КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№33/824/2550/2019 Постанова винесена суддею Вінтоняком Р.Я.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого юристом ПАТ «Київенерго», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, 09 березня 2019 року о 23 год. 50 хв. на регульованому перехресті вул. Драйзера - вул. Бальзака в м. Києві ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «DaewooLanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі автомобілю «Opel Corsa», держаний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п. 16.6 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій,вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд безпідставно визнав його винним у вчиненні ДТП, оскільки з матеріалів справи, дійсних обставин, що виникли при вчиненні ДТП, вбачається, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, так як водій автомобіля Opel Corsa ОСОБА_2 , який рухався по вул. Бальзака та повертав ліворуч на вулицю Драйзера, мав виконати п. 16.6. ПДР, тобто дати дорогу його автомобілю, який рухався в зустрічному напрямку прямо, однак не надав йому переваги в русі, в результаті чого сталась дорожньо-транспортна пригода.

Крім того, поза увагою суду першої інстанції та без належної правової оцінки залишився той факт, що існують протиріччя, зазначені в його показах та показах ОСОБА_2 , невірно встановлені обставини справи, в рішенні суду не надано належної оцінки іншим доказам, які містяться в матеріалах адміністративної справи.

За таких обставин, системний аналіз матеріалів справи та досліджених доказів свідчить про те, що суд першої інстанції передчасно та необґрунтовано дійшов до висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, а також встановлення його вини у скоєнні ДТП.

Крім того, суд першої інстанції вважав, що факт вчинення ним порушення правил дорожнього руху підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця пригоди. Однак, протокол не є доказом у справі, в ньому не відображено механізм виникнення дорожньо-транспортної пригоди, а схема є тим документом, що фіксує місце зіткнення транспортних засобів та їх розташування лише після зіткнення.

Проте, невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення. Тому без усунення зазначених вище недоліків протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи є неможливим, у зв`язку з чим ним були подані клопотання щодо направлення справи на додаткову перевірку, а також про призначення судової автотехнічної експертизи, однак такі клопотання залишились без задоволення судом першої інстації.

Окрім того, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки саме між порушенням ОСОБА_2 . пункту 16.6. Правил дорожнього руху і зіткненням, що сталося з автомобілем Daewoo Lanos, є прямий причинний зв`язок.

Також дивними та незрозумілими залишаються кілька тверджень, що зафіксовані судом першої інстанції в постанові, зокрема в протоколі про адміністративне правопорушення вказано порушення п. 16.6. ПДР, проте в оскаржуваній постанові взагалі не вказано порушеного пункту Правил дорожнього руху.

Тому, з цього випливає, перекручення або навіть нове застосування пункту 16.6 ПДР, за яким водій, який рухається прямо, має надати перевагу в русі іншим учасникам дорожнього руху.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані.

Як убачається з провадження у справі про адміністративне правопорушення та постанови, суддя місцевого суду при розгляді даної справи дослідив її матеріали, проаналізував у постанові докази у справі, повно та всебічно з`ясувавши обставини, які вказують на порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 , надав їм об`єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому судове рішення є належно обґрунтованим та відповідає вимогам діючого законодавства.

При цьому, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п. 16.6 Правил дорожнього руху України, а саме - у ненаданні ним під час керування 09 березня 2019 року о 23 год. 50 хв. на регульованому перехресті вул. Драйзера - вул. Бальзака в м. Києві автомобілем «DaewooLanos», державний номерний знак НОМЕР_1 ,переваги в русі автомобілю «Opel Corsa», держаний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку, що призвело до їх зіткнення, та отриманням внаслідок цього транспортними засобами механічних пошкоджень, відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами у справі.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який, на противагу твердженням апелянта, складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; у схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка була підписана відповідною посадовою особою та учасниками пригоди без будь-яких заперечень, в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху на регульованому перехресті вул. Драйзера - вул. Бальзака в м. Києві, а також дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту їх зіткнення, їх розташування після зіткнення, характеру і локалізації механічних пошкоджень автомобілів, а також у поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо обставин події.

При цьому, доводи ОСОБА_1 про те, що він, рухаючись по вул. Бальзака в напрямку вул. Милославська, проїжджав перехрестя вул. Бальзака - вул. Драйзера прямо, на дозволяючий зелений сигнал світлофора, в той час як водій автомобіля «Опель», який рухався у зустрічному напрямку, почав здійснювати перед ним поворот ліворуч на вул. Драйзера, на зелений мигаючий сигнал світлофора, при цьому не надав йому перевагу у русі та виїхав на його смугу руху, що і стало причиною зіткнення автомобілів, яке відбулося саме на центрі перехрестя, а не там, як воно відображено на схемі ДТП, були ретельно перевірені суддею місцевого суду та обґрунтовано відхилені як неспроможні, оскільки вони повністю спростовуються доказами у справі, в тому числі й поясненнями другого учасника ДТП - водія ОСОБА_2 про те, що він рухався по вул. Бальзака і на перехресті з вул. Драйзера, з лівої смуги, розпочав поворот ліворуч, але в цей момент побачив, як назустріч по вул. Бальзака швидко рухається автомобіль «Деу», тому щоб уникнути зіткнення з даним автомобілем, він повернувся на свою смугу руху, проте автомобіль «Деу» виїхав на його смугу руху та здійснив з ним зіткнення.

Підстав не приймати до уваги зазначені свідчення не має й у суду апеляційної інстанції, оскільки вони об`єктивно підтверджуються іншими доказами у справі.

Зокрема, ці обставини підтверджуються і схемою дорожньо-транспортної пригоди, правильність якої не оспорювалась учасниками пригоди при її складанні, в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху на перехресті вулиць Бальзака - Драйзера в м. Києві, а також дані щодо розташування транспортних засобів після зіткнення, та з якої вбачається, що зіткнення транспортних засобів сталося на регульованому світлофорними об`єктами перехресті в межах смуги руху автомобіля «Опель», і в результаті зіткнення в автомобілі «Опель» маються пошкодження задніх лівих дверей, порога, крила, заднього бампера та диску на задньому лівому колесі, а в автомобілі «Деу» - переднього бамперу, капоту, лівого переднього крила, лівої фари та протитуманної фари, що повністю підтверджує свідчення другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди.

Характер і локалізація пошкоджень на автомобілях «Деу» та «Опель» свідчать про те, що передньою лівою частиною автомобіль «Деу» контактував із лівою задньо-боковою частиною автомобіля «Опель».

Отже, дані схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування транспортних засобів після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень, які мали автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди та які зазначені в схемі дорожньо-транспортної пригоди, в сукупності з поясненнями водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , свідчать про те, що водій автомобіля «Деу» ОСОБА_1 на момент зіткнення не переїжджав через перехрестя прямо, а змінив напрямок руху ліворуч, виїхавши на смугу зустрічного руху, по якій рухався автомобіль «Опель», під керуванням водія ОСОБА_2 , який також здійснював маневр повороту ліворуч, але на момент зіткнення знаходився в межах своєї смуги руху, і зазначене вказує на те, що ОСОБА_1 , повертаючи ліворуч, при зеленому сигналі основного світлофора, не надав дорогу транспортному засобу, що рухався в зустрічному напрямку та мав намір здійснити поворот ліворуч.

При цьому твердження ОСОБА_1 про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася виключно через порушення вимог п. 16.6 ПДР водієм автомобіля «Опель» ОСОБА_2 , який, здійснюючи поворот ліворуч із зустрічного напрямку руху, не надав йому перевагу в русі, оскільки він рухався у зустрічному напрямку прямо, не змінюючи напрямок руху, та виїхав на смугу його руху, судом до уваги не приймаються з огляду на те, що за таких обставин є неможливим, як те розташування автомобілів після зіткнення, що відображено на схемі ДТП, так і утворення тих пошкоджень, що зафіксовані в автомобілях «Деу» та «Опель» в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Щодо наявної в матеріалах справи циклограми режиму роботи світлофорного об`єкту вул. Бальзака - вул. Драйзера станом на 06.03.2019 року, на яку посилається апелянт, як на доказ порушення водієм ОСОБА_2 ПДР, а саме - виїзд його на перехрестя на зелений мигаючий сигнал світлофора, в той час як він рухався саме на зелений сигнал світлофора, то вона жодним чином не спростовує правильності висновків суду першої інстанції, а до того ж з неї слідує, що світлофорні об`єкти по напрямках руху обох водіїв працюють синхронно та зелений сигнал світлофора вмикається одночасно для обох водіїв.

За таких обставин, вважаю, що наявні в справі докази у їх сукупності доводять недотримання ОСОБА_1 вимог п. 16.6 ПДРУкраїни, відповідно до яких, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу, в тому числі транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч, і таке порушення знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

З огляду на достатність в матеріалах справи доказів вини ОСОБА_1 в порушенні вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, підстав для проведення по справі судової автотехнічної експертизи не вбачається, а відтак, що стосується посилання апелянта на те, що при розгляді справи в суді першої інстанції йому було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про проведення у справі автотехнічної експертизи, з урахуванням апеляційного перегляду його доводів за скаргою, не вплинуло на правильність прийнятого судом рішення.

Отже, сукупністю досліджених судом доказів спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди та про його невинуватість у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про порушення ОСОБА_1 вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто про вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а тому доводи його апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та про порушення виключно водієм ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів, не заслуговують на увагу.

Накладаючи адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, яке передбачено санкцією ст. 124 КУпАП, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, і обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, виходячи з конкретних обставин справи та характеру вчиненого правопорушення.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень,- залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.