ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/63/19 Справа № 211/4867/18 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Крот С.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., -

за участю:

представника особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності,

адвоката ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваної постанови суду першої інстанції та протоколу про адміністративне правопорушення 30 вересня 2018 року приблизно о 00.50 годині водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Вечірньокутській біля будинку № 54 А у місті ОСОБА_3 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, почервоніння очей, тремтіння рук). Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння водій ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат просить постанову суду першої інстанції - скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, судом було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження.

Вказує, що працівниками поліції було порушено процедуру направлення водіїв для огляду на стан сп'яніння та його підзахисному не було видано направлення на проходження огляду на стан сп'яніння. Одночасно вказує, що його підзахисного не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду провадження, чим самим порушено його право на захист.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_1, який просив задовольнити апеляційну скаргу за викладених у ній обставин, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були залучені в якості свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився на вимогу працівників поліції пройти огляд у встановленому законом порядку для встановлення стану алкогольного спяніння; частково поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які бачили, що водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Ford Mondeo»; направленням на огляд водія ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного спяніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно яким водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності обєктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного спяніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд на місці за допомогою спеціального технічного засобу або в медичному закладі охорони здоров'я.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому слід зазначити, що згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази, наявні в матеріалах провадження, у своїй сукупності та прийти до висновку про винність чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.

Аналізуючи доводи апелянта про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи було допущено порушення процедури направлення водіїв для проходження огляду та не було надано його підзахисному ОСОБА_2 направлення на проходження огляду на стан спяніння в установі охорони здоровя, то слід зазначити, що в матеріалах провадження наявне направлення на огляд водія ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного спяніння до закладу охорони здоровя (а.с. 7), в якому зазначені ознаки алкогольного спяніння, які було виявлено у ОСОБА_2 працівниками поліції.

Що стосується доводів адвоката стосовно того, що його підзахисного не було повідомлено про дату та час розгляду справи чим самим порушено його право на захист то слід вказати, що матеріалами провадження встановлено, що між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір на надання правової допомоги останньому (а.с. 13) при цьому за клопотанням захисника судом першої інстанції було неодноразово перенесено розгляд справи та 03.12.2018 року здійснено розгляд справи при цьому проігноровано клопотання захисника про перенесення розгляду обгрунтовуючи це тим, що адвокат здійснює спробу затягнути процес розгляду провадження задля уникнення відповідальності його підзахисним, таке порушення судом апеляційної інстанції не вважається суттєвим, оскільки воно ніяким чином не свідчить про порушення ОСОБА_2 права на захист з огляду на обізнаність його захисника про день та час розгляду справи, при цьому такі обставини ніяким чином не можуть слугувати підставою для скасування по суті правильного рішення з огляду на встановлені фактичні обставини справи доведеності винності ОСОБА_2 у вчиненому.

Інші доводи апелянта мають формальний характер, у зв'язку з чим оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_2до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_8