Номер провадження: 33/813/1316/19
Номер справи місцевого суду: 502/1441/19
Головуючий у першій інстанції Манжос Н. В.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Пойзнер В.Є., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Войтова Р.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кілійського районного суду Одеської області від 14.08.2019 року відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новоселиця Ульянівського району Кіровоградської області, громадянина України, одруженого, працюючого на посаді головного спеціаліста відділу агропромислового розвитку Кілійської районної державної адміністрації Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.,а також стягнуто судовий збір у розмірі 384, 20 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , будучи головним спеціалістом відділу агропромислового розвитку Кілійської районної державної адміністрації Одеської області, який відповідно до положень Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом декларування та відповідальності за корупційні правопорушення, в порушення ч. 2 ст. 52 зазначеного Закону, не повідомив у період часу з 22.05.2018 р. по 31.05.2018 р. Національне агентство з питань запобігання корупції (далі НАЗК) про суттєві зміни у своєму майновому стані у зв`язку із придбанням 21.05.2018 р. транспортного засобу «FORD FOCUS», 2012 року випуску, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , оціночною вартістю 188 840 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 1 січня відповідного року.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів, особи яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, невідповідною вимогам закону та прийнятою із значними порушеннями матеріальних та процесуальних норм з огляду на наступне:

- службові особи ДЗЕ НПУ не належать до суб`єктів, які наділені правом проведення перевірки декларацій та повідомлень про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування, такими повноваженнями наділені лише працівники НАЗК, а співробітники ДЗЕ НПУ можуть лише складати протоколи про адміністративне правопорушення;

- суд залишив поза увагою той факт, що, відповідно до судової практики вищого спеціалізованого суду, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП визначається лише умисною формою вини, тому вчинення ним зазначеного правопорушення через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності;

- по даній справі відсутні також мотиви та мета вчинення правопорушення, пов`язаного із корупцією, оскільки він був впевнений, що не повинен подавати повідомлення про зміни в майновому стані, а повинен лише зазначити про факт придбання автомобіля в щорічній декларації;

- зазначений придбаний ним автомобіль, відповідно до положень сімейного законодавства, є сумісною власністю подружжя, тому він, ОСОБА_1 , фактично набув право власності лише на половину його вартості, що становить 54 750 грн. та не перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 01.01.2018 р. й тому не являється суттєвою зміною в його майновому становищі.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та провадження по справі відносно нього закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги та повторно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд критично відноситься до тверджень ОСОБА_1 про те, що в його діях відсутній склад інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки такі твердження є голослівними та, навпаки, спростовуються доказами по справі.

Так, диспозиція ч. 2 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

При цьому, ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) визначено поняття правопорушення, пов`язаного із корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

При цьому, зазначена ст. 1 Закону передбачає, що суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 Закону, суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, державні службовці.

Таким чином ОСОБА_1 як головний спеціаліст відділу агропромислового розвитку Кілійської районної державної адміністрації Одеської областіє суб`єктом декларування відповідно до Закону.

При цьому, згідно з вимогами ч. 2 ст. 52 Закону, у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 подав щорічну декларацію 30.01.2019 р. о 15:28 год., в якій в розділі «Цінне рухоме майно транспортні засоби» зазначено про придбання майна автомобіля «FORD FOCUS», 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , із зазначенням вартості автомобіля 100 000 грн. та дати його набуття 31.05.2018 р. (а.с. 38).

Станом на 01.01.2018 р. прожитковий мінімум для працездатних осіб, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» складав 1762 гривні.

Таким чином, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 56 ЗУ «Про запобігання корупції», сума, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент придбання транспортного засобу складала 88 100 (вісімдесят вісім тисяч сто) грн.

Разом із тим, ОСОБА_1 було порушено вимоги фінансового контролю, зокрема, не подано повідомлення до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, пов`язані із придбанням вищевказаного транспортного засобу «FORD FOCUS», д.н.з. НОМЕР_2 .

Про придбання згаданого транспортного засобу ОСОБА_1 повідомив НАЗК лише 30.01.2019 р., при подачі щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави за минулий рік.

Що стосується посилань ОСОБА_1 про те, що співробітники ДЗЕ НПУ не можуть проводити перевірку щодо своєчасності подання повідомлень про суттєві зміни в майновому стані суб`єктів декларування апеляційний суд звертає увагу на наступні положення закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в ст.ст. 218 - 221 цього Кодексу, зокрема, передбачені ст. 172-6 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

В свою чергу, ст. 1 Закону містить визначення поняття «спеціально уповноважений суб`єкт у сфері протидії корупції», відповідно до якого це органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 12 Закону, у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням Національного агентства.

Відповідно до Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого Наказом НПУ №81 від 07.11.2015 р., Департамент захисту економіки Національної поліції України є міжрегіональним територіальним органом у складі кримінальної поліції Національної поліції України та згідно із законодавством України здійснює оперативно-розшукову діяльність.

До завдань ДЗЕ НПУ, серед іншого, відноситься боротьба з корупцією й хабарництвом у сферах, які мають стратегічне значення для економіки держави, та серед посадових осіб органів державної влади і самоврядування; протидія корупційним правопорушенням і правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Як вбачається зі змісту рапорту оперуповноваженого УЗЕ в Одеській області ДЗЕ ПНУ ОСОБА_2 І.П. (а.с.14), співробітники УЗЕ НПУ не проводили жодних перевірок відносно ОСОБА_1 щодо своєчасності подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, а лише виявили зазначене правопорушення під час аналізу інформації із відкритих джерел, зокрема, на офіційному веб-сайті НАЗК.

Окрім того, відповідно до наявного в матеріалах справи листа голови НАЗК ОСОБА_3 , адресованого голові НПУ ОСОБА_4 С. ОСОБА_5 . (а.с.76-77), Закон не передбачає затвердження НАЗК обґрунтованого висновку або повідомлення із встановленим фактом порушення вимог фінансового контролю у разі виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного із корупцією за ч.ч. 1 та 2 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, із системного аналізу вищевказаних положень законодавства можна дійти висновку про те, що законом не заборонено спеціально уповноваженому суб`єкту сфері протидії корупції, до якого відноситься УЗЕ НПУ, в разі виявлення ознак адміністративного правопорушення складати протокол про порушення вимог фінансового контролю, тому в даному випадку співробітники поліції не вийшли за межі своїх повноважень та цілком обґрунтовано склали протокол відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 176 КУпАП.

Доводи апелянта щодо відсутності в даному випадку складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176-2 КУпАП у зв`язку із відсутністю умислу на вчинення правопорушення апеляційний суд до уваги не приймає з огляду на те, що ОСОБА_1 під час прийняття на державну службу та її проходження був попереджений про обмеження, встановлені Законами України «Про державну службу», «Про запобігання корупції» 01.12.2015 р. (а.с. 29), що свідчить про те, що йому було достеменно відомо про його обов`язок подавати протягом 10 днів повідомлення до НАЗК про суттєві зміни в його майновому стані, проте останній своїх обов`язків не виконав, хоча при цьому передбачав настання наслідків своїх дій (непрямий умисел), чим допустив порушення вимог фінансового контролю та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Що стосується посилань ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що придбаний ним автомобіль, відповідно до положень сімейного законодавства, є сумісною власністю подружжя, тому він фактично набув право власності лише на половину його вартості, що становить 54 750 грн. та не є суттєвою зміною в його майновому становищі, апеляційний суд оцінює такі доводи критично та вважає, що вони суперечать матеріалам справи з огляду на наступне.

Так, дійсно, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) та ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу),

При цьому, п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України встановлює, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Враховуючи те, що, відповідно до щорічної декларації ОСОБА_1 за 2018 рік, останній власником придбаного автомобіля «FORD FOCUS», д.н.з. НОМЕР_2 , зазначив тільки себе (а.с. 38), апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний транспортний засіб, з огляду на викладені положення сімейного законодавства, є його особистою приватною власністю, про що він сам відкрито заявив під час заповнення декларації, у зв`язку із чим його посилання в апеляційній скарзі на належність автомобіля йому та дружині на підставі права спільної сумісної власності розцінюється апеляційним судом як позиція захисту та бажання уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Отже, враховуючи все вищевикладене в своїй сукупності, апеляційний суд доходить висновку про правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відтак, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а постанову суду першої інстанції, як законну та обґрунтовану необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кілійського районного суду Одеської області від 14.08.2019 року про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца