Номер провадження: 33/813/1105/19
Номер справи місцевого суду: 496/2654/19
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дрішлюка А.І.

при секретарі судового засідання - Півнєві Д.С.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 26 липня 2019 рокув справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2019 року інспектором СРПП Усатівського ВП ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Вітруном Едуардом Олеговичем складено протокол серії ГР № 365285 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року о 17.00 год., знаходячись за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , висловлювалася нецензурною лайкою в адресу свого сина - ОСОБА_2 , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 3).

26 липня 2019 року постановою Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн (а.с. 22-23).

31 липня 2019 року не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції. Апелянтка вважає, що оскаржувана постанова не обґрунтована, прийнята з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки судді, викладені в постанові, на думку апелянтки, не відповідають обставинам справи. Апелянтка також зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення ст. 283 КУпАП, оглянутий відеозапис в судовому засіданні не може вважатись допустимим доказом. Окрім того, апелянтка стверджує, що пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є брехливими та направленні на залякування апелянтки та її дочки. Тому апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження в справі (а.с. 24-27).

Апелянтка ОСОБА_1 та її представник адвокат Верхола І.О. в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу. ОСОБА_1 пояснила, що конфлікти в їх сім`ї трапляються часто між її чоловіком та дітьми, але вона в них участі не приймає, не свариться та не висловлюється нецензурною лайкою, про відеозапис нічого не знає.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін справи, які з`явились, оглянувши відеозапис та єдиний державний реєстр судових рішень апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 13.06.2019 року о 17 год 00 хв., знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , висловлювалася нецензурною лайкою в адресу свого сина - ОСОБА_2 , чим вчинила домашнє насильство, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Всудовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнавала.

Згідно зі ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 вказаного закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

При ухваленні рішення по справі суд першої інстанції обґрунтовано посилався на протокол серії ГР № 365285 від 13.06.2019 року; письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; оглянутий в судовому засіданні відеозапис та покази допитаного у якості потерпілого ОСОБА_2 та його законного представника ОСОБА_3 , з яких у сукупності вбачається, що ОСОБА_1 висловлюється нецензурною лайкою на адресу свого сина - ОСОБА_2 .

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що чоловік та син ОСОБА_1 неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, що свідчить про систематичний характер сварок та вчинення психологічного насильства один відносно іншого в сім`ї.

Порушень норм процесуального права, які б могли слугувати підставами для скасування чи зміни постанови, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, а власне пояснення апелянтки щодо невчинення нею дій психологічного характеру щодо сина не підтверджені жодними доказами, то апеляційний суд приходить до висновку про залишення постанови Біляївського районного суду Одеської області від 26 липня 2019 року без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 26 липня 2019 року- відхилити.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 26 липня 2019 року- залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду А.І. Дрішлюк