КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/83/2019 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Скорін А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М. розглянувши апеляційну скаргу адвоката Павлова І.Г. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року, якою ОСОБА_3визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року ОСОБА_3визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 16 квітня 2018 року о22 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Зодчих, 68, керував автомобілем «RenaultMegane», д.н.з. НОМЕР_3, з ознаками алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2. 9 «а» ПДР України,тим самимвчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку проводився у присутності двох свідків за допомогою алкотестеру «Drager» прилад № 0572 результат тесту 2,17проміле.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат ПавловІ.Г. в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просивпостанову Святошинського районного суду міста Києва від 24 травня 2018 року скасувати у зв'язку з відсутністю події і складу правопорушення та закрити провадження у справі. Свої вимоги обґрунтовувавтим, що вказана постанова винесена з істотним порушенням вимог процесуального права, а тому підлягає скасуванню з тих підстав, що суд не повідомив ОСОБА_3про час та місце розгляду справи; разом з тим суд не з'ясував всі обставини справи, не допитав свідків;розглянув справу поверхнево і формально, оскільки взагалі не звернув увагу на наявність в матеріалах справи постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 278207 від 16 квітня 2018 року.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник Павлов І.Г.посилається на те, що про рішення суду першої інстанції ОСОБА_3дізнався 24 липня 2018 року, під час ознайомлення з матеріалами справи.

Розглянувши клопотання адвоката Павлова І.Г. в інтересах ОСОБА_3, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити йому строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_3 належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання а також про вручення йому копії рішення у передбачений законом строк.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, захисника Павлова І.Г., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 423396 від 16 квітня 2018 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_3 16 квітня 2018 року о 22 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Зодчих, 68, керував автомобілем «RenaultMegane», д.н.з. НОМЕР_3, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку проводився у присутності двох свідків за допомогою алкотестеру «Drager».

У судовому засіданні в апеляційній інстанції ОСОБА_3 свою винність у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 16 квітня 2018 року о 22 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Зодчих, 68 автомобілем «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_3, не керував, а лише знаходився в салоні припаркованого автомобіля; не заперечував, що перебував у стані алкогольного сп'яніння; до місця, де був припаркований автомобіль «Renault Megane», його привезла драйвер ОСОБА_4, однак через непорозуміння, які виникли під час поїздки, вона залишила автомобіль і пішла, а він намагався викликати іншого драйвера.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила, що 16 квітня 2018 року на прохання дружини ОСОБА_3, яку особисто знала, погодилася надати за окрему плату послугу «Драйвер», оскільки ОСОБА_3 перебував у нетверезому стані. Під час поїздки у них виникли непорозуміння, а тому вона припаркувала автомобіль «RenaultMegane», д.н.з. НОМЕР_3, за адресою: м. Київ, вул. Зодчих, 68, та залишила там автомобіль, в якому знаходився ОСОБА_3, попередивши про це його дружину.

Крім того, у матеріалах справи міститься копія постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 278207, з якої убачається, що водій автомобіля «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_3, здійснив зупинку, стоянку (не аварійну) ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини. Наведена обставина підтверджує доводи ОСОБА_3 про те, що на момент прибуття працівників поліції автомобіль «Renault Megane» не рухався, а був припаркований.

Суд апеляційної інстанції, дотримуючись загальних засад судочинства, положень Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вжив всіх заходів, передбачених законом, для перевірки викладених в апеляційні скарзі доводів з метою усунення суперечностей, неодноразово (6 разів) викликав у судове засідання працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6, однак вони, повідомлені належним чином, у судові засідання не з'явились, причини неявки не повідомили.

З оглянутого в суді апеляційної інстанції відеозапису нагрудної камери інспектора поліції убачається, що огляд ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння проводився за допомогою спеціально технічного приладу «Drager».

Докази, зокрема роздруківка результатів огляду на стан алкогольного сп'яніння, пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозапис з нагрудної камери поліцейського не спростовують пояснення ОСОБА_3 у тій частині, що він не керував автомобілем «Renault Megane».

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З урахуванням наведеного, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка усунула би обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, як кожен окремо так і в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та дійшов помилковоговисновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі.

Згідно статті8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції Україниособа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, постанова судді місцевого суду в цій частині як незаконна підлягає скасуванню, а провадження на підставі ст. 247 КУпАП - закриттю.

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання адвоката Павлова І.Г. в інтересах ОСОБА_3 про поновлення строку задовольнити.

Поновити адвокату Павлову І.Г. в інтересах ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від24 травня 2018 року.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року, якою ОСОБА_3визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПскасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.М.Сітайло