Справа № 743/361/19
Провадження №3/743/69/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року смт.Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого - судді Жовток Є.А., при секретарі Марченко А.В., розглянувши матеріали, що надійшли з управління патрульної поліції в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, одруженого, фізичної особи-підприємця, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3, маючого на утриманні одну малолітню дитину,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

29.12.2018 року близько 12 години 05 хвилин на 130 км. автодороги сполученням «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі» ОСОБА_1, в порушення п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, керував автомобілем НОМЕР_1.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою винність у вчиненні правопорушення не визнав пояснивши, що 29.12.2018 року він керував автомобілем на автодорозі сполученням «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі» та безпідставно був зупинений працівниками поліції, які запідозрили його в тому, що він перебуває у стані алкогольного спяніння. Того дня ОСОБА_1, за призначенням лікаря, вживав медичний препарат «Атма», який не містить протипоказань для керування транспортними засобами, однак визнав свою винність у вчиненні правопорушення та підписав протокол, оскільки за наслідками продуття алкотестеру у видихуваному ним повітрі було виявлено перевищення концентрації етанолу. Крім того, працівники поліції ввели ОСОБА_1 в оману, переконавши його, що складення протоколу необхідне для них, а не для притягнення водія до адміністративної відповідальності. Крім того, ОСОБА_1 просив звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, його винність у вчиненні правопорушення підтверджується сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні.

Так, з прослуханого та переглянутого в судовому засіданні оптичного носія приєднаного до протоколу вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував наявність від нього запаху спиртного, пояснивши це тим фактом, що він лікував зуби. Про застосування того дня медичних препаратів, в тому числі гомеопатичного препарату «Атма», водій не повідомляв.

ОСОБА_1 пропонували пройти освідування на предмет перебування у стані алкогольного спяніння в спеціалізованому медичному закладі, однак він виявив бажання пройти огляд на місці, в присутності понятих.

Власноручними письмовими поясненнями у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом у стані спяніння.

ОСОБА_1 відомо, що водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, або під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції.

З наданої самим ОСОБА_1 в судовому засіданні Інструкції до медичного застосування препарату «Атма» вбачається, що до складу вказаної речовини входить 43% етанолу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що твердження ОСОБА_1 які він висловив в судовому засіданні, суперечать його письмовим поясненням у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, з переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був згоден з тим, що працівники поліції обґрунтовано зупинили керований ним автомобіль через порушення правил руху по смугах.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд критично ставиться до заперечень ОСОБА_1 і розцінює їх як спробу уникнути передбаченої законом відповідальності.

З аналогічних міркувань суд відхиляє клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від адміністративної відповідальності за ст.22 КУпАП, оскільки, на думку суду, серед підстав для прийняття відповідного процесуального рішення має бути беззаперечне визнання особою своєї винності у вчиненні правопорушення.

Суд не приймає як допустимий доказ письмові пояснення адвоката ОСОБА_2 про неналежне оформлення матеріалів справи працівниками поліції, оскільки пояснення вказаної особи від 20.03.2019 року і долучені в судовому засіданні 25.03.2019 року, спростовуються поясненнями самої ж ОСОБА_2, які вона давала 29.12.2018 року на місці події.

Крім того, ОСОБА_1 не заявляв клопотань про допит ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Вирішуючи питання про вид та розмір стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу винного, відсутність обставин помякшуючих та обтяжуючих відповідальність.

На підставі викладеного, керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст.33, 40-1, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 - визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Розяснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому постанови з наданням квитанції до суду у вказаний строк. У разі несплати штрафу, постанова звертається для примусового виконання, а з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 384 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду, через Ріпкинський районний суд, протягом десяти днів, з дня її винесення.

Суддя Є.А. Жовток