Справа № 199/7940/19
ПОСТАНОВА

іменем України

16.10.2019 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю: захисника - адвоката Ткаченко К.О.,

ВСТАНОВИВ:

17.09.2019 о 22:20 годині у місті Дніпрі по вул. Берегова, 121 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Daewoo Lanos», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленому порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був сповіщеним про дату, час і місце судового розгляду справи, тобто судом прийнято вичерпні заходи для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ордеру на надання правничої (правової) допомоги № 05-09/1 від 05.09.2019 інтереси ОСОБА_1 в суді першої інстанції представляє адвокат Ткаченко К.О.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності, не з`явилася в судове засідання, визнано можливим розгляд справи у її відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП, але за участі її захисника.

Так, в судовому засіданні захисник Ткаченко К.О. надала письмові пояснення відповідно до яких сторона захисту вважає, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно закрити на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки: справа не містить акту огляду водія на стан наркотичного сп`яніння; не містить направлення ОСОБА_1 у заклад здоров`я для проходження ним огляду на стан сп`яніння; у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні підписи двох свідків; у письмових поясненнях свідків відсутні відомості, щодо ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 ; відсутні зафіксовані дані щодо ознак, які б підтверджували, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, при цьому у справі є неповна відеофіксація з камер нагрудних спостережень, яка б вказувала на те, що ОСОБА_1 було зупинено саме за кермом транспортного засобу з подальшим роз`ясненням останньому його прав та обов`язків. При цьому, захисник стверджує, що працівники поліції повинні були провести огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння на місці із застосуванням спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, враховуючи те, що вони у подальшому не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення захисника, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 146444 від 17.09.2019, слідує, що даний протокол містить відомості щодо: дати і місця його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол. Протокол містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків; пояснення водія ОСОБА_1 ; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний працівником поліції, який його склав і ОСОБА_1 , якому роз`яснені його права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що зроблена відмітка у протоколі. Дані відомості спростовують твердження сторони захисту щодо не роз`яснення водію його прав та обов`язків.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його підпис в протоколі та власноруч записані пояснення про те, що: « ОСОБА_2 не бере на себе відповідальність за його авто, тому він не може його залишити без нагляду».

При цьому, слід критично оцінювати доводи захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить підпису всіх свідків, виходячи з наступного.

Як слідує з візуального вивчення протоколу про адміністративне правопорушення, останній містить два підписи в графах «підпис» навпроти відомостей щодо свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ці підписи відповідають їх зображенням, які знаходяться в письмових поясненнях вищевказаних свідків. Те, що захисник два підпису свідків, які є в протоколі про адміністративне правопорушення, рахує за один підпис, є власною думкою захисника, яка спростовується змістом даного протоколу.

Навіть, якщо припустити, що протокол про адміністративне правопорушення був би підписаний лише одним із свідків, про що вказує захисник, це не може вказувати на порушення вимог КУпАП під час складання даного протоколу, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 256 КУпАП протокол при наявності свідків і потерпілих може бути підписано також і цими особами. Тобто законом не передбачено обов`язку підписання протоколу про адміністративне правопорушення як потерпілим у справі, так і свідками, оскільки ч. 2 ст. 256 КУпАП використовує вставне слово «може», яке вказує на право підпису протоколу потерпілим та свідками, яке здійснюється на розсуд останніх.

Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які вони надали працівнику поліції 17.09.2019, слідує, що свідки, кожен окремо, вказали, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому порядку медичного огляду для визначення стану сп`яніння.

Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, слідує, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Так, протокол про адміністративне правопорушення містить як ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені у ОСОБА_1 працівником поліції, так і дії водія щодо ухилення від огляду відмова водія.

За таких обставин слід зазначити, що вимогами вищевказаного Порядку зобов`язано фіксувати ознаки стану сп`яніння лише в протоколі про адміністративне правопорушення, а наявність двох свідків у справі є обов`язковою лише для фіксації відмови водія транспортного засобу від проведення огляду та саме в присутності двох свідків працівник поліції складає протокол про адміністративне правопорушення.

В даному випадку вищевказані вимоги Порядку працівником поліції були дотримані та свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 своїми письмовими поясненнями та підписами засвідчили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому доводи захисту в цій частині судом відхиляються.

Слід критично оцінювати і доводи сторони захисту про те, що водію ОСОБА_1 не запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, враховуючи те, що він орендує автомобіль і не міг залишити його на місці зупинки без нагляду.

Ці доводи захисника не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, оскільки згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, а п. 7 розділу ІІІ вказаної Інструкції передбачає, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Вказані положення Інструкції відповідають вимогам ст.ст. 12, 13 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», відповідно до яких встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження).

У зв`язку із викладеним доводи сторони захисту, щодо порушення порядку проходження огляду, є безпідставними.

В даному випадку проходження водієм огляду на місці зупинки не передбачено, а тому акт огляду на місці не складається, оскільки встановлення стану наркотичного сп`яніння відбувається виключно у медичних закладах, а не на місці поліцейським.

Застосування п. 10 Розділу ІІ зазначеної вище Інструкції щодо складання акту на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) у цьому разі є недоречним, оскільки щодо ОСОБА_1 встановлено ознаки виключно наркотичного сп`яніння.

У відповідності до відеозапису з нагрудних камер відеоспостереження працівників поліції, слідує, що 17.09.2019 ОСОБА_1 , який перебував за кермом автомобіля «Daewoo Lanos», не виказує жодних заперечень щодо того, що він не керував вказаним автомобілем, або, що він не перебуває з ознаками наркотичного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 лише відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, мотивуючи своє рішення небажанням залишати даний транспортний засіб на місці зупинки, що суперечить вимогам п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин слід констатувати, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

До доводів захисника про те, що процедура огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння також була порушена через не складання направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, слід відноситися критично, оскільки наявність такого направлення є підставою, в першу чергу, для проведення відповідного огляду закладом охорони здоров`я, в результаті чого в ньому зазначаються результати такого огляду. В даному ж випадку водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому відсутність у матеріалах справи вищевказаного направлення або його не складання працівником поліції не може вказувати на відсутність з боку ОСОБА_1 порушень вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху.

Слід критично відноситися і до доводів сторони захисту про те, що оскільки водій ОСОБА_1 в подальшому не був відсторонений від керування транспортним засобом, відповідно і огляд на стан сп`яніння проведений з порушенням ст. 266 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння та на час спілкування з працівниками поліції не залишав салон автомобіля, що з однієї сторони вказує на відсутність фізичної і процесуальної можливості відсторонити даного водія від керування транспортним засобом, а з іншої сторони таке не відсторонення водія не спростовує факту порушення водієм вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху.

Доводи захисника щодо неповної відеозйомки події не впливають на висновки суду, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП дана відеозйомка є лише одним із доказів, яка оцінена судом у сукупності з іншими доказами у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , який офіційно не працевлаштований, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, вважаю за необхідне накласти йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко