Провадження № 33/4820/119/19
Справа № 676/448/19 Головуючий в 1-й інстанції Воєвідко Я. І.
Категорія: ч. 1 ст. 164 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді ОСОБА_1, з участю секретаря судового засідання Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області ОСОБА_4, розглянув в режимі відеоконференцзвязку у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 на постанову Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2019 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2019 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 34 000 грн., що становить дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з конфіскацією транспортного засобу «Daewoo», номерний знак НОМЕР_1.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він о 09 год. 3 січня 2019 року по вул. Грушевського, 17 Б, в м. Камянці-Подільському Хмельницької області, керуючи транспортним засобом «Daewoo», номерний знак НОМЕР_1, здійснював господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів на таксі без ліцензії на право провадження даного виду господарської діяльності, чим порушив ч. 1 ст.164 КУпАП, Закон України «Про ліцензування видів пасажирської діяльності» та ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що розгляд справи було проведено однобічно та неповно, не досліджено всіх доказів, призначене стягнення є суворим та не відповідає загальним вимогам щодо накладення адміністративного стягнення. Вказує, що судом не встановлено жодних доказів здійснення ним господарської діяльності, суд лише послався на пояснення старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області, який являється заінтересованою особою. Не допитано свідків, в тому числі вказаного у протоколі «нібито» пасажира, фотознімки невідомо коли та за яких обставин були зроблені і жодним чином не доводять факту вчинення правопорушення. Судом не враховано, що ОСОБА_2 своєї вини не визнає, протокол при ньому не складався та копію протоколу він не отримував. Не встановлено обставин, які б обтяжували відповідальність та майновий стан ОСОБА_2, який має нерегулярний дохід, сплачує аліменти та допомагає матеріально своїй матері.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3 в підтримання доводів апеляційної скарги, старшого державного інспектора Таєнчука Д.В., який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 скасуванню, з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, ухвалюючи рішення про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 164 КУпАП, суд не в повній мірі виконав вимоги закону.

За змістом ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів, має містити дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення порядку провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, є факт надання послуг таксі за винагороду, що і становить суть господарської діяльності. Проте в протоколі відсутні відомості про здійснення ОСОБА_2 господарської діяльності, повязаної з перевезенням громадян, з наданням платних послуг.

В матеріалах справи є лише протокол про адміністративне правопорушення (який не підписаний правопорушником, свідками (в разі їх наявності), відомості про направлення його копії правопорушнику в разі відмови від його отримання в справі відсутні), копія посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та фотознімок автомобіля.

Жодних доказів, що ОСОБА_2 перевозив пасажира за плату, до матеріалів справи не надано. В протоколі про адміністративне правопорушення не наведено конкретної норми закону, яка регулює зайняття господарською діяльністю з перевезення пасажирів, не зазначено, які саме норми Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» порушено апелянтом.

В апеляційному суді, як і в суді першої інстанції, апелянт заперечував факт здійснення ним господарської діяльності з надання послуг таксі, вказував, що лише підвозив пасажира, не за плату, якого, з його слів, працівники Укртрансбезпеки не опитали з невідомих причин, після чого, сфотографувавши його документи та авто, поїхали, протокол йому не вручали. Наявність шашки «таксі» пояснював наданням свого автомобіля в користування іншим особам, які його використовували в звязку з скрутним матеріальним становищем апелянта.

Наявність долученого фотознімку, з шашкою «таксі», дійсно може свідчити про певну обґрунтованість підозри у вчиненні адміністративного правопорушення. Разом з тим, матеріали справи не містять жодних інших доказів, які б свідчили про самостійність, регулярність діяльності правопорушника, отримання від такої діяльності прибутку, в тому числі в день складання протоколу, тож фактично докази провадження порушником господарської діяльності як субєкта господарювання - відсутні. Також не викладено в протоколі повно фактичних обставин правопорушення, не вказано осіб, яким він давав послуги таксі та чи надавались такі послуги за грошові кошти.

Апеляційний суд зауважує, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Таким чином суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Диспозиція ч.1 ст. 164 КУпАП є бланкетною, тому необхідним є встановлення та зазначення в протоколі, норми яких законів порушила особа, діючи всупереч встановленому порядку зайняття господарською діяльністю.

Таких вимог уповноваженою особою, якою складався протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, не було дотримано, в протоколі не зазначено положень закону, порушення яких вбачалось би в діях ОСОБА_2 В протоколі його автор вказав про порушення ОСОБА_2 вимог Закону України «Про ліцензування», однак такого закону в природі не існує, а існує Закон України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності». Однак суд першої інстанції на такі обставини уваги не звернув, з власної ініціативи визначив бланкетну норму та вказував найменування Закону, який регламентує подібні правовідносини, визначивши в мотивувальній частині постанови відповідні статті цього Закону, які начебто порушені апелянтом. При формулюванні змісту правопорушення вказав на порушення апелянтом Закону України «Про ліцензування видів пасажирської діяльності», що суперечить точній назві Закону, що регулює правовідносини. Однак про такі обставини не згадувалось в протоколі, що вказує про те, що суд перебрав на себе функції обвинувачення.

Апеляційний суд також зауважує, що в складеному протоколі йшлось про порушення ОСОБА_2 вимог ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», однак, в чому таке порушення виразилось, у протоколі не розкрито (зміст ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» регламентує інші правовідносини адміністративно-господарські штрафи, що накладаються на перевізників та їх розгляд посадовими особами центру органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті). Натомість, суд визнаючи ОСОБА_2 винним, в мотивувальній частині постанови послався на інші положення цього Закону (зокрема, ст. 9 Закону), порушення якої не інкримінувалось правопорушнику у протоколі.

Положеннями ст. 3 ГК України передбачено, що господарська діяльність - діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Статтею 42 ГК України визначено, що підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

В матеріалах справи відсутні та суду не були надані належні та допустимі докази пояснення свідків пасажирів, яким би ОСОБА_2 надавав послуги з перевезення на автомобілі «таксі» за плату, що могло б давати підстави для оцінки його діяльності, як господарської, в розумінні ст.ст. 3, 42 ГК України, а пояснення старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки ОСОБА_4 щодо систематичності здійснення ОСОБА_2 такої діяльності, не підтверджується жодними обєктивними доказами, позаяк не підтверджено жодного факту надання ОСОБА_2 послуг за плату з ознаками систематичності, що виключає настання відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи не дотримався вищевказаних вимог КУпАП.

Вищевикладене в сукупності свідчить про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п.1 ст. 247, ст.ст. 283,284, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2019 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, та накладення штрафу в сумі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн., з конфіскацією транспортного засобу «Daewoo», номерний знак НОМЕР_1, стягнення з ОСОБА_2 судового збору в сумі 384 грн. 20 коп., - скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 за ч.1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя