Справа № 445/1965/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Бакаїм М.В.,

при секретарі судового засідання Стеців Н.Я.

розглядаючи заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Золочівського районного суду Львівської області від 16 січня 2017 року у справі № 445/1965/16-п про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Золочівського районного суду Львівської області знаходиться заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Золочівського районного суду Львівської області від 16 січня 2017 року у справі № 445/1965/16-п про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування заяви зазначив, що постановою Золочівського районного суду Львівської області від 16.01.2017 року його визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - закрито, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

У поданій заяві заявник посилається на положення ст. 459 КПК України та зазначає, що є підстави для перегляду рішення суду у зв`язку із нововиявленими обставинами, які вважає істотними для справи, зокрема:

1) вважає, що є встановлені в діях водія автомобіля "Мерседес-Бенц" д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_2 порушення пп. 10.1,12.3,12.4,12.9б Правил дорожнього руху України, які стали причиною ДТП, яка мала місце 21.10.2015 року о 17-50 год. на автодорозі Львів-Тернопіль (м. Золочів, перехрестя вулиць С.Стрільців та Кільцевої дороги) за участю автомобіля "Форд Мондео" д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "Мерседес Бенц" д.н.з

НОМЕР_3 ) вважає, що постанова суду не відповідає вимогам КУпАП та Конституції України.

Також, ОСОБА_1 зазначає, що раніше не звертався з аналогічною заявою до суду, оскільки із захисником, який надавав йому правову допомогу, він розірвав договір вже після пропуску строку подання апеляційної скарги. Новий договір про правову допомогу укладено з іншим адвокатом у квітні 2019 року, який і роз`яснив йому право на можливість звернення до суду в такий спосіб.

Заявник ОСОБА_3 та представник заявника ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги заяви підтримали, просили її задоволити та скасувати постанову Золочівського районного суду Львівської області від 16.01.2017 року у зв`язку з нововиявленими обставинами. Прийняти нову постанову, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях правопорушення.

ОСОБА_2 та адвокат Гуменюк В.А. подали заперечення на заяву ОСОБА_1 , просили у задоволені заяви - відмовити.

В письмовому запереченні ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_1 був присутнім під час розгляду даної справи в 2017 року, не заявляв клопотань про проведення експертиз, не ставив під сумнів первинну експертизу по справі. Вважає, що ОСОБА_1 пропущені усі визначені законодавстовомУкраїни строки для перегляду справи за нововияленими обставинами.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, а у справах про адміністративні правопорушення - кодексом України про адміністративні правопорушення, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Статтею 2 КУпАП визначено, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо. Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Згідно із ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Водночас, главою 24-1 КУпАП України передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом. Але навіть у цьому випадку, згідно з положеннями ст. 297-4 КУпАП України, заява про перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення подається до Верховного Суду .

Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення (касаційного чи за нововиявленими обставинами) чинним законодавством, у тому числі КУпАП України, не передбачено, повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ місцевий суд не наділений.

Щодо посилання заявника на норми кримінально-процесуального законодавства, слід зазначити наступне.

Відповідно до положення Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» № 475/97 від 17.07.1997р. вважаю за доцільне зазначити, що з рішення Європейського суду з прав людини «Швидка проти України» від 30.10.2014р. вбачається, що лише ті адміністративні правопорушення, санкція яких передбачає стягнення у вигляді позбавлення волі (зокрема, адміністративний арешт), вважаються по суті, кримінальним, а тому таким, що вимагає забезпечення всіх гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини «Гурепка проти України» від 08.04.2010р., «Корнєв і Карпенко проти України» від 21.10.2010р.,"Лучанінов проти України" від 09.06.2011р., "Зайцевс проти Латвії" заява № 65022/01, пп. 55 та 56, ECHR 2007-ІХ). Питанням визначення критеріїв, згідно яких правопорушення можна вважати незначним, присвячена пояснювальна записка до Протоколу № 7 ЄСПЛ (ратифіковано Законом N 475/97-ВР від 17.07.97). в якій зазначено, що при вирішенні питання про визнання правопорушення незначним важливим критерієм є те, чи карається воно позбавленням волі чи ні ( п.21 Пояснювальної доповіді до Протоколу № 7 до Конвенції).

Оскільки, санкція ст. 124 КУпАП не передбачає адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, тобто фактичного позбавлення волі, таке адміністративне правопорушення не може вважатись по суті кримінальним, у розумінні ст. 2 Протоколу № 7 ЄСПЛ.

З урахуванням викладеного, суд вважає , що слід відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Золочівського районного суду Львівської області від 16.01.2017 року у справі № 445/19165/16-п за нововиявленими обставинами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ухвалив:

відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Золочівського районного суду Львівської області від 16.01.2017 року у справі № 445/19165/16-п за нововиявленими обставинами.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її проголошення.

Суддя: М. В. Бакаїм