ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» березня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 а, кв. 46,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно постанови судді, 11 грудня 2018 року о 01 год. 18 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_1, по вул. Космонавтів, 81 в м. Миколаєві в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Результат аналізу в присутності свідків за допомогою газоаналізатору Драгер склав 1,51 проміле.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що не згодний із зазначеною постановою у звязку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також у звязку з порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт стверджує, що висловив незгоду з показником приладу Драгер, оскільки був тверезий, про що він зазначив у запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення. Зазначає, що поліцейські протокол йому в руки не давали та пояснення в ньому він не писав.

Вказує на те, що в акті огляду він ставив підпис, проте своїм підписом він засвідчив лише той факт, що показник приладу Драгер був такий самий, що і в роздрукованому чеку. На думку апелянта, це не свідчить про те, що він був згодний з результатами приладу Драгер та не бажав їхати до медичного закладу. Проте, суд взяв до уваги те, що він підписався в результатах тестування, та зазначив що таким чином, він визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення. Також додає, що акт огляду взагалі не містить графи, де водій може висловити незгоду з показниками приладу Драгер.

Зазначає, що в постанові суддя посилається на відеозапис, з якого вбачається, що він нібито не висловлював незгоду з результатами огляду. Проте, відеозаписом взагалі не зафіксовано процедуру огляду на стан алкогольного спяніння, що на думку апелянта, свідчить про те, що суддею взагалі не досліджувався вказаний відеозапис, хоча він і заявляв таке клопотання.

Також додає, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проведення огляду на стан алкогольного спяніння до медичного закладу, що свідчить про те, що поліцейські, у встановленому законом порядку, не направляв його до медичного закладу, що позбавило його можливості спростувати показники приладу Драгер.

ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не зявився, просив розглядати апеляційну скаргу за його відсутністю. Його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду, а тому справа про адміністративне правопорушення розглянута у відсутність ОСОБА_1

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дослідивши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суддя, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в обґрунтування своїх висновків, вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №281977 від 11.12.2018 р., згідно з яким ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння.

Дані, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, в апеляційному суді підтвердив свідок ОСОБА_2 інспектор УПП в Миколаївській області, який пояснив, що ОСОБА_1 спочатку відмовлявся від проходження обстеження на стан спяніння, а потім погодився на місці зупинки транспортного засобу пройти тест на «Драгер». З результатом тесту погодився, та відмовився від проходження огляду на стан спяніння в медичному закладі.

В протоколі зазначені пояснення ОСОБА_1, який зазначив, що зобовязується не сідати за кермо автомобіля протягом 24 годин. Тобто, ця обставина також свідчить про те, що ОСОБА_1ЮБ. погодився з результатом тестування.

Згідно з проведеним тестуванням, вміст етилового спирту у видихуваному повітрі ОСОБА_1 склав 1,51 проміле, що значно перевищує гранично допустиму норму (0,2 проміле). З результатів тестування на алкоголь (а.с. №1) вбачається, що дана квитанція містить всі необхідні складові: час та місце проведення тесту, дані про осіб учасників тестування, інспектора та особу, що тестується, підписи останніх, результат тесту - 1,51 проміле. Згідно даної квитанції, тест №2227 був здійснений за допомогою Alcotest 6810.

На підставі зазначеного тестування, поліцейськими було складено акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройшов огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу Драгер, результат якого склав 1.51% та погодився з результатами такого огляду (а.с. 2).

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується письмовими поясненнями свідків, що долучені до матеріалів справи. Як слідує з пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вони були працівниками поліції запрошені у якості свідків проведення огляду на стан спяніння водія ОСОБА_1, який мав ознаки алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода. У їх присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер, показник якого після проведення тесту показав 1,51%. Від проходження огляду на стан спяніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

Хоча свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не були допитані судом, але письмові пояснення свідків, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного розгляду досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти обстеження у медичному закладі, але він забажав пройти тест на місці зупинки. Продув «Драгер», не висловлював незгоди з результатом тесту, не просив пройти огляд в медичному закладі. З результатами тестування останній погодився, про що засвідчив своїм підписом в квитанції. Підстав вважати, що порядок проведення огляду на стан спяніння співробітниками поліції було порушено, про що зазначає апелянт, немає.

Посилання апелянта на те, що поліцейськими не була заповнена форма направлення водія транспортного засобу на виявлення стану алкогольного спяніння до медичного закладу, є безпідставними, оскільки вказаний вище документ складається у разі висловлення незгоди водія з результатами проходження огляду на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів та висловлення бажання водія на проходження огляду на стан алкогольного спяніння у медичному закладі, чого ОСОБА_1 не зробив, оскільки погодився з результатами проведеного тестування на місці зупинки транспортного засобу.

Допитана в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3, яка є матірю ОСОБА_1, пояснила, вночі 11.12.2018 р. машину сина, яка стояла на вулиці біля їх будинку, зламували. Син був тверезий, але нервував та випив заспокійливе. Потім син пішов відігнати автомобіль на стоянку, а коли повернувся додому, розповів, що його зупинили працівники поліції та склали протокол про адміністративне правопорушення.

Тобто, очевидцем подій ОСОБА_3 не була, та її пояснення не спростовують даних, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться працівником поліції у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів. В разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Отже, суддя вірно дійшов висновку, що огляд ОСОБА_1 проведено з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та положень Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зі згоди водія із застосуванням технічного приладу Драгер, в присутності двох свідків та погодженням водія із результатами такого огляду.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення ОСОБА_1 накладено судом в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Прийняте суддею рішення є законним та обґрунтованим, а тому немає підстав для скасування постанови судді, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2019 року у відношенні ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова