Провадження №3/748/507/19
Єдиний унікальний № 748/1015/19
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області
в складі:
головуючого судді : Меженнікової С.П.

при секретарі: Красній О.А. ,

за участю прокурорів Князєва А.І., Жук Б.С., особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , адвоката Акуленка В,М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Чернігівській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджениці м. Маріуполь Донецької області, з 14.09.2019 проходить військову службу на посаді начальника пресслужби Донецького обласного комісаріату м. Маріуполь,

за частиною 1 статті 172-7, частиною 2 статті 172-7 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

24.04.2019 року до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшли протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-7 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30.05.2019 року зазначені протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-7 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП об`єднані в одне провадження.

Майор ОСОБА_1 перебувала на посаді старшого офіцера відділення морально-психологічного забезпечення.

Наказом №215 від 25.08.2018 на неї було покладено тимчасове виконання обов"язків заступника командира бригади з морально-психологічного забезпечення-начальника відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 в пункті постійної дислокації.

На час тимчасового виконання обов"язків заступника командира бригади з морально-психологічного забезпечення-начальника відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 відповідно до ст.ст.30,31,32,35,36,72 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.3.3.2 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, майор ОСОБА_1 була прямим начальником усього особового складу, відповідала за безпосередню організацію і проведення виховної роботи, за військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, організацію дозвілля військовослужбовців їх соціальний захист.

Окрім цього, ОСОБА_1 , як заступник командира бригади з морально-психологічного забезпечення-начальник відділення, була головою комісії з відбору рапортів на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2018 році.

Таким чином, майор ОСОБА_1 , будучи тимчасово виконуючим обов"язки заступника командира бригади з морально-психологічного забезпечення-начальником відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 та головою комісії з відбору рапортів на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2018 році, виконувала організаційно-розпорядчі обов"язки, тобто була військовою посадовою особою.

Отже, у вказаний період ОСОБА_1 відповідно до підпункту «г» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції" є суб`єктом на яку поширюється дія цього Закону, а отже, згідно з частиною першою статті 28 Закону є суб`єктом, на яку поширюються вимоги Закону щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено поняття реального конфлікту інтересів, як суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:

- вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

- повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

- не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

- вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

13 вересня 2018 року відбулося засідання комісії з відбору рапортів на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2018 році під головуванням тимчасово виконуючого обов"язки заступника командира бригади з морально-психологічного забезпечення-начальника відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 .

В ході засідання вказаної комісії розглядалося 28 звернень військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 оформлених у виді рапортів щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Напередодні даного засідання 12 вересня 2018 року майор ОСОБА_1 , являючись військовою посадовою особою, реалізуючи приватний майновий інтерес на отримання грошових коштів в якості матеріальної допомоги підготовила рапорт про виплату їй матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік.

За таких умов на виконання вимог ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 повинна була повідомити не пізніше 13.09.2018 безпосереднього керівника - тимчасово виконуючого обов"язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 про наявність у неї реального конфлікту інтересів, оскільки вона, як голова комісії з розгляду заяв військовослужбовців щодо отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік, в складі комісії 13.09.2018 мала вирішувати питання щодо наявності підстав для призначення такої допомоги та визначення її відсоткового розміру собі особисто.

Водночас, ОСОБА_1 у період з 12.09.2018 по 13.09.2018 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , діючи в порушення вимог п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила безпосереднього керівника - тимчасово виконуючого обов"язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час визначення комісією розміру допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік собі особисто.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

В подальшому, тимчасово виконуюча обов"язки заступника командира бригади з морально-психологічного забезпечення-начальника відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 , будучи головою колегіального органу - комісії з розгляду заяв військовослужбовців щодо отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік, являючись військовою посадовою особою, 13 вересня 2018 року перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , діючи в порушення вимог п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: звернулась до комісії з клопотанням про розгляд власного рапорту від 12.09.2018 про отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік, визначення максимального розміру такої допомоги, підписала протокол за результатами засідання комісії та подала його на затвердження тимчасово виконуючому обов"язки командира військової частини НОМЕР_1 .

Як наслідок, 13.09.2018 тимчасово виконуючим обов"язки командира військової частини НОМЕР_1 видано наказ №231, на підставі якого майору ОСОБА_1 виплачена матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік в розмірі 100%.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП та просив визнати її винною.

Адвокат Акуленко В.М. в інтересах ОСОБА_1 в судовому засіданні просив справу закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, вказуючи, що протоколи відносно Волошиної складені на підставі припущень, які не підтверджено відповідними документами.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 16.10.2019 проведеному в режимі відеоконференції підтримала адвоката, просила провадження закрити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, приходжу до висновку, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з наступних підстав.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п.1 «г» ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, зокрема, військові посадові особи Збройних Сил України.

Згідно з ч.12 ст.6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Факт зайняття ОСОБА_1 посади, яка підтверджує належність її до кола суб`єктів відповідальності за корупційні правопорушення, встановленого п.1 «г» ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №215 від 25 серпня 2018 року, яким на ОСОБА_1 було покладено тимчасове виконання обов"язків заступника командира бригади з морально-психологічного забезпечення - начальника відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 в пункті постійної дислокації; копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 №833 від 26 липня 2018 року "Про порядок виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2018 році" відповідно до якого головою комісії призначено заступника командира бригади з морально-психологічного забезпечення - начальника відділення і дану посаду займала ОСОБА_1 ; її функціональними обов"язками ( а.с.19, 21, 24-25).

Положеннями ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у нього реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

При цьому, приватним інтересом є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Також, відповідно до ст. 20-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у разі виникнення конфлікту інтересів під час виконання службових повноважень військова посадова особа зобов`язана негайно доповісти про це своєму безпосередньому начальникові.

З метою формування єдиного підходу до розуміння і дотримання правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів та пов`язаних з ним обмежень, Національне агентство з питань запобігання корупції вирішило 29.09.2017 затвердити Методичні рекомендації щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів (рішення №839), де в розділі 2.5. Конфлікт інтересів у членів колегіальних органів, роз"яснено наступне.

У разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом (частина друга статті 35 Закону).

При цьому слід відзначити, що словосполучення "не має права брати участь у прийнятті рішення" стосовно особи, у якої виник конфлікт інтересів в рамках конкретного питання, яке розглядається колегіальним органом, містить такі вимоги: заборону особі брати участь у підготовці документів для прийняття рішення колегіальним органом з відповідного питання; заборону враховувати особу під час визначення кількості членів, необхідних для правомочності розгляду колегіальним органом відповідного питання; заборону на участь особи в розгляді (обговоренні) такого питання; заборону на участь особи в прийнятті рішення колегіальним органом (голосуванні) по такому питанню.

У свою чергу за пунктом 2 частини першої статті 28 Закону особа, яка перебуває на посаді в колегіальному органі, зобов`язана повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів, колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів.

Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

У разі якщо неучасть особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, така особа бере участь у прийнятті рішень, але це має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом.

Згідно з диспозицією ч.1 ст.172-7 КУпАП, відповідальність за це правопорушення настає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно з диспозицією ч.2 ст.172-7 КУпАП, відповідальність за це правопорушення настає за вчинення дій чи прийняття рішень у умовах реального конфлікту інтересів.

Обставини вчинення ОСОБА_1 вказаних правопорушень, як суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в умовах реального конфлікту інтересів, зафіксовані протоколом про адміністративне правопорушення №120 від 23 квітня 2019 року та протоколом про адміністративне правопорушення №119 від 23 квітня 2019 року.

Також вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаних правопорушень підтверджено письмовими матеріалами справи, а саме:

- копією рапорту від 12.09.2018 Ст.офіцера відділення МПЗ майора ОСОБА_1 на ім"я командира в/ч НОМЕР_1 в якому просить виплатити їй матеріальну допомогу за 2018 рік для вирішення соціально-побутових питань ( а.с.97);

- протоколом вказаних правопорушень з розгляду заяв військовослужбовців щодо отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік військової частини НОМЕР_1 від 13.09.2018, відповідно до якого на засіданні комісії було розглянуто 28 звернень військовослужбовців та прийнято рішення, зокрема і стосовно ОСОБА_1 щодо отримання нею матеріальної допомоги в розмірі 100% від нарахованого ГЗ. Дане рішення оформлено протоколом, підписано членами комісії в тому числі і ОСОБА_1 та затверджено ТВО командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_3 ( а.с.86-87) ;

- копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 №833 від 26 липня 2018 року "Про порядок виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2018 році", відповідно до якого, комісію було призначено для якісного проведення відбору рапортів на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, передбачено, що результати засідань комісії повині оформлятися протоколом, в якому має зазначатись, зокрема, військове звання, прізвище, ім"я та по батькові військовослужбовця, відсоток належної матеріальної допомоги від нарахованого грошового забезпечення військовослужбовця. Згідно п.3 наказу, на підставі наданого головою комісії протоколу здійснюється виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань ( а.с.89-90);

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №231 від 13.09.2018 року про виплату майору ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік в розмірі 100% від грошового забезпечення, підставою для видачі даного наказу зазначено протокол засідання комісії від 13.09.2018 ( а.с.21);

- довідкою №115 від 05.03.2019, в якій повідомляється про нарахування та виплату майору ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік в розмірі 100% шляхом перерахування 27.12.2018 на картковий рахунок ( а.с.93)

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 та наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Доводи адвоката Акуленка В.М. про відсутність реального конфлікту, так як протокол про надання ОСОБА_1 матеріальної допомоги, передбаченої наказом Міністра оборони України від 15.02.2018 №65 " Про бюджетну політику Міністерства оборони України", не відноситься до розпорядчих документів і не носить юридичний значимий характер - не можуть бути прийняті до уваги з тих підстав, що дійсно наказом Міністра оборони України від 15.02.2018 №65 передбачено виплату військовослужбовцям матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, проте, така матеріальна допомога не є обов`язковою виплатою, це право військовослужбовця отримати таку допомогу шляхом написання відповідного рапорту, який розглядається комісією, яка вирішує про наявність підстав для виплати такої допомоги та про її розмір, саме протокол засідання комісії від 13.09.2018 став підставою видати наказ про виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги.

Вирішуючи питання стосовно доводів захисту про не суб`єктність ОСОБА_1 , оскільки на посаду тимчасово виконуючого обов"язки заступника командира бригади з морально-психологічного забезпечення - начальника відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 вона була призначена формально, грошове винагородження за виконання вказаної посади не отримувала, не може бути прийнято суддею до уваги, оскільки наказ №215 від 25 серпня 2018 року про покладення на неї таких обов"язків та наказ №833 від 26.07.2018 про порядок виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2018 році не скасовано, тому ОСОБА_1 на час скоєння адміністративних правопорушень була суб`єктом скоєння вказаних адміністративних правопорушень. До того ж про тимчасове виконання обов"язків заступника командира бригади з морально-психологічного забезпечення - начальника відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 та Голови комісії, вона не заперечувала, про що свідчать її письмові пояснення на а.с.78 .

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Датою виявлення даних адміністративних правопорушень уповноваженими особами, згідно протоколів про адмінправопорушення, є 23.04.2019 року.

Таким чином, на момент розгляду справи по суті, минув передбачений ч.3 ст.38 КУпАП тримісячний строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.38, 247 п.7, 283- 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.П. Меженнікова