ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/49/19 Справа № 171/1906/18 Суддя у 1-й інстанції - Кодрян Л. І. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 30.08.2018 року о 21 год. 00 хв., ОСОБА_1 в смт.Новотроїцьке по вул. Соборній, керував автомобілем Renault, номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на визначення стану сп'яніння проводився з використанням алкотесту Драгер, результат огляду - 0,37, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 з наступними змінами та доповненнями, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 352, 40 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в який просить постанову скасувати, винести нову постанову, якою закрити щодо нього провадження по адміністративній справі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що поліцейський, у встановленому законом порядку, не направляв його у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння, а, без правової на те підстави, доставив його до лікарні для проходження незаконного огляду.

Вказує на те, що матеріали провадження не містять доказів відсторонення його від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, а тому дії поліцейського не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

Зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено його особу, оскільки позбавлення права керування транспортними засобами ставить його у скрутне становище, адже він використовував транспортний засіб у робочих цілях.

Посилається на те, що в судовому засіданні не було доведено, що мали місце події, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Також вказує на те, що він ніколи не вживав наркотичних засобів, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, письмові докази, що містяться в матеріалах справи є неналежними та недопустимими, а тому не можуть бути покладені в обгрунтування підстав притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, якого він не скоював.

Крім того, зазначає, що оскаржуване рішення суду було постановлено без його участі, чим порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, при цьому вказує, що ним до суду неодноразово було направлені довідки з медичної установи про те, що він перебуває на лікуванні, однак станом на 28.11.2018 року через поганий стан здоров'я, він не зміг заявити клопотання про відкладення справи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив доводи апеляційної інстанції та просив їх задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Судом першої інстанції відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення було здійснено розгляд справи, з посиланням на відповідні докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серія БД № 360712 від 30.08.2018 року, в якому наявне пояснення ОСОБА_1 про те, що він ввечері 30.08.2018 року пив пиво та керував автомобілем Renault, номерний знак НОМЕР_1, пройшов огляд на визначення стану сп'яніння за допомогою алкотесту, результат - 0,37, від проходження медичного огляду в лікарні відмовився, від управління транспортним засобом відсторонений, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, акт огляду стану алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу "Драгер" 6810, відповідно до якого, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння - 0,37, внаслідок чого суд дійшов вмотивованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому доводи останнього про не доведення його вини є необгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи направлення ОСОБА_1 у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння є безпідставними, оскільки відповідно до протоколу та матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння проводився зі згоди останнього із застосуванням приладу "Драгер" 6810 ARВН-0634, відповідно до якого, у ОСОБА_1 виявлено 0,37 проміле, від проходження медичного огляду в лікарні останній відмовився.

Посилання ОСОБА_1 на те, що матеріали провадження не містять доказів відсторонення його від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі є необгрунтованими, оскільки відповідно до протоколу, ОСОБА_1 відсторонений від керування транспортним засобом, окрім того, згідно рапорту інспектора поліції, прийнято на зберігання посвідчення водія № НОМЕР_2 ОСОБА_1 (а.с. 9).

Доводи апеляційної скарги на ті обставини, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено його особу, оскільки позбавлення права керування транспортними засобами ставить його у скрутне становище, у зв'язку з використанням цього транспортного засобу в робочих цілях є безпідставними, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ніде не працює, при цьому інші дані, які б вказували на працевлаштування останнього в матеріалах справи відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 ніколи не вживав наркотичних засобів, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення у стані алкогольного сп'яніння, а не наркотичного, що підтверджується актом огляду стану алкогольного сп'яніння останнього.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо постановлення рішення суду без його участі, є такими, що не можуть бути підставою для скасування постанови суду, оскільки ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про розгляд справи щодо нього 28.11.2018 року, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 до суду першої інстанції не надходило.

У контексті вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відповідність судового рішення вимогам закону та відсутність підстав для його зміни або скасування за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, у зв'язку з чим постанову залишає без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальностіОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року- залишити без задоволення.

Постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко