Ленінський районний суд м. Харкова
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2019 року Справа № 642/1600/19;
Провадження № 3/642/533/19
Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Євтіфієв В.М., розглянувши адміністративну справу, що надійшла з ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, РНОКПП НОМЕР_1 , викладача кафедри загальновійськових дисциплін факультету озброєння та військової техніки Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В:
21 січня 2019 відповідно до наказу начальника Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (по стройовій частині) від 21.01.2019 № 20-НР черговим інституту був призначений викладач кафедри загальновійськових дисциплін факультету Озброєння та військової техніки підполковник ОСОБА_2 , начальником патруля по охороні військового містечка № 54 призначений курсант 3 курсу факультету озброєння та військової техніки старший солдат ОСОБА_3
21.01.2019 о 19.00 год. на території Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 192, черговий інституту підполковник ОСОБА_2 , під час проведення розводу добового наряду, в порушення наказу начальника Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» ( по строковій частині) від 21.01.2019 № 20-НР, не маючи на це повноважень, допустив до несення служби в добовому наряді начальником патруля по охороні військового містечка № 54 курсанта 3 курсу факультету Озброєння та військової техніки солдата ОСОБА_4 .
З 21.01.2019 по 22.01.2019 черговим інституту підполковником ОСОБА_2 перевірки несення служби добовим нарядом по охороні військового містечка № 54 не проводились.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, зазначив, що так склалися обставини і він не вбачає порушень з його сторони. В його обов`язки входить викладання дисциплін по експлуатації та водінню бойових машин. Відповідно до наказу начальника Військового інституту танкових військ НТУ «ХПІ» (по стройовій частині) від 21.01.2019 № 20-НР він був призначений черговим інституту з 19.00 21.01 по 19.00 22.01.2019. Наказ йому був доведений 18.03.2019, офіцером служби військ НТУ ХПІ лейтенантом ОСОБА_5 . Під час виконання обов`язків чергового інституту він був підпорядкований безпосередньо начальнику Військового інституту танкових військ НТУ «ХПІ» та його заступникам. При перевірці особового складу ним було виявлено, що в порушення наказу начальника Військового інституту танкових військ НТУ «ХПІ» (по стройовій частині) від 21.01.2019 № 20 замість курсанта 3 курсу факультету Озброєння та військової техніки старшого солдата ОСОБА_6 , який мав заступити в добовий наряд начальником патруля з охорони військового містечка № НОМЕР_2 , на розводі присутній курсант 3 курсу факультету Озброєння та військової техніки солдат ОСОБА_7 . На його запитання причини такої заміни солдат ОСОБА_8 відповів, що старший солдат ОСОБА_3 захворів. Про хворобу старшого солдата ОСОБА_6 у командування курсу він не уточнював. Виявивши дане порушення наказу начальника Військового інституту танкових військ НТУ «ХПІ» (по стройовій частині) від 21.01.2019 № 20 він зателефонував до служби військ НТУ ХПІ і повідомив про те, що треба зробити зміни до наказу, на що посадові особи служби військ відповіли, що внесуть зміни до наказу начальника Військового інституту танкових військ НТУ «ХПІ» (по стройовій частині) від 21.01.2019 № 20 і дозволили йому провести заміну військовослужбовців в наряді. Після вказаних дій він дозволив солдату ОСОБА_9 нести службу в добовому наряді начальником патруля з охорони військового містечка № НОМЕР_2 . Перевіривши особовий склад добового наряду він визначив, що військовослужбовці готові до служби і прийняв їх у своє підпорядкування.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, повністю підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення № 028 від 06.03.2019; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими письмовими доказами в матеріалах справи.
Ст. 6 Статуту внутрішньої служби ЗС України визначено, що внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗС України визначено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати й утримувати в готовності до застосування закріплене Озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, дорожити бойовою славою ЗС України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця ЗС України, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, бути пильним, знати та виконувати свої обов`язки, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.
Ст. 12 Статуту внутрішньої служби ЗС України визначено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконанням ним службових обов`язків та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.
Ст. 16 Статуту внутрішньої служби ЗС України визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами ЗС України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Ст. 28 Статуту внутрішньої служби ЗС України визначено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:
наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладанні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноосібно приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Ст. 31 Статуту внутрішньої служби ЗС України визначено, що начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого начальник є безпосереднім начальником.
Ст. 32 Статуту внутрішньої служби ЗС України визначено, що за своїм військовим званням начальниками є: сержанти і старшини - для солдатів і матросів однієї з ними військової частини.
Ст. 268 Статуту внутрішньої служби ЗС України визначено, що склад добового наряду оголошується наказом по військовій частині на період навчання.
Ст. 291 Статуту внутрішньої служби ЗС України визначено, що усі військовослужбовці добового наряду повинні твердо знати, неухильно виконувати обов`язки наполегливо домагаючись додержання розпорядку дня та правил внутрішнього порядку.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період-це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової).
Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303 "Про часткову мобілізацію", затвердженого встановленим порядком, оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період.
Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.
Водночас зазначеним Законом передбачено такий захід, як демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.
Згідно зі статтею 11 зазначеного Закону рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України.
При цьому рішення щодо проведення демобілізації Президентом України не приймалося.
Водночас питання щодо наявності особливого періоду в державі поза часом проведення мобілізації було предметом судового розгляду.
Вищий адміністративний суд України у постанові від 16 лютого 2015 року (справа / 800/582/14), виходячи із системного аналізу норм Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.
Ураховуючи, що вищезазначене рішення має преюдиційну силу з огляду на зміст заходів мобілізації та демобілізації, визначених Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", закінчення заходів мобілізації не припинило особливий період.
Таким чином, причинами і умовами даного правопорушення є перевищення службових повноважень, покладених на викладача кафедри ОСОБА_1 , що в свою чергу призвело до порушення наказу начальника Військового інституту танкових військ Національного технічного університету Харківський політехнічний інститут.
Таким чином ОСОБА_1 вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби.
Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.
Згідно ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Враховуючи вищенаведене, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати стягнення у виді штрафу на користь держави в межах санкції, встановленої ч. 2 ст. 172-15 КУпАП..
Крім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 384 грн. 20 коп.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 33-35, ст.40-1, ч. 2 ст. 172-15, 283, 285, 289, 290 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
З урахуванням положень ч.2ст.308 КУпАПу разі несплати штрафу у строк встановлений ч.1ст.307 КУпАПта примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 10 діб з моменту її винесення.
Згідно з положеннями ст. 303 КУпАП, термін пред`явлення постанови до виконання протягом 3-х місяців.

Суддя В.М. Євтіфієв