ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/283/19 Справа № 199/9799/18 Суддя у 1-й інстанції - Воробйов В. Л. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 січня 2019 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 29 листопада 2018 року о 23 годині 42 хвилини в районі будинку № 9 по вул. Військовій у м. Дніпрі, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Шкода", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння (тремтіння рук, обставини, що не відповідають дійсності, зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів, мови, збуджений стан), і в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду для визначення стану сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 384 гривні 20 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який просить скасувати постанову щодо нього у зв'язку із невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що суд не прийняв до уваги, що в протоколі не вказано від якого саме медичного огляду (наркотичного чи на стан алкогольного) сп'яніння він відмовився та де саме він повинен пройти цей огляд, крім того, в поясненнях свідків це також не зазначено.

Вказує на те, що суддя не врахував, що в Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак сп'яніння не міститься таких ознак сп'яніння як "обставини, що не відповідають дійсності", "зіниці ока не реагують на світло", які зазначені в протоколі щодо нього.

Також працівниками поліції було йому повідомлено про причину зупинку як перебування схожого автомобілю у розшуку, однак у рапорті, який перебуває в матеріалах справи, вказано іншу причину зупинки, тобто рухався в темний час доби без ввімкненого світла фар.

Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказані дата та час його складання - 30 листопада 2018 року о 00 годин 20 хвилин, де немає даних про те, що його автомобіль вилучений поліцейськими, натомість, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП вчинене нібито ним 30 листопада 2018 року о 01 годині 30 хвилин знаходиться рапорт поліцейського ОСОБА_2 в якому вона вказує, що його автомобіль евакуйований на штраф майданчик згідно ст. 130 КУпАП, тобто, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП після того, як складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП о 00 годин 20 хвилин та евакуйований автомобіль на штраф майданчик, о 01 годині 30 хвилин він знову був зупинений за порушення Правил дорожнього руху України.

Крім того, у матеріалах справи відсутнє направлення особи до найближчого закладу охорони здоров'я, однак форма такого направлення затверджена пунктом 8 Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак сп'яніння.

Посилається на те, що в порушення ст. 268 КУпАП судові засідання проводились без його участі, оскільки судових засідань в залі судового засідання жодного не було, а постанову отримав без будь-якого судового засідання, чим позбавили його права на захист.

Більш того, пояснення свідків у матеріалах справи мають сумнівний характер та є неповними, однак суду цього було достатньо, і свідки для допиту у судовому засіданні не викликались.

Також під час ознайомлення з відеозаписом нагрудних камер поліцейських (без звуку) в приміщенні суду, він помітив, що відео з місця події не повне.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності спростовуються матеріалами провадження.

Так, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення,в якому викладені обставини його вчинення; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, та іншими матеріалами справи, внаслідок чого суд дійшов вмотивованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Підстави ставити під сумнів зазначені докази відсутні, оскільки в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1. не спростовані докази.

Посилання ОСОБА_1 на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відображає всіх обставин правопорушення, у зв"язку з чим не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, не є слушними, оскільки протокол складений відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки містить чіткий виклад фактичних обставин адміністративного правопорушення відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відмова водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров"я є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він відмовився пройти огляд на стан сп"яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення поліцейськими вимог чинного законодавства, які в протоколі адміністративного правопорушення не зазначили, в чому саме він обвинувачується, у якій спосіб він має пройти медичний огляд, та зовсім не пропонували йому проходити огляд, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються протоколом адміністративного правопорушення, де зазначено про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження пройти медичний огляд на встановлення стану сп'яніння, а також відеозаписом з нагрудних камер співробітників поліції, з якого встановлено, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан сп'яніння, однак останній ухилявся від надання відповіді, що обґрунтовано зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення та оцінено судом як відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку (а. с. 1, 12).

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено щодо наявності ознак у ОСОБА_1 стану наркотичного сп"яніння, а тому доводи апеляційної скарги про те, що є незрозумілим, у якій спосіб він має пройти медичний огляд, є сумнівними, оскільки суть правопорушення в протоколі викладена відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, запропонований порядок проходження огляду у медичному закладі зафіксований на відеозапису події та доведений до відома ОСОБА_1

Пунктом 12 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Вказані положення Інструкції відповідають ст. ст. 12, 13 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», відповідно до яких встановлення наявності стану наркотичного сп'яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов'язки щодо проведення медичного огляду (обстеження), а медичний огляд проводиться за направленням поліцейських.

Отже, зазначеними нормативно-правовими актами регламентований порядок проведення огляду у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт відмови від проходження огляду на стан сп"яніння саме у медичному закладі підтвердили свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4, їх письмові пояснення відповідають оглянутому в суді апеляційної інстанції відеозапису події, а тому не можуть вважатися сумнівними, та як наслідок твердження ОСОБА_1 про не зазначення у письмових поясненнях свідків, від якого саме огляду він відмовився, спростовується матеріалами справи (а. с. 2, 3).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, що було порушено його право на захист, судові засідання проводились без його участі та постанову він отримав не під час судового засідання, не узгоджується з матеріалами провадження, оскільки ОСОБА_1 ознайомився із матеріалами провадження, про що свідчить розписка (а.п.8), йому було вручено пам"ятку про права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (а.п.9), ним було надано письмові пояснення суду із додатками (а.п.13-21), в апеляційній скарзі міститься посилання на те, що в суді переглядався відеозапис події, та під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 це підтвердив, що свідчить про проведення судового засідання у справі, а також 16 січня 2019 року ОСОБА_1 отримав постанову суду, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а. п. 26), оскаржив її в апеляційному порядку, що не свідчить про порушення його прав відповідно до ст.268 КУпАП.

Щодо посилання ОСОБА_1 на зазначені в постанові ознаки наркотичного сп'яніння, такі як "обставини, що не відповідають дійсності", "зіниці ока не реагують на світло" що не містяться в Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак сп'яніння, то вказані обставини не є слушними, оскільки в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року за № 1452/735 чітко зазначено в пункті 4, що ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

В пункті 3 вищевказаної Інструкції зазначено, що ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

В протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 зазначені ознаки сп»яніння, що передбачені зазначеною Інструкцією, що свідчить його зміст, а тому викладені в ньому ознаки не спростовують факту наявності у ОСОБА_1 ознак сп'яніння.

Доводи ОСОБА_1 щодо зазначення співробітниками поліції різних причин зупинки його автомобілю не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду щодо доведення його вини.

Відсутність в матеріалах направлення водія для проходження огляду на стан сп"яніння та відсутність повної відеофіксації правопорушення не спростовують висновків суду, які підтверджуються іншими зазначеними у постанові суду доказами.

Суд в постанові пославсь на дослідження всіх наданих йому доказів, в тому числі і відеозапису, який підтверджує встановлені судом обставини та фактичну відмову особи пройти медичний огляд, клопотання про допит свідків в судовому засіданні суду першої інстанції не заявлялись, а тому відсутні підстави стверджувати про те, що судом було допущено неповноту судового розгляду.

Щодо часу вчинення правопорушення, то він підтверджується відеозаписом події, а тому відомості щодо часу вилучення автомобіля не впливають на висновки суду.

Беручи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги не можна визнати обґрунтованими .

Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження доказами, що також були дослідженими при апеляційному розгляді.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1, інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Враховуючи зазначене, в діях ОСОБА_1 у зв'язку із відмовою від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2019року - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2019року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко