Справа № 146/260/19

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2019 р. смт. Томашпіль

Суддя Томашпільського районного суду Вінницької області Скаковська І.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Томашпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого на малокозаводі в смт. Вапнярка, адміністративних стягнень не має,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2019 року о 21:40 год, по вул. Незалежності в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницьої області ОСОБА_1, керував мопедом марки «Yamaha-30 G», номерний знак б/н, встані алкогольного спяніння. Від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідкі.

Тобто, своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адіміністративного правопорушення визнав, пояснив, що дійсно таке правопорушення мало місце. Також пояснив, що водійського посвідчення не отримував.

Крім того вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 05 лютого 2019 року, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідків та самого правопорушника та іншими матеріалами справи.

Відповідно до п. 2.9 Правил дорожнього руху (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім цього, суд при призначенні покарання враховує, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає різне покарання для водіїв (штраф з позбавленням права керування транспортними засобами) та інших осіб (штраф).

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії; водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Таким чином, особа, яка вчинила правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП України, керуючи транспортним засобом, не маючи посвідчення водія відповідної категорії не є водієм у розумінні ПДР та положень ст.130 КУпАП.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1 водійське посвідчення він не отримував.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, є особою, яка підлягає адміністративній відповідальності, обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність правопорушника судом не встановлені. Таким чином, з вищевикладеного, аналізуючи матеріали справи, зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_1, вчинив грубе порушення ПДР України, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, своїми діями наражав на небезпеку себе та інших громадян, керуючи транспортним засобом в стані спяніння. Не дивлячись на загальноприйняті норми поведінки та співжиття в суспільстві легковажно дозволив собі вживати алкоголь та керувати транспортом, що свідчить про нехтування ним вказаних норм, тому, за таких обставин, суд приходить до переконання, що останній належних висновків для себе не робить, а тому вважає за доцільне, з метою попередження вчинення ним грубих правопорушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, з метою його виховання та недопущення нових порушень у майбутньому, оскільки застосування більш мякого стягнення не досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Крім того згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», установлений на 2019 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі з 01 січня 1921,00 грн.

Таким чином з ОСОБА_2 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст. ст. 23, 33-35, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 221, 251, 252, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн (десять тисяч двісті гривень).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок).

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Суддя: ОСОБА_3