Провадження № 33/801/821/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковбаса Ю. П.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2019 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 122 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , працює приватним підприємцем, -

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 384 грн 20 коп. на користь держави.

В Постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 31.08.2019 року о 19 год. 25 хв., керуючи транспортним засобом марки «MERSEDES-BENZ», р/н НОМЕР_1 , в м. Вінниця, по вул. Брацлавська, 35, під час перестроювання з лівої смуги руху в праву не надав перевагу транспортному засобу марки «SKODA OKTAVIA TOUR» p/н НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, змусив водія різко гальмувати, змінювати напрямок руху та подавати звуковий сигнал, щоб уникнути зіткнення. Водій ОСОБА_1 порушив п. 10.3 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2019 року, і закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те що, він дійсно 31.08.2019 року близько 19 год 30 хв. керував автомобілем марки «MERSEDES-BENZ», р/н НОМЕР_1 , діяв відповідно до п. п. 9.2., 10.1 Правил дорожнього руху, аварійну ситуацію не створював. Зауважує, що відповідальність за ч. 4 ст. 122 КУпАП настає виключно за порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, а порушення водієм п. 10.3 ПДР не охоплюється диспозицією ч. ч. 1-3 ст. 122 КУпАП. Звертає також увагу, що в протоколі містяться виправлення дати події, а саме з 31.09.2019 року на 31.08.2019 року.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат Димбіцький Ю. В. та Лехцер І. А. підтримали подану апеляційну скаргу з викладених у ній підстав.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги приходжу до наступних висновків.

Відповідальність за ч. 4 статті 122 КУпАП настає виключно, за порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Як вбачається з диспозицій частин 1-3 статті 122 КУпАП, вони не передбачають відповідальності за порушення водієм вимог п. 10.3 Правил дорожнього руху, в якому закріплено обов`язок водія у разі перестроювання надати перевагу транспортним засобам, які рухаються в попутному напрямку по тій смузі на яку він має намір перестроїтися.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану постанову, на зазначене уваги не звернув.

Слід зауважити, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що адміністративні правопорушення за своєю суттю, за характером та метою стягнень які підялагють до застосування, є кримінальними для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI; та ухвалу щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» (Rybka v. Ukraine), заява № 10544/03, від 17 листопада 2009 року, Лучанінова проти України, заява № 16347/02, від 09 червня 2011 року).

У статті 69 Конституції України закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене приходжу до висновку, що оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП, подана апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувану постанову слід скасувати із закриттям провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, - скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом

Суддя Т. М. Шемета