Справа № 157/114/19 Провадження №33/802/193/19 Головуючий у 1 інстанції:Антонюк О. В.
Категорія:ч.1 ст. 172-6 КУпАП. Доповідач: Філюк П. Т.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Філюк П.Т., за участю особи, щодо якої провадження закрито ОСОБА_1, прокурора Артиш Н.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 22 лютого 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді Матвійчук Панас Іларіонович, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючий інженером гідротехніком Камінь-Каширської експлуатаційної дільниці Маневицького управління водного господарства (з 11.05.2017 року по 01.09.2018 року в.о. начальника експлуатаційної дільниці Камінь-Каширського управління водного господарства), визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП у звязку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення його звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням. Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито на підставі ч. 2 ст.284 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 визнано винним за те, що він перебуваючи на посаді в.о. начальника експлуатаційної дільниці Камінь-Каширського управління водного господарства Волинського обласного управління водних ресурсів Державного Агентства водних ресурсів України, будучи відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом, на якого поширюється дія зазначеного Закону, несвоєчасно, а саме 06 квітня 2018 року об 11 год. 24 хв. подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

При цьому місцевий суд враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке не призвело до будь-яких негативних наслідків, не заподіяло шкоди іншим особам, і те, що пропущений ОСОБА_1 строк для подання відповідної декларації є незначним, а також і те, що останній вперше притягується до адміністративної відповідальності, за відсутності обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю за можливе, на підставі ст. 22 КУпАП, звільнив його від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у звязку з малозначністю, та обмежився усним зауваженням.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді Матвійчук П.І. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність через порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП - у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_1, який скаргу підтримав із наведених у ній підстав, прокурора, яка просила відхилити апеляційну скаргу та залишити без змін оскаржуване судове рішення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

За змістом ст.ст.245, 252, 280КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Всупереч вказаним вимогам закону, судом не вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для зясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, а тому вищевказані висновки суду першої інстанції є передчасними та не відповідають вимогам ст.280 КУпАП.

Постанова судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 22 лютого 2019 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, як це передбачено п.2 ч.8 ст.294 КУпАП з таких підстав.

Судом встановлено, що дійсно ОСОБА_1, будучи в.о. начальника експлуатаційної дільниці Камінь-Каширського управління водного господарства Волинського обласного управління водних ресурсів Державного Агентства водних ресурсів України, відповідно до пункту 1 підпункту «з» частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом на якого поширюється дія зазначеного Закону, а тому відповідно до ч.1 ст.45 цього ж Закону, зобов'язаний щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається НАЗК.

Даний факт не заперечується і самим ОСОБА_1

09 січня 2019 року старшим оперуповноваженим міжрайонного відділу № 2 УЗЕ у Волинській області майором поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 складено протокол № 14 про вчинення останнім адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, тобто за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2017 рік.

Цей протокол фактично було покладено в основу оскаржуваного судового рішення.

Однак, такий протокол на думку апеляційного суду, не може вважатись допустимим доказом в даній справі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст.49 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобовязані перевіряти факт подання субєктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Порядок перевірки факту подання субєктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій затверджений рішенням НАЗК від 06.09.2016 року №19, який зареєстрований в МЮУ 15.11.2016 року за №1479/29609 (в редакції закону станом на 01.04.2018).

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що перевірка факту подання декларацій та повідомлення Національного агентства про випадки неподання чи несвоєчасного подання декларацій покладаються на уповноважений підрозділ (особу) з питань запобігання та виявлення корупції відповідного органу, або інший структурний підрозділ такого органу (далі відповідальний підрозділ (особа)), визначений керівником органу.

Керівник відповідного органу, визначає порядок взаємодії відповідального підрозділу (особи) з іншими підрозділами з метою обліку субєктів декларування, у яких виник обовязок подати декларації відповідно до вимог Закону.

Водночас, строки перевірки факту подання декларацій передбачені п.4 цього ж Порядку. Зокрема в пп.1 п.4 визначено, що відповідальний підрозділ (особа) органу, в кому працюють (працювали) суб'єкти декларування, перевіряє факт подання щорічних декларацій суб'єктів декларування протягом 10 робочих днів з граничної дати подання таких декларацій.

Факт подання декларацій перевіряється шляхом пошуку та перегляду інформації в публічній частині Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства (п.5 Порядку).

Таким чином, антикорупційним законодавством чітко встановлено обов'язок державного органу (уповноважений підрозділ/особа) перевіряти факт подання щорічних декларацій субєктами декларування, які в них працюють протягом 10 робочих днів з граничної дати подання таких декларацій шляхом пошуку та перегляду інформації в публічній частині ЄДР декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Апеляційним судом встановлено, що уповноважений працівник, який перевіряє факт подання декларації інженер з ПК Камінь-Каширського УВГ ОСОБА_3, 10 квітня 2018 року письмово повідомила НАЗК про те, що ОСОБА_1 несвоєчасно подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а.с.10).

Вказане повідомлення Національним агентством з питань запобігання корупції отримано 02 липня 2018 року.

Разом з тим, протокол № 14 про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією відносно ОСОБА_1 складено 09 січня 2019 року (а.с. 1).

Відповідно до ч.3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно з п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

З аналізу цих норм законодавства зокрема вбачається, що стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено зокрема протягом трьох місяців з дня його виявлення, а провадження в справі не може бути розпочато, якщо закінчились строки його накладення.

Враховуючи вищевказані норми антикорупційного законодавства та положення КУпАП, а також беручи до уваги встановлені вище обставини, апеляційний суд вважає, що днем виявлення факту неподачі ОСОБА_1 декларації за 2017 рік, слід вважати саме 13 квітня 2018 року, тобто десятий робочий день з граничної дати подання такої декларації - 01 квітня 2018 року.

Як встановлено вище, протокол відносно ОСОБА_4 складений був 09 січня 2019 року.

При цьому правопорушення, передбачене ч.1ст.172-6 КУпАП не належить до категорії триваючих.

Оскільки на час складення вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення минули строки, визначені у ст.ст.38, 247 КУпАП, то апеляційний суд вважає цей протокол є недопустимим доказом в даній справі, так як складений через невідповідність із законодавством, тобто поза межами трьохмісячного строку з часу виявлення правопорушення, який чітко встановлено законодавством та був необхідний для встановлення факту подання (неподання/несвоєчасного подання) щорічної декларації ОСОБА_1

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, яке ставиться йому у провину, належними і допустимими доказами не доведена, провадження у даній справі розпочато протиправно, оскільки протокол складено поза строком, передбаченим ч.3 ст.38 КУпАП.

Проте на вищевказані обставини місцевий суд уваги не звернув.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 22 лютого 2019 року, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки склад адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1, складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП, то провадження в справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст.247 КУпАП.

На підставі вищенаведеного,керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Камінь Каширського районного суду Волинської області від 22 лютого 2019 року в даній справі щодо нього скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП - у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду П.Т. Філюк