Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_2 - особи, щодо якої винесено постанову, захисника Стельниковича С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Стельниковича С.А. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 лютого 2019 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. ГорлівкаДонецької області, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.02.2019 року на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 30 листопада 2018 року об 11 годині 50 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2 на перехресті вул. Дніпровське шосе, 6 - вул. Бродівська в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову судді місцевого суду скасувати і закрити провадження щодо ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, вказує на недотримання поліцейськими вимог закону при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Так, у відповідності з ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі незгоди водія пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого ________________________________________________________________________

Справа № 33/824/1310/2019 Постанова винесена суддею Дідиком М.В.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Оскільки на вимогу ОСОБА_2 поліцейський не проінформував його про порядок застосування спеціального технічного засобу, не надав сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, його підзахисний виявив бажання пройти огляд в закладі охорони здоров'я, але така пропозиція була проігнорована. Того ж дня близько 14 години він самостійно звернувся до приймального відділення Обухівської центральної районної лікарні з метою проходження огляду задля спростування підозри поліцейського, здав на дослідження зразки біологічного середовища і отримав висновок, згідно з яким ознак сп'яніння у нього виявлено не було. На користь того, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду, свідчить і те, що він приїхав з поліцейськими до наркологічного диспансеру в м. Києві.

При цьому захисник звертає увагу на невідповідність письмових пояснень свідків, які складені ними не власноручно, на бланку, і містять виправлення, даним у протоколі про адміністративне правопорушення. Між тим, суд вказаних осіб не опитав і обмежився лише їх письмовими поясненнями. Також ОСОБА_2 не відстороняли від керування транспортним засобом, поліцейські після зупинки не пред'явили йому посвідчення та не повідомили про причини зупинки, не роз'яснили права, зазначили у протоколі про керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, відповідальність за що ч.1 ст.130 КУпАП не передбачена. Вказані обставини в сукупності ставлять під сумнів достовірність наявних у справі доказів, а тому згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Заслухавши пояснення захисника Стельниковича С.А. і ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суддя місцевого суду згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_2, про що зазначено раніше; записі нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

При цьому доводи захисника, що суд безпідставно взяв до уваги письмові пояснення свідків, є надуманими, оскільки на них суд у постанові не посилався.

Протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст.256 КУпАП і не за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, як в цьому намагається переконати захисник, а за відмову особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду в присутності двох свідків і порушення цим вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Своїм підписом у протоколі ОСОБА_2 засвідчив, що йому було роз'яснено його права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що спростовує доводи в апеляційній скарзі про протилежне.

Також у справі міститься розписка ОСОБА_4 про те, що вона зобов'язується доставити автомобіль НОМЕР_2 за місцем зберігання і не допускати до керування ОСОБА_2 (а.с.3), що свідчить про те, що до останнього було застосовано такий захід забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, як відсторонення від керування транспортним засобом, передбачений ст.266 КУпАП, а можливість керування цим транспортним засобом було надано уповноваженій ним особі, якою, за його поясненнями в апеляційному суді, є дружина.

Твердження в апеляційній скарзі про те, поліцейські проігнорували пропозицію ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, є надуманими і спростовуються відеозаписом. Також вони не узгоджуються з поясненнями порушника, про те, що він був доставлений до закладу охорони здоров'я в м. Києві поліцейськими, але у нього виникли сумніви в об'єктивності результатів аналізів, а тому він відмовився пройти огляд і сам звернувся до Обухівської центральної районної лікарні.

Згідно з ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі - Порядок). На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров'я наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 була затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції(далі - Інструкція).

Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

У відповідності з вимогами ч.4 ст.266 КУпАП, п.7 Порядку, п.9 розділу ІІ Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, який з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

У відповідності з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.11.2018 року, складеним лікарем Обухівської центральної районної лікарні, у ОСОБА_2 ознак сп'яніння виявлено не було (а.с.11).

Оскільки ОСОБА_2 відмовився пройти огляд на стан сп'яніння у Київській міській наркологічній клінічній лікарні "Соціотерапія", тобто в закладі охорони здоров'я, до якого був доставлений поліцейськими, а іншого встановленого порядку огляду не передбачено, доводи в апеляційній скарзі і вказаний висновок не спростовують висновків суду про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння відповідно до встановленого порядку. ОСОБА_2 не навів переконливих доводів, що йому перешкодило пройти огляд у закладі охорони здоров'я, до якого його доставили, а тому пояснення про сумніви, викликані тим, що поліцейські спочатку зайшли в лікарню, а потім вже запросили його, обґрунтовано відкинуто суддею місцевого суду.

Отже, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_2 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Разом з тим, у вступній частині постанови суддя помилково зазначив адресу проживання ОСОБА_2 - АДРЕСА_2, що об'єктивно пояснюється тим, що порушник і в апеляційному суді не зміг чітко вказати номер будинку. Відповідно до даних в паспорті громадянина України зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_1. Але наведене не свідчить про незаконність постанови і є підставою для виправлення описки у цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Стельниковича Сергія Анатолійовича залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 лютого 2019 року, якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Виправити допущену у вступній частині постанови судді описку. Правильним вважати, що ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн