Справа № 581/142/19
Провадження № 3/581/57/19
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 березня 2019 року сел. ОСОБА_1

Суддя Липоводолинського районного суду Сумської області Бутенко Д.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли від Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уроженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, інвалідності не маючого, ідентифікаційний номер судом не встановлено,

за ч. 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),

в с т а н о в и в :

Опис обставин, установлених судом під час розгляду справи

1. У тексті протоколу про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2019 року, складеного ДОП Липоводолинського ВП ГУПН в Сумській області, лейтенанта поліції ОСОБА_3, зафіксовані ті обставини, що 23 лютого 2019 року гр.ОСОБА_2 займався реалізацією бензину по місцю проживання без відповідних дозволів, державної реєстрації, як суб'єкта господарської діяльності, ліцензії на певний вид господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, а саме: збув 30 літрів дизельного пального по ціні 20 грн. за 1 літр.

Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності

2. До суду ОСОБА_2 повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Докази та фактичні дані, які подані суду службовою особою органу поліції

3. Докази, які подані службовою особою органу поліції в обгрунтування факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ГР № 052091 від 23 лютого 2019 року, в якому викладена узагальнена сутність вищенаведених дій особи, що притягається до адміністративної відповідальності (а.с. 2);

- протоколом огляду домогосподарства від 23 лютого 2019 року з фототаблицями до нього, з якого вбачається, що у сараї підсобного господарства по місцю проживання з дозволу ОСОБА_2 в сел. Липова Долина Сумської області по вул.Бойківська,29 виявлено пять пластикових каністр з дизельним пальним, ємкістю 20 літрів кожна (а.с.7-10);

- оголошені письмові пояснення ОСОБА_2 про продаж ним дизельного пального в кількості 30 літрів 23 лютого 2019 року ОСОБА_4 по 20 грн. за 1 літр із метою отримання прибутку (а.с.5);

- оголошеними письмовими поясненнями ОСОБА_4 про придбання ним 23 лютого 2019 року вранці у гр. ОСОБА_2 30 літрів дизпалива по ціні 20 грн. за літр (а.с. 5 зворот);

- довідкою Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області від 23 лютого 2019 року про результати проведення перевірки та прийняття рішення про припинення перевірки за фактом події, що не містить ознак кримінального правопорушення від 23 лютого 2019 року (а.с.5);

Висновки суду

4. Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини вчинення правопорушення, суд уважає, що сукупністю досліджених доказів не підтверджена ні подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, за участі ОСОБА_2, ні склад цього адміністративного правопорушення в діях зазначеної особи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція), яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд. За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішенні спору, повязаного з правами та обовязками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при її обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

У п. 82 рішення Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) від 06 липня 1976 року у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» сформульовані три самостійні критерії для визначення поняття «кримінальне обвинувачення»: перший критерій національного права, другий критерій коло осіб на, яких поширюється закон, і характеру правопорушення, та третій критерій критерій мети та тяжкості покарання (у залежності від тяжкості визначених законом санкцій та обмежень). Якщо хоча б один із критеріїв може бути застосований у будь-якій справі, то скоєне правопорушення слід розглядати за кримінально-правовим аспектом. У даній справі, з огляду на норму ч.1 ст.164 КУпАП, диспозиція якої поширюється на широке коло осіб, які можуть порушувати порядок провадження господарської діяльності, а санкція цієї статті має достатньо суворі види стягнень у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої. На думку суду, це свідчить про те, що санкція вищевказаного закону має каральний і стримуючий характер.

З урахуванням викладеного, слід уважати, що адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.164 КУпАП за своїм змістом і санкціями по двом вищевказаним критеріям відноситься до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

5. При розгляді справ про адміністративні правопорушення даної категорії суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи у вчиненні проступку поза розумним сумнівом, що є характерним для справ з «кримінальним обвинуваченням». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (про це зазначено у п. 53 рішення Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) від 20 вересня 2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України», у п. 161 рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Із досліджених судом доказів не вбачається достовірне і безсумнівне підтвердження факту проведення ОСОБА_2 господарської діяльності зі збуту 23 лютого 2019 року фізичній особі 30 літрів дизельного пального по ціні 20 грн. за 1 літр. без державної реєстрації як субєкта господарювання і без отримання ліцензії на продаж паливних матеріалів.

Так, протокол про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2019 року містить посилання на встановлені узагальнені відомості щодо збуту особою, яка притягається до відповідальності, 30 літрів дизельного пального по ціні 20 грн. за 1 літр. без державної реєстрації субєктом господарювання і без відповідної ліцензії. У даній справі протокол про адміністративне правопорушення з вищевказаними додатками до нього не може бути визнаний єдиним належним доказом у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали б жодних сумнівів у суду з цього приводу. На думку суду, фактичних відомостей викладених у цьому документі та у поясненнях ОСОБА_2, наданих ним та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, недостатньо для визнання винуватим зазначеної особи у порушенні порядку провадження господарської діяльності, оскільки нижченаведені докази формують «розумний сумнів» у доведеності зазначеної обставини.

6. Так, у матерілах справи відсутні достовірні відомості з відповідного реєстру про нереєстрацію ОСОБА_2 у встановленому законом порядку в якості субєкта господарської (підприємницької) діяльності, а також відомості про неотримання ним у відповідному державному органі ліцензії на проведення господарської діяльності з паливно-мастильними матеріалами, що підлягають обовязковому доказуванню у підтвердження елементів обєктивної сторони порушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

7. За змістом ч.2 ст.3, ст.42 Господарського кодексу України будь-яка підприємницька (господарська) діяльність повинна мати систематичний і постійний характер (два і більше разів на рік) з надання тих чи інших послуг, виконання робіт з досягненням економічного результату та з метою отримання прибутку тощо, що також не підтверджено поданими суду матеріалами. У протоколі про адміністративне правопорушення не наведено посилань на норми чинного господарського законодавства, які порушені особою щодо якої порушується питання про притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки норма диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП є відсилочною, що свідчить про неконкретність сформульваного проступку, який інкримінується ОСОБА_2 До цього, на думку суду, одноразовий продаж ОСОБА_2 30 літрів дизельного пального ОСОБА_4 не є підприємництвом, як різновидом господарської діяльності, і відповідно не є діянням, як обовязковим елементом обєктивної сторони порушення, передбаченого вищевказаним законом.

8. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за відсутністю події (фактів систематичного проведення господарської діяльності ОСОБА_2 без реєстрації в якості субєкта господарської діяльності та без отримання відповідної ліцензії) та за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП (не підтверджена наявність обєктивних ознак вищевказаного проступку та субєкта даного проступку: всіх складових обєктивної сторони у виді діяння та суб'єкта вищевказаного порушення, оскільки матеріалами не підтверджено факт систематичного та цілеспрямованого умисного продажу дизельного пального вищевказаною особою без реєстрації в якості суб'єкта підприємницької діяльності та без отримання для даного виду відповідної ліцензії з метою отримання прибутку).

Керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 62 Конституції України, ст.1, 9, 23, 33, 164, п.1 ст.247, 276-285 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в:

1. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною першою статті 164 КУпАП, закрити за відсутністю події і складу зазначеного адміністративного правопорушення.

2. Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Д. В. Бутенко