Справа № 731/351/19 Головуючий у 1 інстанції Циганко М. О.
Провадження № 33/4823/338/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі судді судової палати у кримінальних справах Баглая І.П.,

з участю захисника Матвієнка В.М.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 серпня 2019 року.

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням стягнення у виді штрафу у сумі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп..

Місцевим судом ОСОБА_1 визнано винуватим у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху, яке виразилося у керуванні ним з явними ознаками алкогольного сп`яніння, в 07 год. 30 хв., 29 червня 2019 року, на 15 км автодороги 2530, автомашиною FORD MONDEO, державний номерний знак НОМЕР_1 , і відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі. Викликати та допитати у судовому засіданні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .. Вказує, що під час розгляду справи місцевим судом було проігноровано вимоги щодо присутності ОСОБА_1 як особи яка притягується до відповідальності, порушено його права щодо дачі пояснень та надання доказів, малися суттєві суперечності у протоколі, рішенні суду. Він насправді був зупинений працівником поліції, але не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки працівник поліції надав йому продути спеціальний засіб, що він і зробив у присутності своєї дружини. Стверджує, що працівник поліції не залучав ніяких понятих, адже такі були відсутні на місці зупинки його автомашини. Суд, при винесенні постанови, взагалі не допитав ні свідків, ні очевидців, ні понятих, ні поліцейського, що призвело до ухвалення невірного рішення. Суд не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано який саме огляд і у який спосіб він мав проходити та у зв`язку з чим. Суть порушення сформульована наступним чином: «керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння». Крім того, в протоколі не сформульовано який саме огляд апелянт має пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп`яніння чи наркотичного) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я). Невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавило його як водія права на захист, адже обвинувачення було незрозуміле. Викладені обставини у протоколі не відповідають фактичним даним, адже в ньому зазначено, що водій «керував автомобілем, з явними ознаками алкогольного сп`яніння», тоді як п. 2.5 Правил дорожнього руху передбачає відповідальність саме за відмову пройти у установленому порядку огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Таким чином в протоколі про адміністративне правопорушення є явні протиріччя, а саме, одночасно вказано, що водій порушив вимоги п. 2.5 (обов`язок водія пройти медичне освідування ) і п. 2.9 (а) (керування в стані алкогольного сп`яніння) Правил дорожнього руху, які є взаємовиключними. У постанові суду, зокрема, не наведені докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, не зазначені мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник. Окрім порушення норм матеріального законодавства, суд, при розгляді справи, допустив істотні порушенням процесуальних прав. Судом проігноровано те що працівники поліції порушили порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Із матеріалів справи, пояснень ОСОБА_1 та його захисника, доводів апеляційної скарги вбачається, що вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

У відповідності до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був відсторонений поліцейськими від керування автомашиною. Тому викликає сумнів твердження в протоколі про адміністративне правопорушення, що він мав явні ознаки алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, накладаючи стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, у порушення вимог ст.ст. 23 та 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не звернув уваги, на очевидну малозначність провини.

Відтак, застосування заходів виховного впливу до правопорушника у виді усного зауваження буде достатнім для усвідомлення протиправної поведінки, щоб не допускати подібного в майбутньому, а тому суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення та оголосити йому усне зауваження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.

Постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 серпня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяІ. П. Баглай