ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2019р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду ОСОБА_1, розглянувши в м. Бахмут Донецької області справу про адміністративне правопорушення апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18.01.2019р., якою
ОСОБА_2, 15.10.1972р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,
в с т а н о в и л а :
Постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18.01.2019р., ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Зазначена постанова оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який в апеляційній скарзі:
- вважає оскаржувану постанову безпідставною та незаконною, такою що підлягає скасуванню;
- зазначає, що судом при постановленні оскаржуваного рішення порушено вимоги ст. 268 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення розглянуто за його відсутності, чим порушено його право на захист, а висновки про його винуватість не ґрунтуються на доказах;
- вказує, що повідомляв суд про неможливість участі у судовому засіданні у звязку із перебуванням на стаціонарному лікуванні, та не мав можливості приймати участь у розгляді справи;
- зазначає, що 04.11.2019р. в 17:36год. по вул. Херсонський м. Слов'янська Донецької області автомобілем керував його брат, а в автомобілі знаходилися його документи, в той час як він перебував вдома;
- вважає, що судом було порушено вимоги ст. 247 КУпАП, не було зясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи він винуватий у його вчиненні, чи підлягає відповідальності, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення питання по справі;
- прохає скасувати оскаржувану постанову про його притягнення до адміністративної відповідальності, та постановити нову постанову.
Про дату, час та місце судового розгляду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 повідомлений належним чином, проте у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги за таких підстав.
Апеляційним судом встановлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 проведено за його відсутності. Обґрунтовуючи своє рішення щодо можливості розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_2 неодноразово викликався у судове засідання, проте жодного разу до суду не зявився, надавав суду заяви про відкладення розгляду з різних підстав.
Судом першої інстанції зазначено, що подаючи заяви про відкладення судового розгляду призначеного на 10.01.2019р. та на 18.01.2019р. у звязку із хворобою, ОСОБА_2 не надав суду жодного документу на підтвердження його перебування у медичній установі. На запит суду із проханням зазначити медичний заклад, та надати документальне підтвердження перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні відповіді не надійшло.
Така поведінка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, дала підстави суд першої інстанції дійти висновку про умисне ухилення ОСОБА_2 від участі у судовому засіданні, свідоме затягування строків визначених ст. 38 КУпАП, та прийняти рішення про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення за його відсутності.
При цьому суд зазначив, що таке його рішення узгоджується із рішенням Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії від 07.07.1989р., згідно якого, у випадку коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права.
Із такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, вважає їх обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги про те, що судом при постановленні оскаржуваної постанови порушено вимоги ст. 268 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення розглянуто за його відсутності, чим порушено його право на захист, а висновки про його винуватість не ґрунтуються на доказах, те що він повідомляв суд про неможливість участі у судовому засіданні у звязку із перебуванням на стаціонарному лікуванні, та не мав можливості приймати участь у розгляді справи вважає безпідставними.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 користувався професійною правовою допомогою адвоката ОСОБА_3, однак не вжив заходів, щоб вказаний захисник прийняв участь у судовому засіданні та здійснив захист його прав та інтересів, надав суду докази на спростування його винуватості.
Враховуючи наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку про те що, суд першої інстанції не порушив вимог ст. 268 КУпАП, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 була належно повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не зявився, доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки суду не надав.
Апеляційний суд вважає за необхідне також зазначити, що безпосередньо апеляційним судом також неодноразово вживалися заходи спрямовані на виклик ОСОБА_2 у судове засідання. Проте, як було встановлено, ОСОБА_2 відмовився від послуг захисника ОСОБА_4, із яким була укладена угода про надання правової допомоги, контактний номер телефону, який було зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не належить, повідомлення, які були направлені рекомендованими листами адресатом не отримувались з невідомих причин. Також на адресу апеляційного суду ОСОБА_2 не було надано підтверджуючих документів щодо перебування на стаціонарному лікуванні, хоч про це наголошено в апеляційній скарзі.
З огляду на викладені вище обставини вбачається умисне ухилення ОСОБА_2 від участі у судовому засіданні, свідоме небажання дотримуватися належної процесуальної поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції на обґрунтування доведення винуватості ОСОБА_2 послався на протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 166186 від 04.11.2018р. (а.с.3); пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 04.11.2018 року (а.с.5,6); диск із відеозаписом з нагрудного реєстратора патрульного, який містить відеозапис з фактом порушення ОСОБА_2 ПДР (а.с.4).
Досліджуючи протокол про адміністративне правопорушення як доказ винуватості ОСОБА_2, суд першої інстанції визнав його належним та допустимим доказом, зазначивши, що він відповідає п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті та ст. 266 ч. 2 КУпАП.
На думку колегії суддів такий висновок суду першої інстанції є правильним, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він складений уповноваженою особою, у ньому відображено повні відомості на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у порушені ПДР України, та у відповідності з вимогами КУпАП.
З протоколу серії БД № 166186 від 04.11.2018р. вбачається, що 04.11.2018р. о 17:36год. ОСОБА_2 в м. Слов'янськ по вул. Херсонська, біля буд. № 7, керував транспортним засобом «TOYOTA AVENSIS» з державним номерним знаком АН2391ВВ, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Alcotester» 6820 чи проходження такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги проте, що 04.11.2019р. в 17:36год. по вул. Херсонський м. Слов'янська Донецької області автомобілем керував його брат, а в автомобілі знаходилися його документи, в той час як він перебував вдома на переконання апеляційного суду є безпідставними, оскільки спростовуються наявним в матеріалах справи про адміністративне правопорушення диском із відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції. З відеозапису вбачається, що водій транспортного засобу, який в момент зупинки транспортного засобу перебував за кермом автомобіля, на питання працівника поліції представився як ОСОБА_2, надав документи на підтвердження своєї особи, а також на питання працівника поліції чи вживав вин алкогольні напої підтвердив, що перебуває у стані алкогольного спяніння, у присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан спяніння.
Згідно п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я уповноважена особа в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія, щодо ухилення від огляду.
Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність по ній настає: 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, 2) наркотичного чи іншого сп'яніння 3) або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України), 4) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР України), 5) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).
З урахуванням наведеного вище, якщо водій транспортного засобу ухиляється від огляду на стан спяніння, який йому було запропоновано пройти з дотриманням всіх діючих вимог, відповідні його дії та ознаки сп'яніння зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, це є підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_2 на вимогу працівника поліції відмовився пройти в установленому порядку медичний огляд на стан сп'яніння, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом було порушено вимоги ст. 247 КУпАП, не було зясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чиє винуватий він у його вчиненні, чи підлягає відповідальності, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення питання по справі не мають під собою підґрунтя, оскільки зазначена вимога працівника поліції передбачена КУпАП та ПДР України.
Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18.01.2019р., якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, залишити без задоволення.
Постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18.01.2019р., якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя