ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/350/19 Справа № 205/71/19 Суддя у 1-й інстанції - Калініченко Г. П. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: захисника Тарасюка О.О. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 25 грудня 2018 року о 16 годині 00 хвилин водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Хюндай Елантра», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, по Кайдацькому мосту в районі е/о № 99 в м. Дніпрі, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Деу Матіз», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, а також стягнуто з нього судовий збір на користь держави в розмірі 384 гривні 20 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в який просить змінити постанову в частині адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, змінивши на адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом при розгляді справи допущено порушення його процесуальних прав, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про своєчасне сповіщення його про місце і час розгляду справи, розглянуто справу без його участі та без його захисника, чим позбавив його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, надати пояснення, заявити клопотання та подати докази.

Вважає, що суддя не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, а не штрафу.

Крім того, в матеріалах справи не міститься документів, які б підтверджували його місце роботи, професію, характеристику особи, сімейний та майновий стан, та не вбачається з матеріалів справи щоб їх досліджували та враховували, тому в цій частині постанова суду є такою, що не відповідає обставинам справи та відповідно, є не обґрунтованою.

Більш того, судом при призначені йому виду стягнення не прийнято до уваги його пояснення, що є додатком до протоколу, складні погодні умови в день дорожньо-транспортної пригоди, його майновий стан, а також той факт, що позбавлення його права керування транспортними засобами негативно вплине на його життєвий устрій і його сім'ї та ускладнить виконання ним його посадових обов'язків за місцем роботи в ТОВ "Інвент Груп".

В суді апеляційної інстанції захисник Тарасюк О.О. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 підтвердив доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, захисника, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, об'єктивність яких у апеляційного суду сумнівів не викликає, а також не посилається на це і ОСОБА_2 в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до постанови суду при накладенні стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців судом не були враховані положення ст. 33 КУпАП щодо з'ясування характеру вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, майновий стан, однак суддя дійшов висновку про неможливість накладення стягнення у вигляді штрафу.

Також такий висновок суду не відповідає положенням ст. 30 КУпАП, відповідно до якої позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом.

Так, судом першої інстанції у постанові суду не обґрунтовано грубе порушення Правил дорожнього руху водієм та не встановлено систематичного порушення ним порядком користування правом керування транспортними засобами.

Не встановлено таких обставин і в суді апеляційної інстанції, натомість знайшли підтвердження обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2, а саме те, що ОСОБА_2 займає посаду начальника відділу у відділенні технічної підтримки клієнтів Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвент Груп", та вказана посада передбачає наявність у працівника власного автомобіля, позитивна характеризується, а тому до нього можливо застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Отже, судом першої інстанції необґрунтовано накладено стягнення на ОСОБА_2, тому його апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду в частині накладення адміністративного стягнення має бути змінена.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2019року- задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - змінити в частині накладеного стягнення, застосувавши до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень, на користь держави.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко