Номер провадження: 33/813/1354/19
Номер справи місцевого суду: 495/3058/19
Головуючий у першій інстанції Савицький С. І.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі головуючого судді Дрішлюка А.І.

при секретарі судового засідання Півнєві Д.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП відносно ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2019 року постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області вирішено визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, провадження по адміністративній справіпро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с. 49-50).

Не погоджуючись з вказаною постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, 04.09.2019 року ОСОБА_1 подала до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу. Апелянтка вважає, що постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2019 року, в частинні визнання ОСОБА_1 винною, є незаконною та підлягає скасуванню. В тексті апеляційної скарги апелянтка наводить посилання на узагальнений науково-консультативний висновок науково-консультативної ради при ВАСУ, відповідно до якого при вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення необхідно враховувати, що п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні. Оскаржувану постанову суду першої інстанції не було направлено ОСОБА_1 . Тому апелянтка просить поновити строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови та скасувати її в частині визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП (а.с. 53-54).

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу серії ГР №127065 о 08 год. 30 хв. 01 квітня 2019 року в АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2 по АДРЕСА_3 -Георгіївська, 37 громадянка ОСОБА_1 вчинила сварку з громадянкою ОСОБА_2 , під час якої ОСОБА_1 гучно висловлювався нецензурною лайкою, принижуючи честь і гідність ОСОБА_2 , на зауваження не реагувала (а.с. 2).

Згідно з ст. 173 КУпАПдрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Матеріалами справи, зокрема протоколом про притягнення до адміністративної відповідальності, поясненнями заявниці ОСОБА_2 (а.с.7) та двох свідків ОСОБА_3 (а.с. 9) та ОСОБА_4 (а.с. 8). підтверджується, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Суд першої інстанції ухвалюючи оскаржувану постанову, виходив з того, що вина ОСОБА_5 підтверджується матеріалами справи, але оскільки на час розгляду справи у суді минуло понад 3 місяці з дня вчинення правопорушення, а відтак строк для притягнення до адміністративної відповідальності сплинув, відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає своїм обов`язком наголосити, що доводи апеляційної скарги зводяться лише до висновку науково-консультативної ради при ВАСУ, на який апелянта посилається як на підставу для скасування оскаржуваної постанови та згідно з яким під час закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється. Вказаний вище висновок не носить характеру обов`язкового до застосування. Разом з тим, апеляційний суд виходить з того, що ст. 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку. Тобто закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення. Таку ситуацію слід відрізняти від ситуації коли, наявні ознаки адміністративного правопорушення, проте його доведення є неможливим через збіг строку на проведення перевірки цих обставин компетентним органом, а тому і провадження може бути закрито без констатації вини особи, щодо якої могло здійснюватися адміністративне переслідування.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, то апеляційний суд приходить до висновку про залишення постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2019 року без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк