ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Осіік Д.В., за участю прокурора Острик О.В., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення№603/2019 від 30.07.2019 р., який надійшов з Управління захисту економіки в Одеській області департаменту захисту економіки Національної поліції України відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Одеської області, начальника юридичної служби ДП «МТП Южний», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси з Управління захисту економіки в Одеській області департаменту захисту економіки Національної поліції України надійшов протокол та додані до нього матеріали відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно протоколу №603/19 від 17.07.2019 ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника відділу юридичного служби ДП «МТП Южний», в порушення ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», при отримання 06.04.2018 року доходу який перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року, в якості заробітної плати, письмово не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинила адміністративне правопорушення. пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 06.04.2018 було отримано дохід у розмірі 99 тис. 395 грн. 32 грн., який складався з фактично виплаченої заробітної плати та інших платежів у розмірі 79 тис.19 грн. 28 коп., допустила порушення фінансового контролю, а саме ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», що виразилося в не повідомленні про суттєві зміни у майновому стані до Єдиного державного реєстру декларацій, осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме про отримання доходу у сумі 99 тис. 395 грн. 32 коп., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року та складає 56, 41 прожитковий мінімум, що свідчить про суттєву зміну у майновому стані ОСОБА_1

Опрацюванням відомостей з Реєстру встановлено, що Загвоздійна ЛС., не повідомила у встановлений термін НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме з 06.04.2018 по 16.04.2018, з моменту виникнення обов`язку у начальника відділу юридичного служби ДП «МТП Южний» ОСОБА_1 повідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, чим порушила вимоги ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції».

У судовому засіданні прокурор надав пояснення про те, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, у зв`язку з чим просить накласти на правопорушника адміністративне стягнення.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а в даному випадку про адміністративне корупційне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» або, з огляду на час вчинення правопорушення чи розгляду в суді,Законом України «Про запобігання корупції»; чи є особа винною в його вчиненні, отже чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

При цьому, при розгляді справ цієї категорії слід керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Крім того в своїх поясненнях ОСОБА_1 повідомила, що вона не мала умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Враховуючи викладені обставини, звертаю увагу на те, що рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Крім того, статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 , об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст.176-2 КУпАП, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Крім того, суддею встановлена відсутність в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст.176-2 КУпАП, оскільки правопорушення, передбачене ч.2 ст.176-2 КУпАП є правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Суб`єктивна сторона правопорушень, пов`язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків - самовпевненість.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП, протокол та додані до нього матеріали мали мати докази того, що ОСОБА_1 усвідомлював суспільну небезпечність не подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачала можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажала настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставилася до їх настання чи свідомо допускала їх настання.

Крім того, відповідно до ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З наданих до суду матеріалів відносно ОСОБА_1 , вбачається, що інкриміноване ій адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення було скоєно 16 квітня 2018 року та відповідно до моменту розгляду його судом, винесення цієї постанови, строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення минули.

Викладені обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, в зв`язку з чим провадження по адміністративній справі стосовно неї підлягає закриттю на підставі п.1) ч.1 ст.247 КУпАП.

А тому, керуючись п. 1 ст. 247 ст. ст. 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за фактом вчинення 16 квітня 2018 року правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення» - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти діб з дня її винесення.

Суддя