КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/8794/19Головуючий у І інстанції: Федосєєв С.В.
Провадження №33/824/3501/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 07 серпня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати через порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи та неправильно встановив, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки такий висновок не підтверджується належними та допустимими доказами.

Зазначає, що складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому не вказано, від проходження якого саме огляду відмовився ОСОБА_1 - на місці за допомогою спеціального приладу або ж у лікаря-нарколога, тобто він фактично не містить суті вчиненого правопорушення. До протоколу не долучено пояснення особи, яка притягається до відповідальності, рапорти працівників поліції та інші матеріали, які містять інформацію про вчинене правопорушення.

Крім цього, у протоколі не конкретно зазначено місце зупинки транспортного засобу, а також прізвище поліцейського, який його складав.

При цьому, звертає увагу на відсутність в матеріалах справи направлення на проходження огляду до медичного закладу, що спростовує факт вимоги пройти такий огляд.

З позиції апелянта, не підтверджуються обставини вчинення правопорушення і показаннями свідків, зазначених у протоколі, оскільки їхні пояснення викладені на заздалегідь підготовлених бланках, що викликає сумнів у їх достовірності.

За наслідками апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ГО «Щит Громади» про взяття ОСОБА_1 на поруки та звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст.21 КУпАП з передачею матеріалів на розгляд громадської організації.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він 25.05.2019 року 02:00 год. керував транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , по Броварському проспекту в м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чимпорушив п.2.5 ПДР України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя послався на докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Всупереч апеляційний доводам ОСОБА_1 , складений щодо нього протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить чітко викладену суть вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила, особу, яка його склала. Також протокол містить дані про свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якими засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку перевірки на стан алкогольного сп`яніння. Разом з протоколом до суду передані додатки до нього (письмові пояснення свідків, розписка про залишення транспортного засобу на зберігання). Відсутність рапортів працівників поліції не перешкоджає об`єктивному встановленню обставин правопорушення.

Викладені в протоколі обставини підтверджуються також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якої вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та за допомогою приладу Драгер, повідомивши про підстави для цього, проте водій у присутності вказаних свідків від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Всупереч доводам ОСОБА_1 , складений щодо нього протокол також містить його пояснення по суті правопорушення та підпис про те, що йому роз`яснювалися передбачені законом права.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі, інспектором не складалось відповідне направлення.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначає апелянт у поданій апеляційній скарзі.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах визнав його винуватим у порушенні п.2.5 ПДР України, та притягнув його до відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції також вважає неможливим звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з передачею матеріалів на розгляд громадської організації.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 позитивно характеризується у колективі ГО «Щит громади», яка клопоче про передачу його на поруки, суд апеляційної інстанції не знаходить законних підстав для звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст.21 КУпАП у зв`язку з передачею матеріалів на розгляд громадської організації, оскільки це не буде відповідати характеру вчиненого правопорушення.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 07 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз