Справа № 462/4939/18 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 33/811/319/18 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., з участю ОСОБА_2, його захисника Чліянца С.А., Пигитяка Ю.В. та його захисника Бабій І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 29 жовтня 2018 року,

встановив:

цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, пенсіонера, проживаючого АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 352,40 гривень судового збору.

Згідно постанови судді, 04 серпня 2018 року о 12:30 год. на автодорозі Львів-Шегині, 17 км. - 500 м., водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, здійснюючи поворот ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, як наслідок допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням Пигитяка Ю.В., автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Чим порушив п.2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

На дану постанову захисник Чліянц С.А. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та закрити провадження у справі.

З інкримінованим правопорушенням категорично не погоджується, оскільки пункт 10.1 ОСОБА_2 не порушував тому, що перед зміною руху переконався, що транспортні засоби позаду нього знаходяться на достатній відстані і у відповідності до п. 1.4 ПДР, розраховуючи, що автомобіль, який рухається за його автомобілем дотримується встановленого в населеному пункті ПДР швидкісному режиму - 50 км/год., що обгін на перехресті заборонений, зможе безпечно здійснити свій маневр.

Залізничний районний суд підійшов до розгляду адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_2 однобічно, його покази фактично до уваги не взяв.

Також, судом залишено поза увагою факт перевищення швидкості водієм Пигитяком Ю.В. в населеному пункті, а саме, як він сам повідомив суду, він рухався зі швидкістю 80 км/год. (суд у постанові цитуючи покази Пигитяка Ю.В. вказану ним швидкість не вказав, що свідчить про однобічний підхід до розгляду справи), порушення ним п.14.2 (б) ПДР, що перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигнал про намір повороту (перестроювання) ліворуч (про включений сигнал повороту надав покази ОСОБА_2, свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, порушення п.14.6 (а), що обгін заборонено на перехресті.

Виходячи з даних, які стали відомі з письмових пояснень та з показів ОСОБА_2 та Пигитяка Ю.В., виникла потреба у спеціальних знаннях для визначення механізму ДТП. Захисником було заявлено суду, про два клопотання, які він хотів оголосити. Перше клопотання про приєднання до матеріалів справи позиції, висловленої Верховним Судом в справі №585/8/16-к від 05.04.2018 року, суд прийняв рішення приєднати до матеріалів справи позицію Верховного Суду, навіть не обговорюючи це питання з протилежною стороною, а щодо другого його клопотання, про призначення автотехнічної експертизи, суд навіть не став його слухати, не поставив це питання на обговорення сторін, що суперечить вимогам ст.ст. 273, 280 КУпАП.

Не призначивши автотехнічну експертизу по справі, суд першої інстанції не дотримався вимог п.24 Постанови Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» де зазначено: «Звернути увагу суддів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративне правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності».

Залізничний районний суд не обґрунтував прийняте рішення, обмежившись загальними фразами.

У відповідності до ст.283 КУпАП, постанова повинна містити: опис обставин, установлених при розгляді справи. Залізничний районний суд не зазначив в своїй постанові про порушення ПДР, вчинені водієм Пигитяком Ю.В.

В порушення вимог ст.285 КУпАП, після закінчення розгляду справи, постанова не була негайно оголошена.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та виступ адвоката Чліянца С.А. на підтримання апеляційної скарги, пояснення Пигитяка Ю.В. та виступ захисника Бабій І.М., які заперечили доводи апеляційної скарги, пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, перевіривши наведені доводи та вивчивши матеріали адміністративної справи №462/4939/18, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, під час розгляду даної справи, судом першої інстанції дотримано вимог зазначеної норми закону.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), 04 серпня 2018 року о 12:30 год. на автодорозі Львів-Шегині, 17 км. - 500 м., водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, здійснюючи поворот ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, як наслідок допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням Пигитяка Ю.В., автомобілі зазнали механічних пошкоджень, чим порушив п.п.2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху України.

Беручи до уваги пояснення учасників дорожньої пригоди безпосередньо після події, дані схеми місця ДТП та опис пошкоджень транспортних засобів, апеляційний суд вважає, що суддею повно та об'єктивно з'ясовано обставин ДТП.

Так, відповідно до п.п.2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Характер пошкоджень на автомобілях, з врахуванням розташування транспортних засобів після зіткнення, пояснення учасників події, свідчать про те, що водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 та виконуючи маневр повороту ліворуч, не дав дорогу транспортному засобу BMW X5, д.н.з. НОМЕР_3, що рухався в попутному напрямку та здійснював маневр обгону, внаслідок чого сталося зіткнення. Тому саме дії ОСОБА_2 призвели до настання дорожньої пригоди та знаходяться в причиновому зв'язку із заподіянням пошкоджень автомобілям. Тобто водієм ОСОБА_2 порушені вимоги п.п.2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху.

З технічної точки зору, на думку апеляційного суду, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стало невиконання водієм автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_2 вимог п.п.2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху для дотримання яких в нього не було завад технічного характеру, і яке виразилося в тому, що він виїхав на смугу руху автомобіля НОМЕР_2, який здійснював обгін. Тобто при виконанні повороту ліворуч поза перехрестям, не дав дорогу автомобілю НОМЕР_2, який вже розпочав маневр обгону та перебував на зустрічній полосі руху, внаслідок чого і сталася дорожня пригода.

Наданий апеляційному суду висновок експертного дослідження, також опосередковано підтверджує висновок суду першої інстанції щодо вини водія ОСОБА_2 у даній дорожній пригоді. Разом з тим апеляційний суд не може взяти до уваги цей висновок в частині недотримання водієм Пигитяком Ю.В. п.п.12.4, 13.1, 14.6а Правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи немає жодних даних щодо перевищення ним швидкості руху, недотримання безпечної дистанції та безпечного інтервалу, вчинення обгону на перехресті.

З врахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тому апеляційний суд вважає подану у справі апеляційну скаргу необґрунтованою, та не вбачає підстав для скасування постанови судді Залізничного районного суду м.Львова від 29 жовтня 2018 року, яку вважає законною та обґрунтованою.

Істотних порушень законодавства, які б тягнули за собою скасування постанови, не встановлено.

Також відсутні обставини, які б виключали провадження в справі відповідно до ст. 247 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. накладене у межах санкції ст.124 КУпАП, та з дотриманням вимог ст.33 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника Чліянца С.А. і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 29 жовтня 2018 року, щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Чліянца Сергія Арамовича в інтересах ОСОБА_2- без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду В.В.Ревер