Провадження № 33/824/4078/2019 Головуючий у 2 інстанції Гайдай Р.М.
Категорія: ч. 2 ст. 172-6 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 25 липня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прокурора відділу ювенальної юстиції Прокуратури міста Києва, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 320 (триста двадцять) гривень .

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за те, що будучи власником транспортного засобу Kia Sportage, 2011 року випуску, 24 листопада 2018 року, відповідно до договору купівлі-продажу № 8045/2018/1204589 від 24 листопада 2018 року укладеного в Територіальному сервісному центрі № 8045 МВС України, продала вказаний транспортний засіб ОСОБА_3 , в цей же день отримавши від нього, як покупця, грошові кошти в розмірі 360 000 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання протидії корупції» у разі суттєвої зміни в майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у 10-денний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції.

Розмір доходу одержаного ОСОБА_1 від продажу рухомого майна, транспортного засобу - автомобілю марки Kia Sportage, склав 360 000 гривень та є суттєвою зміною у її майновому стані як суб`єкта декларування, оскільки розмір такого доходу перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2018 року, та відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» починаючи з 25 листопада 2018 року виник обов`язок у десятиденний строк, у зв`язку із отриманням доходу у розмірі 360 000 гривень, подати письмове повідомлення про суттєву зміну в майновому стані шляхом заповнення відповідної Форми змін в особистому кабінеті користувача на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua. Кінцевим часом подання такого повідомлення, без порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання протидії корупції» у даному випадку є 23.59.59 год. 04 грудня 2018 року.

Встановлено, що в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відсутнє повідомлення про суттєву зміну в майновому стані суб`єкта декларування ОСОБА_1 про отримання доходу від продажу рухомого майна у розмірі 360 000 гривень.

Отже, ОСОБА_1 перебуваючи на посаді прокурора відділу ювенальної юстиції Прокуратури міста Києва, не повідомила Національне агентство про суттєві зміни у майновому стані, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Печерського районного суду м. Києва від 25 липня 2019 року скасувати, на підставі ст. 22 КУпАП звільнити її від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням та провадження у справі щодо неї закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що з протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови вбачається, що її дії кваліфіковані саме як неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Разом з тим, ані судом першої інстанції, ані уповноваженим органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, не прийнято до уваги той суттєвий факт, що ще 06 березня 2019 року, тобто задовго до моменту виявлення правопорушення та до моменту притягнення її до адміністративної відповідальності, нею в установленому законодавством порядку, до Національного агентства з питань запобігання корупції подавалася щорічна Декларація за 2018 рік, у якій детально повідомлялося про суттєві зміни у її майновому стані внаслідок продажу транспортного засобу та отримання коштів.

Таким чином, апелянт вважає, що нею хоч і несвоєчасно, але ж все таки, повідомлено про суттєву зміну у майновому стані, а тому висновок суду і кваліфікація її дій (бездіяльності) у неповідомленні про суттєву зміну майнового стану не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає дійсності.

Умислу не повідомляти або несвоєчасно повідомляти про суттєву зміну майнового стану у неї не було. У зв`язку з необізнаністю Порядку інформування НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, апелянт не усвідомлювала протиправний характер своїх дій (бездіяльності).

Крім того, апелянт вказала, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував інші обставини справи та відомості про її особу, які мають суттєве значення.

Так, апелянт вперше притягується до адміністративної відповідальності, не має негативних характеристик, визнає той факт, що несвоєчасно повідомила про суттєві зміни у майновому стані. Звертає увагу на те, що її матеріальний стан не покращився, не збільшився, оскільки відбулася лише зміна його матеріального виразу.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Корєнькова І.А., котрі в судовому засіданні апеляційного суду змінили апеляційні вимоги та просили закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не мала умислу на вчинення правопорушення, думку прокурора Чоломбитька М.В., котрий заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги та просив постанову суду залишити без зміни, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції при розгляді вказаної справи не дотримано.

Відповідно до ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відповідальність настає за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Приписами ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено коло осіб, на яких поширюється дія цього Закону.

Відповідно до підпункту п. «е» ч. 1 ст. 3 Закону, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється його дія . Тому, згідно з аб.15 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 45, ч. 2 ст. 52 Закону, приміткою до статті 172-6 КУпАП, ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.

Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Отже, для встановлення наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, орган (посадова) особа відповідно до вимог ст. 280 КУпАП повинен з`ясувати наявність комплексу ознак, який передбачає чотири елементи, а саме: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 446 від 02 липня 2019 року встановлено, що ОСОБА_1 являючись особою, на яку поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону, несвоєчасно повідомила Національне агентство про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування, в зв`язку з продажем рухомого майна, транспортного засобу - автомобілю марки Kia Sportage, що є суттєвою зміною у її майновому стані як суб`єкта декларування, оскільки розмір такого доходу перевищував 50 прожиткових мінімумів,чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

З вказаного протоколу вбачається, що дії ОСОБА_1 які визначають суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення, як цього вимагає положення ст.9 КУпАП, не відображені.

За змістом норми ч.2 ст. 172-6 КУпАП, склад правопорушення є формальним. До формальних належать склади, в яких немає ознаки настання шкідливих матеріальних наслідків. Обов`язковим елементом складу вказаного адміністративного правопорушення є умисна дія - умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, який бере участь у розгляді справи, зобов`язані довести суду наявність у діях особи умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

В письмових поясненнях, а також в суді першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_1 винною себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАПне визнавала та вказувала, що в період з 2015 року по 29 серпня 2018 року перебувала у декретній відпустці, а тому станом на час продажу автомобіля не була обізнана зі змінами в антикорупційному законодавстві та не знала про необхідність подання декларації про зміну майнового стану. В подальшому при поданні декларації за 2018 рік вона вказала дохід від продажу автомобіля.

Вказане, на переконання апеляційного суду виключає наявність у ОСОБА_1 умислу на неподання у 10-денний строк повідомлення про суттєві зміни та свідчить про те, що остання не мала наміру приховати факт отримання нею доходу від продажу рухомого майна, транспортного засобу - автомобілю марки Kia Sportage.

Оскільки корупційне правопорушення може бути вчинено лише з прямим чи непрямим умислом, апеляційний суд, з огляду на вищевказані обставини справи, дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 умисно не надала декларацію про покращення свого майнового становища. А тому в її діях відсутній склад корупційного правопорушення, регламентований ст. 4 ч. 1 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції», згідно якої корупційним правопорушенням є виключно умисел діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність. Якщо правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, вчинене через необережність, то відповідальність особи за цією статтею настати не може.

Вказані обставини у суді першої інстанції не були в повному обсязі з`ясовані, а тому за зазначених вище обставин, висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є неправильним.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Особу може бути визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі пов`язаного з корупцією, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто, за наявності усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення - у сукупності.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови судді із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 25 липня 2019 року, стосовно ОСОБА_1 - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою провадження по адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Гайдай