КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №33/824/2622/2019 Суддя в суді першої інст. - Бурбела Ю.С.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя в суді апел. інст. - Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.02.2019 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.02.2019 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 384 гривень 20 копійок.

Не погоджуючись із постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.02.2019 року, ОСОБА_1 12.06.2019 року електронною поштою направив до суду першої інстанції апеляційну скаргу на вказану постанову в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Зокрема, в клопотанні, ОСОБА_1 посилається на те, що в судовому засіданні присутній не був, його не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, а про наявність оскаржуваної постанови він дізнався лише 05.06.2019 року з Єдиного Державного реєстру судових рішень.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.02.2019 року задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП винесена 18.02.2019 року.

Апеляційну скаргу, апелянт подав лише 12.06.2019 року, тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження.

З постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.02.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно не був присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції 18.02.2019 року.

Разом з тим, відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини зазначається, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

Так, з матеріалів справи вбачається, що 03.01.2019 р. до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшли матеріали у справі про адмінправопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

11.01.2019 року, за адресою, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, як адреса проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судом першої інстанції направлена повістка про виклик ОСОБА_1 в судове засідання на 21 січня 2019 року (а.с.4). Дану повістку ОСОБА_1 отримано не було і у зв`язку з закінченням строку зберігання, було повернуто на адресу суду першої інстанції (а.с.5).

21.01.2019 року справу було знято з розгляду та призначена на 18.02.2019 року на 11 год. 00 хв. і Києво-Святошинським районним судом Київської області відповідно направлено повістку про виклик ОСОБА_1 в судове засідання (а.с.7), яку також ОСОБА_1 отримано не було і у зв`язку з закінченням строку зберігання, було повернуто на адресу суду першої інстанції (а.с.8).

Вказані обставини свідчать про те, судом першої інстанції вжито всіх заходів щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про судові засідання, а відтак, посилання апелянта на те, що суд першої інстанції належним чином його не повідомляв про дату час, та місце розгляду справи, спростовуються матеріалами справи.

В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 знаючи ще з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення про те, що в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області здійснюється розгляд справи щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судові повідомлення, надіслані судом не отримав та самостійно не цікавився ходом розгляду справи, тим самим знехтував своїми процесуальними обов`язками.

У зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції, судом, відповідно до вимог КУпАП, ОСОБА_1 супровідним листом від 18.02.2019 року була направлена копія постанови (а.с. 10).

Окрім того, відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Згідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974 256) (Aleksandr Shevchenkov. Ukraine), заява N8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 лютого 2019 року в справі № 369/116/19 надіслана до реєстру 25.02.2019 року та оприлюднена 27 лютого 2019 року. Тобто, за умови достатньої зацікавленості та здійснення відповідного моніторингу судових рішень, ОСОБА_1 мав можливість ознайомитись з повним текстом зазначеного судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, та міг оскаржити її в апеляційному порядку у встановлений законом строк.

Тому посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що про наявність постанови він дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень лише 05.06.2019 року. за умови надіслання її туди 25.09.2019 року, не свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Що стосується посилання апелянта в клопотанні на те, що саме з часу отримання судового рішення слід обраховувати строк на його оскарження, то вони не ґрунтуються на законі, оскільки положення ст. 289 КУпАП не стосуються апеляційного оскарження постанов судді у справах про адміністративні правопорушення, яке регулюється ст. 294 КУпАП.

Будь-яких інших посилань на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження клопотання не містить, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апелянт не підтвердив поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, і підстав для його поновлення, відповідно не находить, в зв`язку з чим в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.02.2019 року слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.02.2019 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.02.2019 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Кепкал Л.І.