Справа № 464/458/19 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 33/811/200/19 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі судді апеляційного суду Партики І. В., за участю захисника Лазора Андрія Олеговича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 04 лютого 2019 року,

встановив:

постановою Сихівського районного суду м. Львова від 04 лютого 2019 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави 384, 20 грн. судового збору.

Відповідно до постанови суду, 04 листопада 2018 року о 21 год. 42 хв. на перехресті вул. Стрийська - вул. Карла Мікльоша у м. Львові, керував транспортним засобом марки «Рено Флюенс» р. н. НОМЕР_3 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України.

Окрім того, ОСОБА_2 04 листопада 2018 року о 21 год. 42 хв. на перехресті вул. Стрийська - вул. Карла Мікльоша у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «Рено Флюенс» р. н. НОМЕР_3, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Шевроле Круз» р. н. НОМЕР_2, який в свою чергу зіткнувся з транспортним засобом марки «Тойота Ленд крузер» р. н. НОМЕР_1, який був попереду, в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив п. п. 1.5, 2.3б,д, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України..

На зазначену постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що справу розглянуто у його відсутності, що позбавило його можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. При накладенні адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд першої інстанції не врахував, що водійського посвідчення у нього немає. Зазначає, що не відмовлявся від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення. Просив працівників поліції забезпечити йому захисника. Звертає увагу суду, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд у медичному закладі, що є підставою для визнання його недійсним. Вказує, що на момент винесення оскаржуваної постанови, відповідно до ч. 5 ст. 38 КУпАП, закінчились строки накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши пояснення захисника Лазора А. О., який підтримав подану апеляцію, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

ОСОБА_2 подав до суду апеляційної інстанції заяву про розгляд апеляційної скарги у його відсутності, а тому вважаю за можливе проводити такий розгляд без його участі.

З метою забезпечення належного права на захист судом апеляційної інстанції розглянуто справу за участю захисника Лазора А. О., в присутності якого встановлено, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за наведених у постанові судді обставинах, підтверджується, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №188440 від 26.01.2019 року (а.с. 1), протоколу огляду місця події від 04.11.2018 року (а.с. 9-11), протоколу огляду відеозапису від 12.11.2018 року (а.с. 13), протоколу допиту свідка ОСОБА_4 (а.с. 14), протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №188438 від 26.01.2019 року (а.с. 30), результатом токсикологічного дослідження №2867 від 05.11.2018 року (а.с. 55), згідно з яким у крові ОСОБА_2 виявлено 1, 16 проміле алкоголю.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не вправі був накладати на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки він не має такого права, вважаю необґрунтованим, з огляду на те, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та є безальтернативною.

Вважаю необґрунтованими доводи апелянта про те, що на момент винесення оскаржуваної постанови закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч. 5 ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті. У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

У матеріалах справи наявна постанова від 30.11.2018 року про закриття кримінального провадження №0003299 від 05.11.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди 04 листопада 2018 року о 21 год. 42 хв. на перехресті вул. Стрийська - вул. Карла Мікльоша у м. Львові за участю водіїв ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Поряд з цим, постановою Сихівського районного суду м. Львова від 04.02.2019 року об'єднано справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з оскаржуваною постановою, адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_2 відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, з огляду на те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 закрито за фактом дорожньо-транспортної пригоди 04 листопада 2018 року, а також те, що адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_2 в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважаю, що строк накладення адміністративного стягнення становить три місяці з моменту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови не минув трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, а тому підстав для закриття провадження у справі у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення немає.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення , та з урахуванням вимог ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 04 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Партика І. В.