Справа № 758/2128/19
3/758/1851/19 Категорія
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Бородій В. М., розглянувши матеріали, які надійшли з ГУ НП поліції Подільського управління у місті Києві, протокол серії АА 637758, про притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1,

за ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 27.01.2019 року, о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1, вчинила сварку з чоловіком ОСОБА_2, кидалась в бійку, виражалась нецензурною лайкою, чим своїми діями вчинила домашнє насильство.

ОСОБА_1 в судове засідання з'явилась, свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП- не визнала та пояснила, що дій, які відображені в протоколі про адміністративне правопорушення, не вчиняла. Зазначила, що в суді слухається справа про їх розлучення та розподіл майна, а ОСОБА_3 не хоче розлучатись і тому вчиняє наклеп на неї. Вказала, що нецензурною лайкою не виражалась, а по рішенню органу опіки вона має право на побачення з дитиною. Пояснила, що проживає окремо, а чоловік у квартирі, тому дитина залишилась по місцю проживання. Раніше до відповідальності не притягувалась. Дитині 2 роки та 8 місяців. Чоловік весь час зустрічі фіксує на відео та аудіо пристрої.

ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що для нього основний пріоритет це дитина, а дружина залишила сім'ю і пішла до іншого чоловіка та мало приділяє уваги дитині. Вказав, що ОСОБА_1 його принижувала та обзивала нецензурною лайкою. 27.01.2019 року був присутній він, дружина і дитина, інших свідків не було. Поліцію викликав, оскільки це позначалось на дитині. Події на відео та диктофон не записував, так як не знав, як дружина буде себе вести. В поясненнях він не зазначив, що вона виражалась нецензурною лайкою. Він відобразив це як словесна перепалка, на яку і посилався. Вислів нецензурна лайка - не вживав. За присутність дитини у поясненнях нічого не вказував за пропозицією дільничного.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що є сусідом ОСОБА_1. Зазначив, що знайомий з ОСОБА_3 та перебуває у дружніх стосунках. Не був очевидцем подій 27.01.2019 року, однак, був присутній під час конфлікту у 2018 році, який відбувався наприкінці літа - початку осені. Він був у гостях у ОСОБА_3, в цей час прийшла його дружина, яка при дитині ображала чоловіка. Нецензурною лайкою не виражалась. Хто почав конфлікт, пояснити не може. Претензії були щодо майна.

Пояснення ОСОБА_3, які були надані працівнику поліції і в суді містять протиріччя, так в поясненнях працівнику поліції він не посилався, що ОСОБА_1 виражалась нецензурною лайкою та вчиняла інші насильницькі дії, які б свідчили про реальне вчинення фізичного чи психологічного насильства. В поясненнях ОСОБА_3 працівникам поліції відсутня інформація, що події відбувалися в присутності малолітньої дитини і що їй було заподіяне психологічне насильство. В протоколі вчинення дій щодо дитини не відображено і суд позбавлений можливості вийти за межі обставин викладених у протоколі.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження доказів у справі та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Учасники провадження не надали інших доказів, зокрема, аудіо чи відео записів або пояснень очевидців, не надали таких доказів і правоохоронні органи, на яких згідно ч.2 ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, покладається обов'язок щодо збирання доказів.

Оцінуючи дослідженні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що справа підлягає закриттю за недостатністю доказів, які підтверджують в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, оскільки згідно положення ст.62 Конституції України, винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд самостійно не може встановлювати обставини вчинення правопорушення, та розглядає справу в межах обставин адміністративного правопорушення, які зазначені в протоколі, і не може з власної ініціативи вийти за межі зазначених в протоколі обставин правопорушення та конкретної норми, яка ставиться у вину особі відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - підлягає закриттю за недостатністю доказів, які підтверджують в її діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 173-2, 247, 294, 307, 308 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за не недостатністю доказів, які підтверджують в її діях склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч.5 ст.7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя В. М. Бородій