призвело до прийняття сумнівного рішення, з точки зору його законності. Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Згідно із ст.283 КУпАП, постанова в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи. Як видно з оскаржуваної постанови, суд першої інстанціїї, в порушення вимог ст. 283 КУпАП, виклав лише обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 328524 від 22 липня 2019 року. Обставини ж адміністративного правопорушення, які суд установив під час розгляду справи, в постанові щодо ОСОБА_1 відсутні.

Таким чином, постанова Оболонського районного суду м.Києва від 04 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не може вважатися законною та в усякому разі підлягає скасуванню.

У відповідності до ч.2 ст.252 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначених вимог закону суддею місцевого суду належним чином дотримано не було.

В ході апеляційного перегляду справи встановлено, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП уповноваженою особою патрульної поліції наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №328524 від 22 липня 2019 року з долученими поясненнями свідків та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Однак, як слушно зазначає у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 , письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, складені на заздалегідь заготовлених бланках пояснень, в яких взагалі не зазначено на стан якого виду сп`яніння було запропоновано пройти огляд. Відсутність даної інформації в поясненнях свідків унеможливлює визнання вказаних письмових пояснень належними доказами, так як відмова водія транспортного засобу від проходження в установленому порядку огляду на стан конкретного виду сп`яніння - алкогольного чи наркотичного складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неправомірності зупинки транспортного засобу під його керуванням працівниками поліції.

У відповідності до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені органами доходів і зборів відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 взагалі не містять даних про причини зупинки автомобіля ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . З переглянутого в ході апеляційного розгляду справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, також не можливо встановити причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 патрульними поліцейськими. Відсутня дана інформація і в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №328524 від 22 липня 2019 року, складеного відносно ОСОБА_1 .

Викладене вище свідчить, що суддя місцевого суду, в порушення вимог ст.245 КУпАП, не дотримався всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , що призвело до ухвалення рішення, сумнівного з точки зору його законності.

Враховуючи зазначене вище, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що достатніх, належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП матеріали справи не містять, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду Київської області від 04 вересня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І.Гриненко