ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 661/3055/19
Головуючий в 1 інстанції Чирський Г.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року

Суддя Херсонського апеляційного суду Гемма Ю.М.,

за участю захисника Матвієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 вересня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 17.06.2019 р. о 23:48 год. в Херсонській області м. Нова Каховка по вул. Довженка керував автомобілем Audi A3 д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, однобічне та неповне з`ясування всіх обставин справи. В обґрунтування доводів указує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано фактичні обставини справи, а саме той факт, що він не відмовлявся від проходження проходити обстеження на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів і в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження такої відмови. Вважає, що зупинка його транспортного засобу була незаконною, оскільки співробітниками поліції не повідомили причину зупинки та не довели факт вчинення ним правопорушення. Крім того, співробітники поліції не направили його для проходження огляду на стан сп`яніння до медичного закладу, що підтверджується матеріалами провадження, оскільки в них відсутнє відповідне направлення. Також, зазначає, що протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності від 18.06.2019 року є недопустимим доказом, адже був складений поліцейськими без його присутності та навіть не підписаний ним. Таким чином, у справі відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ним дій, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення. З цих підстав просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі.

ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про його обов`язкову участь в апеляційному розгляді, не надходило.

Заслухавши пояснення захисника Матвієнко Н.А., яка підтримала апеляційні вимоги, наведені ОСОБА_1 , просила їх задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено у ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст.130 КУпАП.

Пунктом 2.9 а) Правил дорожнього руху України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Натомість, відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №200425 від 18 серпня 2019 року, 17.06.2019 р. о 23:48 год. в Херсонській області м. Нова Каховка по вул. Довженка водій ОСОБА_1 керував автомобілем Audi A3 д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відповідно до яких ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився. (а.с.7,8)

Крім того, з наявних в матеріалах справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 декілька разів пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, однак останній уникав відповіді на запитання, пояснюючи, що хоче дізнатись причину зупинки його транспортного засобу. Фактично співробітники поліції сприймали його поведінку як відмову, оскільки будь-які пропозиції щодо проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 були проігноровані.

Крім того, дії працівників поліції цілком узгоджувалися з вимогами п.3 ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію", в якому зазначено, що у разі наявності інформації, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, поліцейський може зупиняти транспортний засіб, що також відображено у рапорті інспектора ПП роти № 2 взводу № 1 батальйону УПП в Херсонській області ОСОБА_4 М ОСОБА_5 М ОСОБА_5 щодо надходження поліцейським усної заяви від громадян, що стало причиною зупинки автомобілю Audi A3 д/н НОМЕР_1 , а тому доводи апелянта в частині незаконності зупинки його транспортного засобу не ґрунтуються на вимогах закону.

Відсутність у матеріалах справи направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки це жодним чином не спростовує відмову апелянта від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 відмовлявся надавати працівникам поліції на їх вимогу будь-які свої документи та виконувати їх законні розпорядження, що позбавляло їх можливість виконувати свої службові обов`язки, зокрема, в частині оформлення направлення на медичний огляд та не свідчить про неправомірність їх дій.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що підтверджується доказами по справі, а тому доводи ОСОБА_1 в цій частині не заслуговують на увагу.

Тобто сам факт відмови апелянта від проходження огляду був причиною притягнення його до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом не було допитано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не заслуговують на увагу, оскільки останні неодноразово викликались судом, однак не прибули в судове засідання з причин, які не залежать від суду, про що свідчать відповідні поштові відправлення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився давати будь-які пояснення по суті порушення, а також відмовився від підписання протоколу про адміністративне правопорушення. Будь-яких зауважень щодо змісту протоколу від нього не надходило, що свідчить про реалізацію ним своїх процесуальних прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, і це не свідчить про порушення його права на захист. Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено з дотримання вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП.

Тому доводи апелянта про те, що при складанні протоколу поліцейськими були порушені його процесуальні права, слід визнати голослівними та такими, що не підтверджуються матеріалами справи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що при розгляді цієї справи суд першої інстанції, дослідивши всі зібрані у справі докази, дав їм належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, які зазначені у адміністративному протоколі, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

У зв`язку з чим, доводи апелянта про недоведеність його винуватості, не грунтуються на матеріалах справи.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, які повністю узгоджуються між собою, а інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 вересня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо нього залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду Ю.М.Гемма