ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1067/19 Справа № 209/1186/19 Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є. Д. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2019 року, визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт строком на 120 годин. крім того, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Судом першої інстанції встановлено, сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів, які має сплачувати ОСОБА_1 , згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, перевищує шість місяців. Заборгованість утворилась з 01 листопада 2012 року по 28 березня 2019 року сукупно складає 87458,37 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати постанови та закрити провадження.

В обґрунтування клопотання, апелянт зазначив, що що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, про існування постанови апелянт дізнався після виклику до Відділу кримінально-виконавчої служби, де він і отримав копію оскаржуваної постанови 09 серпня 2019 року.

Зазначає, що постанова містить висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, вказує, що за адресою АДРЕСА_1 , тільки зареєстрований, не проживає за вказаною адресою більше 10 років. Зазначає, що регулярно спілкується з колишньою дружиною, допомагає їй в вихованні дитини, та надає їй допомогу. Жодного разу ОСОБА_1 не спілкувався з працівниками Дніпровського ВДВС у м.Камянське.

Матеріали провадження містять протокол про адміністративна правопорушення №32271945 складений 28.03.2019 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС Кривеньким Є.В., при цьому апелянт вказує, що 28 березня 2019 року та в інший день даний протокол не бачив і не підписував, що підтверджується самим протоколом в якому відсутній його підпис.

Вважає, що судом першої інстанції порушено принцип повноти та об`єктивності судового розгляду, який закріплений в ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, і декларує, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти законне та вмотивоване рішення. На думку апелянта, останній був позбавлений можливості надати суду свої пояснення та обґрунтування заявленого клопотання.

Враховуючи, що доводи про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення не спростовуються матеріалами справи, необхідно задовольнити клопотання ОСОБА_1 та поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 21 ч. 2 ст. 255 КУпАП державні виконавці складають протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 183-1, 188-13 КУпАП.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Ч. 1 ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні Дніпровського відділу державної виконавчою служби м. Кам`янське Головного територіального управлянні юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження № 32271945 від 04 квітня 2012 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-2716/2012 виданий 03.04.2012 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.03.2012 року.

Відповідно до розрахунку, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення № 32271945, загальний розмір заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 станом на 28 березня 2019 року - складає 87 458,37 грн.

З розрахунку вбачається, що державним виконавцем на підставі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» нараховано розмір аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 та загальний розмір заборгованості з 01.11.2012 року по 28.03.2019 року складає 87 458, 37 грн.

Таким чином, на час складання старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчою служби м. Кам`янське Головного територіального управлянні юстиції у Дніпропетровській області протоколу про адміністративне правопорушення № 32271945 у ОСОБА_1 була наявна заборгованість по сплаті аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, за що встановлена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

З урахуванням вищевикладеного, при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суд першої інстанції повно та всебічно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи, досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про розгляд справи судом першої інстанції за його відсутності та притягнення його до адміністративної відповідальності за діяння яке мало місце з 2011 року, не спростовують висновків суду першої інстанції, та не є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративна відповідальність за ст. 183-1 КУпАП запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» № 2234-VІІІ від 07 грудня 2017 року, який набрав чинності 06 лютого 2018 року.

ОСОБА_1 не спростовано наявність заборгованості по сплаті аліментів з 06 лютого 2018 року, тобто з моменту набрання Законом України № 2234-VІІІ чинності.

Інші доводи апеляційної скарги, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказані, й під час перевірки справи в апеляційному суді не встановлені.

Враховуючи, що одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання, та враховуючи, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, призначив адміністративне стягнення в межах мінімальної санкції вказаної статті, що відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.

З врахуванням викладеного, за наслідками апеляційного перегляду справи, апеляційним судом не встановлено підстав для скасування або зміни постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 травня 2019 року.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2019 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко