ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/315/19 Справа № 205/86/19 Суддя у 1-й інстанції - Калініченко Г. П. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, його захисника - адвоката Єсіпової К.В., потерпілих - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, 07 грудня 2018 року о 17:20 годин, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1, в районі о/е №413, при зміні напрямку руху, виконуючи маневр розвороту, не переконався у безпеці власного маневру для інших учасників дорожнього руху, не зайняв крайнє ліве положення, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Volvo-460», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався у попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода, пасажири автомобілів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову змінити в частині накладення адміністративного стягнення, наклавши на нього штраф у розмірі 340 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги ОСОБА_2 посилається на те, що судове засідання фактично не проводилось та він мав лише розмову з помічником судді. З огляду на вказані обставини, твердження суду про невизнання ним своєї вини є безпідставними. ОСОБА_2 повністю визнає обставини, зазначені у протоколі та зауважує, що на визнання ним своєї вини вказують пояснення потерпілого.

Окрім наведених обставин, ОСОБА_2 просить врахувати суд, що він має намір працевлаштуватись водієм, оскільки наразі не працює та в нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_4, які проти задоволення скарги не заперечували, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в апеляційному порядку не оскаржується. За таких обставин, суд апеляційної інстанції перевіряє обґрунтованість рішення суду в межах заявлених в апеляційній скарзі вимог.

Так, вирішуючи питання правильності визначеного судом першої інстанції виду адміністративного стягнення, за доводами апелянта, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, про те, що накладаючи на ОСОБА_2 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, суд належним чином не мотивував своє рішення в цій частині, не зазначив на підставі яких даних він дійшов висновку про необхідність накладення на ОСОБА_2 саме такого виду стягнення та не дотримався принципу індивідуалізації.

Згідно з ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Між тим, судом першої інстанції не було обговорено питання про накладення на ОСОБА_2 передбаченого законом менш суворого адміністративного стягнення.

Як видно з оскаржуваної постанови, суд встановив, що у діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та з урахуванням особи правопорушника, характеру вчиненого, ставлення до нього, вважав за доцільне застосувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. При цьому при накладенні адміністративного стягнення фактично вимоги ст. 33 КУпАП судом враховані не були.

З огляду на зазначене, враховуючи, що ОСОБА_2 свою вину визнав повністю, відшкодував завдані збитки потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також ті обставини, що він має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_7, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, що потребує матеріального забезпечення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом'якшення адміністративного стягнення, шляхом накладення штрафу.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині накладеного виду адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2019 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, змінити в частині накладеного виду адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко