ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 20 вересня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові,14 липня 2018 року о 03:05 год. в м. Дніпро, на вул. Гладкова, 7А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагували на світло, легке тремтіння кінцівок, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмови вся в присутності двох свідків шляхом не проходження відповідних процедур.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку. В апеляційній скарзі, просить постанову судді першої інстанції скасувати а провадження закрити у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст .130 КУпАП

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що він не згоден із прийнятим рішенням, оскільки воно прийнято без врахування всіх фактичних обставин справи, а зібрані по справі та досліджені в ході судового розгляду докази не є достатніми для визнання вини. Також вказує на те, що в протоколі не сформульоване, який саме огляд мав пройти на вимогу поліцейського та у який спосіб. Судом не приділено належної уваги деяким обставинам складання протоколу про адміністративне правопорушення, та направлення ОСОБА_1, для проходження медичного огляду. Також вказує на те, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності. Зазначає, що його не відсторонювали від керування. Також вказує на те, що суд розглянув справу поверхнево, оскільки не допитував свідків в судовому засіданні. Також вказує на те, що розгляд справи відбувся без його участі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_2 в судовому засіданні просили поновити їм строк на оскарження вищевказаної постанови, та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1 та його захисника, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_1, яка зводиться до його відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи та копія постанови своєчасно йому не направлялась, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску останнім строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю за необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд розглянув справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є хибними та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так у відповідності до ч. 2 ст. 268 КУпАП, дана категорія справ до вичерпного переліку за якими обов'язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відноситься, а тому суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, розглянув адміністративну справу.

В даному ж випадку, ОСОБА_1 було забезпечено право на апеляційний перегляд справи, що є одним з основних засад судочинства, встановлених статтею 129 Конституції України, та оскарживши постанову по справі про адміністративне правопорушення, в апеляційній скарзі виклав свої письмові пояснення, щодо інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД 168927 від 14 липня 2018 року, який складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; рапортом працівника поліції, де викладені фактичні обставини скоєння ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення а також те, що ОСОБА_1відмовився від проходження огляду, шляхом не проходження відповідних процедур у присутності двох свідків; висновком КП "ДНД" ДОР від 14.07.2018 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 не пройшов медичний огляд на стан сп'яніння; поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в присутності яких, водій відмовився від проходження медичного огляду у лікаря нарколога.

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1, від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об'єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

Посилання в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 на те, що матеріалами справи не підтверджено факт відмови від проходження медичного огляду у відповідності до диспозиції статті 130 КупАП, є безпідставними, оскільки матеріалами справи знайшло своє підтвердження об'єктивної сторони адміністративного правопорушення, яка виразилась у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, шляхом не проходження відповідних процедур.

Крім того, посилання останнього про неможливість проходження медичного огляду із фізіологічних та психологічних факторів, розцінюю критично, оскільки такі пояснення надані з метою уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Відповідно до абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року №14, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності направлення водія на проходження медичного огляду на стан сп'яніння, спростовується наявним в матеріалах справи висновком.

Так, як слідує із приписів вимог ч.2 та ч.3 ст. 266 КУпАП, огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків і тільки у разі незгоди на проведення такого огляду або незгоди з його результатом, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Проте, в даному випадку, поліцейськими було доставлено ОСОБА_1 до лікарні, де осатнній вже в лікарні відмовився від проходження такого огляду в порядку, передбаченому ст. 266 КУпАП, п. 8 Інструкції у зв'язку з чим направлення не видавалось і поліцейські.

Окрім цього, Порядок та Інструкція не містять положень про обов'язок працівників поліції вручати таке направлення на проходження медичного огляду на стан сп'яніння у разі відмови водія від його проходження.

Разом з тим, це не позбавило можливості ОСОБА_1 пройти такий медичний огляд за власною ініціативою на підставі його заяви, враховуючи, що стосовно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд не перевірив протокол на відповідність, оскільки в протоколі міститься суперечності, є безпідставними.

Так, судом було встановлено та досліджено обставини скоєння ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, на підставі яких суд дійшов висновку про наявність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП, в основу доведеності вини яких, суд поклав саме протокол про адміністративне правопорушення, який складений з дотриманням вимог ст. 256 КупАП та уповноваженою особою, в якому викладені обставини, час та місце скоєння адміністративного правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі, стосовно того, що судом не було викликано та не допитано свідків, є безпідставними, оскільки суд за власною ініціативою у відповідності до ст. 252 КупАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Увідповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Інших доказів відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 20 вересня 2018 року - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1- залишити без задоволення.

Постанову судді судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 20 вересня 2018 рокуу справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун