Справа № 491/939/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року Ананьївський районний суд Одеської області

у складі:головуючого судді Желяскова Олега Олександровича
за участю:секретаря судового засідання Гула О.Р.,
особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
прокурора Зубик Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьїв Одеської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Байтали Ананьївського району Одеської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 25 жовтня 1999 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого в с. АДРЕСА_1 району Одеської області, згідно протоколу про адміністративне правопорушення працюючого на посаді майстра лісу Жеребківського лісництва ДП «Ананьївське лісове господарство», протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

В С Т А Н О В И В :

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді майстра лісу Жеребківського лісництва державного підприємства «Ананьївське лісове господарство», являючись суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, відповідно до п.п.«е» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим порушив вимоги ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» та скоїв адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За вказаним фактом начальником міжрайонного відділу №4 Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України Сімоновим Костянтином Володимировичем складено протокол про адміністративне правопорушення від 9 вересня 2019 року №765 за ч.1 ст.172-6 КпАП України.

ОСОБА_1 з`явився за викликом до Ананьївського районного суду Одеської області та йому було вручено пам`ятку про його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 факт несвоєчасного подання декларації підтвердив та пояснив, що своєчасно не зміг подати електронну декларацію через відсутність в нього електронного цифрового ключа, яким необхідного для входу до реєстру та підписання декларації, а також необізнаність з порядком роботи з реєстром декларацій, оскільки при подачі попередніх декларації допомогу в отриманні ключів та подачі декларацій йому надавали на роботі, що в даному випадку зроблено не було.

Прокурор Котовської місцевої прокуратури Одеської області у судовому засіданні зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджена матеріалами справи, а також його власними поясненнями. При цьому, зазначив, що вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 статті 172-6 КУпАП.

За згодою учасників судового розгляду судом було визнано недоцільним дослідження матеріалів справи у судовому засіданні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Преамбулою Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що цей Закон визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Статтею 2 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що відносини, що виникають у сфері запобігання корупції, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, цим та іншими законами, а також прийнятими на їх виконання іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що Національне агентство з питань запобігання корупції (далі Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Пунктом 8 статті 11 Закону України «Про запобігання корупції» до повноважень Національного агентства віднесено здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст.49 Закону державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Частиною 3 статті 12 Закону України «Про запобігання корупції» у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням Національного агентства. У разі виявлення ознак іншого корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції. Висновок Національного агентства є обов`язковим для розгляду, про результати якого воно повідомляється не пізніше п`яти днів після отримання повідомлення про вчинене правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.48 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання; 2) щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль.

У відповідності до положень ч.3 ст.48 Закону України «Про запобігання корупції» порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається Національним агентством.

На виконання положень Закону України «Про запобігання корупції» Рішенням Національного агентства від 10 лютого 2017 року №56 затверджено «Порядок проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядок).

Відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 Порядку, цей Порядок визначає механізм проведення Національним агентством контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно пункту 2 розділу II Порядку, Національне агентство здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій на підставі: 1) повідомлень, що надходять від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, а також юридичних осіб публічного права, які у встановленому Національним агентством порядку відповідно до статті 49 Закону перевіряють факт подання декларацій суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали); 2) інформації, що надходить до Національного агентства від осіб, які надають допомогу щодо запобігання і протидії корупції (викривачів), стосовно можливого факту неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування; 3) інформації, що оприлюднюється у засобах масової інформації, у мережі Інтернет та вказує на можливий факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування; 4) самостійного виявлення Національним агентством факту неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування відповідно до даних Реєстру; 5) інформації, що надходить до Національного агентства від правоохоронних органів; 6) інформації, що надходить до Національного агентства від громадських об`єднань, їх членів або уповноважених представників.

Пунктом 5 розділу II Порядку визначено, що якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, Національне агентство направляє такому суб`єкту лист з проханням надати пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації. За наявності ознак адміністративного правопорушення уповноважена особа Національного агентства складає протокол про адміністративне правопорушення у встановленому законодавством порядку, який за рішенням Національного агентства направляється до суду.

Протоколи про адміністративні правопорушення складаються уповноваженими особами Національного агентства, визначеними відповідно до статті 13 Закону (п.2 розділ ІІ Порядку оформлення протоколів про адміністративні правопорушення та внесення приписів Національним агентством з питань запобігання корупції - Рішення Національного агентства №5 від 09 червня 2016 року).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про запобігання корупції» уповноваженими особами Національного агентства є Голова та члени Національного агентства, а також уповноважені Національним агентством посадові особи. При цьому, необхідно окремо звернути увагу на те, що перелік уповноважених Національним агентством посадових осіб, в значенні ст.13 Закону України «Про запобігання корупції», визначений Рішенням Національного агентства №9 від 11 серпня 2016 року «Про визначення уповноважених осіб Національного агентства з питань запобігання корупції», який було актуалізовано (внесено зміни) Рішенням №247 від 23 червня 2017 року. Вказаним переліком встановлено вичерпний перелік посадових осіб відповідно до кожного регіону (м. Київ, Східний регіон, Центральний регіон, Південний регіон тощо).

Відповідно до ч.1 Закону України «Про запобігання корупції» спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Відповідно до пункту 11 розділу ІІ Порядку протокол про адміністративне правопорушення виноситься з урахуванням вимог абзацу першого пункту 12 цього розділу на розгляд Національного агентства, яке приймає рішення про направлення протоколу про адміністративне правопорушення до суду. Відповідно до п.12 Протокол про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 172-4-172-9 КУпАП, разом із копією рішення Національного агентства та іншими матеріалами у триденний строк з моменту його складення надсилається до місцевого загального суду за місцем вчинення корупційного правопорушення.

Отже, з системного аналізу вище зазначених положень діючого законодавства вбачається алгоритм виявлення корупційних правопорушень та притягнення винних осіб до відповідальності.

Зокрема, те, що контроль та перевірка декларацій належить до виключної компетенції Національного агентства.

При цьому, законодавець в ст.49 Закону України «Про запобігання корупції» встановлює застереження, що, наприклад, державний орган, в якому працює суб`єкт декларування, зобов`язаний перевіряти факт подання ним декларації та повідомляти національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Після отримання повідомлення Національне агентство перевіряє наявність факту несвоєчасного подання декларації, та у випадку підтвердження такого факту письмово повідомляє про це суб`єкта декларування та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному Національним агентством порядку. Потім уповноважена особа Національного агентства складає протокол про адміністративне правопорушення, який в подальшому виноситься на розгляд Національного агентства, яке, в свою чергу, приймає рішення про направлення його до суду. Протокол про адміністративне правопорушення, разом із копією рішення Національного агентства та іншими матеріалами, у триденний строк з моменту його складення надсилається до місцевого загального суду за місцем вчинення корупційного правопорушення.

Співробітник поліції у протоколі про адміністративне правопорушення посилається на лист Голови Національного агентства з питань запобігання корупції від 6 лютого 2019 року за вихідним №44-01/8418/19, зазначаючи, що відповідно до даного листа Законом не передбачено затвердження обґрунтованого висновку або повідомлення із встановленим фактом порушення вимог фінансового контролю у разі виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, за частинами першою, другою статті 172-6 КУпАП. Проте копії або оригіналу зазначеного листа до матеріалів справи, для їх огляду та вивчення судом не надано.

До матеріалів справи додано копію листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 30 травня 2017 року за вихідним №95-17/173/5/17 (а.с.57-59) з роз`ясненнями НАЗК щодо наявності в органів поліції повноважень на складення протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.172-4 172-9 КУпАП та збирання необхідних доказів, що їх підтверджують.

Водночас, суд не бере до уваги зазначені роз`яснення норм законодавства, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При цьому, в постанові Верховного суду від 11 квітня 2018 року у справі №814/886/17 висловлено правову позицію, згідно з якою здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення від 9 вересня 2019 року №765 за ч.1 ст.172-6 КпАП України відносно ОСОБА_1 складено начальником міжрайонного відділу №4 Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України Сімоновим К. ОСОБА_2 за результатами перевірки проведеної по матеріалам за листом Національного агентства з питань запобігання корупції від 9 травня 2019 року за вихідним №44-05/37523/19 (а.с.18-21) яким Національне агентство повідомило Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про виявлення факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

До зазначеного листа додано копію «Повідомлення Національного агентства про факт неподання або несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 16 квітня 2018 року за вихідним №83 (а.с.20), яким директор ДП «Ананьївське лісове господарство» повідомив Національне агентство про факт неподання ОСОБА_1 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік

При цьому, з абзацу другого листа Національного агентства від 9 травня 2019 року за вихідним №44-05/37523/19 (а.с.18-21) вбачається, що у зв`язку з відсутністю територіальних органів Національного агентства враховуючи положення частини 1 статті 255 КУпАП, Національне агентство направило на адресу Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України витяг з інформаційно-телекомунікаціної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» щодо послідовності дій ОСОБА_1 при подачі декларації, а також вищезазначене повідомлення ДП «Ананьївське лісове господарство» від 16 квітня 2018 року за вихідним №83 (а.с.20) щодо неподання ОСОБА_1 декларації, для проведення перевірки цього факту та, у разі встановлення підстав, складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-6 КУпАП.

З диспозиції частини 1 статті 172-6 КУпАП вбачається, що нею передбачено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З наведеного вбачається, що для того щоб в діях особи існував склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП має одночасно існувати дві окремі умови, а саме: по-перше, особа має несвоєчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; по-друге, особа має це зробити без поважних причин.

З листа Національного агентства від 9 травня 2019 року за вихідним №44-05/37523/19 вбачається, що Національним агентством встановлено існування в діях ОСОБА_1 лише першої частини складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме факт несвоєчасного подання ним декларації суб`єктів декларування, які припинили діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

При цьому, з абзацу 2 листа Національного агентства від 9 травня 2019 року за вихідним №44-05/37523/19 вбачається, що встановлення наявності в діях ОСОБА_1 другої складової адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, Національним агентством було покладено на Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

З наведених вище норм Закону України «Запобігання корупції» та Порядку вбачається, що контроль та перевірка декларацій належить до виключної компетенції Національного агентства.

При цьому, частиною 3 статті 12 Закону України «Про запобігання корупції» та пунктом 5 розділу II Порядку визначено алгоритм дій Національного агентства у разі виявлення в діях особи ознак адміністративного правопорушення.

Зокрема, пунктом 5 розділу II Порядку визначено, що якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, Національне агентство направляє такому суб`єкту лист з проханням надати пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації. За наявності ознак адміністративного правопорушення уповноважена особа Національного агентства складає протокол про адміністративне правопорушення у встановленому законодавством порядку, який за рішенням Національного агентства направляється до суду.

З наведеного вбачається, що встановлення наявності в діях особи другої складової адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 с.172-6 КУпАП, як і загалом перевірки віднесено до виключної компетенції Національного агентства, та має здійснюватися шляхом направлення Національним агентством особі листа з проханням надати пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації.

Проте, матеріали справи відомостей про вжиття Національним агентством передбачених законодавством заходів для встановлення наявності в діях ОСОБА_1 повного складу адміністративного правопорушення не містять.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що встановлення наявності в діях ОСОБА_1 другої складової адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, Національним агентством було покладено на Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України було вжито заходів з встановлення наявності в діях ОСОБА_1 другої складової складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, зокрема шляхом відібрання від нього пояснень та збору інших матеріалів.

При цьому, статтею 1 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 2 Закону України «Про національну поліцію» до завдань поліції віднесено: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до положень ст.3 Закону України «Про національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 23 Закону України «Про національну поліцію» визначено перелік повноважень поліції, серед яких відсутні повноваження, зокрема, з перевірки своєчасності подання суб`єктами декларування декларацій особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Статтею 24 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що виконання інших (додаткових) повноважень може бути покладене на поліцію виключно законом.

При цьому, а ні Закону України «Про запобігання корупції», а ні «Порядок проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», не покладають на Національну поліцію повноважень з перевірки своєчасності подання суб`єктами декларування декларацій особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що досудова перевірка факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації саме без поважних причин, по справі була проведена неуповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими докази по справі, що зібрані працівниками поліції та стосуються суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи наведене суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП є недоведеною.

Оскільки вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, то відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 . За таких обставин суд приходить до висновку про те, що провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 172-6, 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення від 9 вересня 2019 року №765 за фактом вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем села Байтали Ананьївського району Одеської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 25 жовтня 1999 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованим та проживаючим в с.Байтали Ананьївського району Одеської області, згідно протоколу про адміністративне правопорушення працюючим на посаді майстра лісу Жеребківського лісництва ДП «Ананьївське лісове господарство», адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О.О.Желясков

Постанова вступає в законну силу „___ _______ 20__ року.