Справа № 428/9897/19
Провадження №3/428/1911/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

судді Комплєктової Т.О.,

за участі секретаря судового засідання Кожем`яки А.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, українця, громадянина України, який не працює, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , 2004 року народження, ОСОБА_3 , 2009 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

15.08.2019 року о 15 годині 45 хвилин в м. Сєвєродонецьку по вул. Гоголя, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не зупинився на вимогу поліцейського, подану за допомогою увімкненого проблискового маячка синього та червоно кольору та спеціального звукового сигналу.

15.08.2019 року о 15 годині 45 хвилин в с. Сиротине по вул. Гоголя, водій ОСОБА_1 керував автомобілем АЗЛК 140, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив, що 15.08.2019 року він разом з двома товаришами відпочив на озері Клешня. Потім їм було потрібно забрати характеристики у відділі пробації та вони поїхали у місто на транспортному засобі АЗЛК 140, державний номерний знак НОМЕР_1 . При цьому, він перебував на задньому сидінні зазначеного транспортного засобу, погано себе почував, а за кермом був його товариш. Повертаючись з міста на озеро Клешня, де вони до цього відпочивали, вони помітили, що за ними рухається автомобіль патрульної поліції. Він хотів вийти з автомобіля, але швидкість руху транспортного засобу була великою. Доїхавши на місце свого відпочинку, водій зупинив транспортний засіб, передав йому свою кепку жовтого кольору, а сам заховався в очереті. В цей час до них під`їхали працівники поліції, які сказали, що саме він керував транспортним засобом та в них виникла підозра, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Працівники поліції запропонували йому пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки, або у медичному закладі, проте він відмовився від проходження огляду, оскільки за кермом не перебував. Його товариш, який того дня перебував за кермом, відмовився прийти до суду та надати свідчення на підтвердження його невинуватості, оскільки він перебуває на роботі.

Поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області ДПП Бондаренко О.М. в судовому засіданні пояснила, що 15.08.2019 року вона в складі екіпажу поліції здійснювала патрулювання в м. Сєвєродонецьку та с. Сиротине. Рухаючись по головній дорозі с. Сиротине вони побачили транспортний засіб АЗЛК 140, державний номерний знак НОМЕР_1 , який стояв біля магазину, а поряд було два чоловіка, які мали ярко виражені ознаки алкогольного сп`яніння. В подальшому вони побачили вказаний транспортний засіб, під керування одного з вищевказаних чоловіків, як в подальшому було встановлено - ОСОБА_4 , який рухався в напрямку о. Клешня. При цьому, транспортний засіб мав технічні несправності. Вони подали сигнал про зупинку, але водій проігнорував вказаний сигнал та продовжив рух. Ними було увімкнено поблискові маяки червоного та синього кольору та подано звуковий сигнал, проте водій почав тікати. Після чого, транспортний засіб заїхав у глухий кут та не міг продовжувати рух. Із-за керма вийшов Воронов у якого було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, та йому було запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або у медичному закладі, проте Воронов відмовився від проходження огляду в присутності двох свідків. Водію було роз`яснено його права, а також те, що за відмову від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, передбачено таку ж відповідальність, як і за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Після чого у відношенні ОСОБА_4 було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП ст. 122-2 КУпАП та відсторонено останнього від керування транспортним засобом.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності,запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 122863 від 15.08.2019 року, 15.08.2019 року о 15 годині 45 хвилин в с. Сиротине по вул. Гоголя, водій ОСОБА_1 керував автомобілем АЗЛК 140, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Зазначені у протоколі обставини підтверджуються доданими до протоколу письмовими поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , згідно яких 15.08.2019 року приблизно о 16 годині 45 хвилин вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія автомобіля АЗЛК 140, державний номерний знак НОМЕР_1 , та в їх присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою Алкотестеру «Драгер», або у медичному закладі, проте ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився.

Також обставини складання зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, в судовому засіданні підтвердила поліцейський УПП в Луганській області ДПП Бондаренко О.М.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, що був досліджений у судовому засіданні, які містять фіксацію обставин зупинення транспортного засобу АЗЛК 140, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків у зв`язку з його відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Також, з відеозапису вбачається, що на неодноразові пропозиції працівника поліції пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці або у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував вказаним транспортним засобом, оскільки вказані пояснення спростовуються відеозаписом з нагрудних відеокамер поліцейських, які були досліджені у судовому засіданні на яких зафіксовано рух транспортного засобу.

Невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення суд розцінює, як намагання уникнути адміністративної відповідальності, а зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, оскільки інспектором було виконано вимоги ст. 266 КУпАП та запропоновано пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу, а оскільки останній відмовився від проходження такого огляду, ОСОБА_1 , було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, що відповідає вимогам п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, проте ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що підтверджується відеозаписом з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів).

Суд зазначає, що обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, настали в момент його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу у присутності двох свідків або у спеціальному медичному закладі.

Крім того, поліцейським було виконано вимоги Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі Затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1359 п. 1 розділу 9, та відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується зібраними доказами, які, на переконання суду, є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Разом з тим, суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області ДПП Бондаренко О.М. та дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 , порушивши вимоги п.п. 2.4, 8,9 Правил дорожнього руху України, вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП, тобто невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку.

При цьому, суд враховує особу ОСОБА_1 , виходячи з того, що останній, відповідно до довідок поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області ДПП ОСОБА_7 М., до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом календарного року не притягувався, отримував посвідчення водія НОМЕР_2 кат. «А, В, С».

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини та майновий стан: ОСОБА_1 не працює, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , 2004 року народження, ОСОБА_3 , 2009 року народження.

Обставин, що згідно зі ст. 34-35 КУпАП, пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, так у даному випадку стягнення необхідно накласти в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи, майнового стану та ступеню вини ОСОБА_1 , характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що останньому слід призначити стягнення, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 8, 9, 23, 26, 33-35, 130, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення:

-за ст. 122-2 КУпАП у виді штрафу в дохід держави у розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 153 (сто п`ятдесят три) гривень;

-за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 36 КУпАП остаточно призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. (отримувач коштів: ГУК у Луг.обл./Луганська, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37991110, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 2001, код класифікації доходів бюджету: 21081300), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106 (судовий збір).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя Т. О. Комплєктова