Справа № 461/8523/18 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 33/811/21/19 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року суддя Львівського апеляційного суду Партика І. В. за участю прокурора Курача Ю. І., захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2018 року відносно ОСОБА_3,

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2018 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, депутата Львівської обласної ради, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень.

Згідно з цією постановою суду, ОСОБА_3, будучи депутатом Львівської обласної ради, згідно з постановою № 77 від 11 листопада 2015 року Львівської обласної виборчої комісії, відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», станом на 12 листопада 2018 року, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (далі НАЗК) про суттєві зміни в майновому стані, зокрема про отримання ним доходу у вигляді кредитних коштів 17 березня 2017 року у сумі 680000 гривень в ПАТ «Креді ОСОБА_4».

Дані дії ОСОБА_3 органом поліції кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, як неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_3 В складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано визнав винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, в той час, коли згідно з протоколом про адміністративне правопорушення йому ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. Зазначає, що розяснення щодо застосування ч. 2 ст. 52 Закону України «Про Запобігання корупції» щодо обовязку субєкта декларування повідомляти про суттєві зміни у майновому стані НАЗК зявилося лише 02.02.2018 року. А тому на момент отримання ОСОБА_3 кредиту 17.03.2017 року не було розяснення НАЗК з цього приводу. Акцентує увагу на тому, що ОСОБА_3 вказав про отриманий кредит у Розділі «Фінансові зобовязанння» декларації за 2017 рік. Висновок суду першої інстанції про те, що отриманий кредит відноситься до інших видів доходів є помилковим, оскільки п. 9 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що до фінансових зобовязань, поміж іншого, відносяться отримані кредити. Окрім того, зазначає, що чинним законодавством не передбачений обовязок субєкта декларування письмово повідомляти НАЗК про майно набуте членом його сімї, а тому ОСОБА_3 В, не слід було повідомляти НАЗК про купівлю транспортного засобу його дружиною. Вказує, що у ОСОБА_3 В, не було умислу на неподання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, оскільки відомості про отримання кредиту він зазначив у щорічній декларації за 2017 рік. Покликається на те, що ДЗЕ НП України не відноситься до уповноважених субєктів на здійснення перевірки декларацій та повідомлень про суттєві зміни у майновому стані субєктів декларування. Зазначає, що адміністративне правопорушення виявлено 29.03.2018 року, а тому на момент винесення оскаржуваної постанови минули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч. 3 ст. 38 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2, які підтримали подану апеляцію, прокурора Курача Ю. І., який заперечив про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що її слід задовольнити частково.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_3 за відсутності відповідного клопотання від нього.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Поряд з цим, відповідно до постанови Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176-2 КУпАП, а саме у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Суд першої інстанції жодним чином не вмотивував своє рішення про перекваліфікацію дій ОСОБА_3 з ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, хоча в мотивувальній частині постанови погодився із вірною кваліфікацією дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Окрім того, суд першої інстанції не розглянув на даний час клопотання прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_5 від 03.01.2019 року про виправлення описки у резолютивній частині оскаржуваної постанови щодо невірного зазначення частини ст.176-2 КУпАП, за вчинення якої ОСОБА_3 притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на зазначене, у звязку з необґрунтованою зміною кваліфікації дій ОСОБА_3 та розглядом при цьому справи у його відсутності, що позбавило можливості в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право на захист, вважаю, що постанова Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2018 року підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови судом апеляційної інстанції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3, будучи депутатом Львівської обласної ради, згідно з постановою № 77 від 11 листопада 2015 року Львівської обласної виборчої комісії, відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», станом на 12 листопада 2018 року, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (далі НАЗК) про суттєві зміни в майновому стані, зокрема про отримання ним доходу у вигляді кредитних коштів 17 березня 2017 року у сумі 680000 гривень в ПАТ «Креді ОСОБА_4».

Днем виявлення вказаного адміністративного правопорушення є дата скерування прокуратурою Львівської області до УЗЕ у Львівській області ДЗЕ НП України інформації Всеукраїнського руху проти політичної корупції «Під контролем» щодо можливого порушення вимог антикорупційного законодавства в частині фінансового контролю депутатом Львівської обласної ради ОСОБА_3, а саме 21.09.2018 року.

Днем вчинення адміністративного правопорушення є наступний день після закінчення десятиденного строку, передбаченого для повідомлення про отримання доходу та придбання майна, як зазначено у п.6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 №3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за №959/29089, а саме 28.03.2017 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи те, що на момент прийняття постанови судом апеляційної інстанції, а саме 06.03.2019 року, строки накладення адміністративного стягнення закінчились, а тому відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, розпочате провадження у справі відносно ОСОБА_3 підлягає закриттю.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суд

постановив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2018 року скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, закрити у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду ОСОБА_6