Провадження № 33/801/163/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Клапоущак С. Ю.
Доповідач: Бурденюк С. І.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Бурденюк С.І. з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, адвоката Жовмір Д.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП

в с т а н о в и в :

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Згідно матеріалів справи, 12 грудня 2018 року об 11.15 год. в м. Вінниці по вул. Пирогова водій ОСОБА_2, в порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керував автомобілем марки «Mercedes - Benz S500», д/н НОМЕР_1, в стані наркотичного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку в КП «ВОНД «Соціотерапія» у лікаря-нарколога, медичний висновок №2908 від 12.12.2018.

В своїй апеляційній скарзі особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2019 року та закрити провадження по справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в його діях. Свої вимоги мотивує тим, що суд в постанові виклав перекручені пояснення свідка ОСОБА_4 та інспектора поліції. Крім того, відсутні відеозапис та свідки, які б підтвердили факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані сп'яніння.

В судовому засіданні в Апеляційному суді ОСОБА_2 пояснив, що він дійсно 12 грудня 2018 року знаходився в автомобілі за кермом, проте автомобілем не керував, оскільки автомобіль був вимкнений, ключів у нього не було. Автомобіль належить його товаришу, який вийнявши чіп, за допомогою якого заводиться автомобіль, пішов по своїх справах. Апелянт в цей час залишився в автомобілі та пересів на сидіння водія. Коли працівники поліції підійшли до автомобіля, автомобіль був вимкнений, а сам ОСОБА_2 автомобілем не керував. Щодо медичного висновку, то ОСОБА_2 пояснив, що він не вживає наркотичні засоби, оскільки займається спортом. Припускає, що при проведенні медичного огляду йому могло бути надано вже використане приладдя для встановлення наркотичного стану оглянутої особи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, думку адвоката Жовмір Д.О., які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_2, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга - підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом в порушення вимог ст.280 КУпАП не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП є необґрунтованим, не відповідає фактичним обставинам справи і спростовується доказами повно та всебічно дослідженими під час апеляційного розгляду справи.

На порушення вимог цього Закону та вимог ст. 279, 280 КУпАП районний суд дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, не дослідивши належним чином докази по справі, хоча зобов'язаний був з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилученням речей і документів, а також іншими документами.

Розглянувши справу, суддя місцевого суду дослідив матеріали справи, допитав свідка, інспектора поліції, проте не мотивував в своєму рішенні, чому взяв до уваги пояснення працівника поліції та відкинув пояснення ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння Апеляційний суд також не може вважати доказом керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані сп'яніння, оскільки сам ОСОБА_2 заперечує, що вживає наркотичні засоби, оскільки є спортсменом, а також заперечує керування транспортним засобом взагалі.

Так, в суді першої інстанції та в судовому засіданні при апеляційному розгляді не здобуто достатньо доказів того, що саме ОСОБА_2 керував автомобілем, будучи в стані наркотичного сп'яніння.

Свідок ОСОБА_4 у судому засіданні в суді першої інстанції підтвердив пояснення ОСОБА_2 щодо того, що останній не керував в той день автомобілем, за кермом сидів він, а ОСОБА_2 сидів на пасажирському сидінні. Потім він припарковав автомобіль і вийшов, а ОСОБА_2 сказав сісти за кермо на сидіння водія. Коли прийшов, біля автомобіля був патруль поліції.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 пояснив, що суд дещо невірно зазначив його пояснення, а саме те ,що в той день ОСОБА_2 не керував автомобілем, а знаходився на пасажирському сидінні. В подальшому він припарковав автомобіль на незначний термін ,та пішов по справах, а ОСОБА_2 сказав сісти на сидіння водія, щоб при потребі від'їхати автомобілем на інше місце. Проте ключів у ОСОБА_4 не було, а для керування автомобілем у ОСОБА_4 є чіпований ключ, який він ОСОБА_2 не залишив, оскільки взяв з собою, тому останній не мав жодних можливостей навіть завести автомобіль, в якому автоматично вимкнувся двигун.

Судом не дано оцінки тому, що за наявності у ОСОБА_2 ознак наркотичного сп'яніння, працівники поліції не відсторонили його від керування автомобілем, що є обов'язковим при такому правопорушенні у відповідності до ст. 266 КУпАП. Вказана обставина залишається не з'ясованою та сумнівною.

Також судом апеляційної інстанції викликалась лікар, яка, відповідно медичного висновку №2909, проводила медичне обстеження ОСОБА_2, яка мала б пояснити, яким саме чином проводився медичний огляд і за допомогою якого приладдя, проте даний лікар у судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, і вказані обставини залишились не з'ясованими, при умові ,що ОСОБА_2 зазначає, що декілька разів здавав аналізи і прилади були вже використані до нього, не стерильні.

Ні в суді першої інстанції, ні при апеляційному розгляді справи не здобуто жодного доказу, який би підтвердив ту обставину, що саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом, чи одну з умов або кваліфікуючих ознак , визначених ст. 130 КУпАП. Разом з тим, ОСОБА_2 пояснив суду, що він не керував автомобілем, лише сидів на сидінні водія, двигун був вимкнутий.

З огляду на викладене, суд не може спростувати доводів особи, що притягується до адміністративної відповідальності, через відсутність у справі доказів, які беззаперечно б доводили вину ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Вказані неточності та неузгодженості підтвердив допитаний при апеляційному розгляді свідок ОСОБА_4

Крім того, у судове засідання викликався працівник поліції Бердоус М.І., яким було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, проте він з'явився в попереднє судове засідання, яке було відкладено. Щодо цього судового засідання працівник поліції повідомив, що з'явитись не зможе через виробничу необхідність - несення ним служби на виборчих округах.

Тобто, працівник поліції не спростував доводи апеляційної скарги з посиланням на докази. Обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та обставини визнані доведеними районним судом, залишились сумнівними та недоведеними.

Вказане викликає сумніви у правдивості інформації, зазначеної в протоколі про адміністративне правопорушення, і усунити вказані сумніви в апеляційного суду не має процесуальної можливості.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах, при у мові, що ОСОБА_2 в судових засіданнях вини не визнав.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_2, апеляційний суд приходить до висновку, що при апеляційному розгляді справи не доведено, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суди покладається обов'язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

В зв'язку з зазначеним, постанова судді підлягає скасуванню, провадження в справі закриттю.

Керуючись ст.55 Конституції України ст. ст. 293, 294 КУ п АП, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: