Справа № 502/1678/19
ПОСТАНОВА

18 вересня 2019 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Манжос Н. В., за участю прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області Соколовського В. О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління захисту економіки в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Трудове Кілійського району Одеської області, громадянку України, працюючу на посаді землевпорядника Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, депутата Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, проживаючу та зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , якій роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Кілійського районного суду Одеської області 22.08.2019 року від Управління захисту економіки в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ст. 172-6 ч. 1 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією № 675 від 15.08.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 , будучи землевпорядником Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області VII скликання, тобто особою, яка відповідно до п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом декларування та відповідальності за корупційні правопорушення, порушила ч. 1 ст. 45 Закону, а саме несвоєчасно, без поважних причин, подала 08.05.2018 року щорічну електронну декларацію осіб уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

01.07.2015 року розпорядженням сільського голови Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області №13, відповідно пункту 10, статті 42 Закону України

«Про місцеве самоврядування в Україні», ОСОБА_1 було переведено з посади діловода Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області на посаду землевпорядника Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області з 01.07.2015 року.

04.01.2005 року ОСОБА_1 було прийнято присягу державного службовця.

04.01.2005 року ОСОБА_1 ознайомилась із загальними правилами поведінки посадової особи місцевого самоврядування та загальними правилами етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування.

У відповідності до пункту 15 статті 1 Закону, суб`єкти декларування особи, зазначені у пункті 1, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», інші особи, які зобов`язані подавати декларацію та виконувати інші вимоги фінансового контролю відповідно до цього Закону.

Таким чином, землевпорядник Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та відповідальності за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією, згідно п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ «Про запобігання корупції» (далі - Закону).

Згідно із частиною першою статті 45 Закону, особи зазначені в п. 1 ч. З цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Вказана інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр) та оприлюднюється на офіційному сайті НАЗК.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-УІІ «Про запобігання корупції» Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону.

Так, відповідно до Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом заповнення електронної форми.

Також відповідно до пункту 1, підпунктах "а","в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", декларацію заповнюють та подають упродовж періоду, коли такі особи здійснюють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в" пункту 2 пункту 5 частини першої статті 3 Закону,- щороку у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року декларацію, що охоплює попередній звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно).

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом, на якого поширюються вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в їх порушення несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію до НАЗК за 2017 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП визнала у повному обсязі, щиро розкаялася .

Прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області Соколовський В. О., в судовому засіданні обвинувачення підтримав, зазначив, що матеріалами справи підтверджується факт вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та просив накласти адміністративне стягнення передбачене санкцією статті.

Факт вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, ОСОБА_1 відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про вчинення адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією № 675 від 15.08.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП;

- рапортом старшого оперуповноваженого відділу Управління захисту економіки в Одеській області ДЗЕ НП України Остапюк О., від 15.08.2019 року;

- рапортом старшого уповноваженого УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НП в Одеській області ДЗЕ НП України Яковлєва І., від 26.07.2019 року;

- витягом з офіційного сайту «https//public.nаzk.gov.ua/search» щодо подання ОСОБА_1 декларації;

- розпорядженням Дмитрівського сільського голови Кілійського району Одеської області № 13 від 01.07.2015 року;

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з вимогами ст. 280 цього ж Кодексу орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та ін.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей. Корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

У статті 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи землевпорядником Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області VII скликання, тобто особою, яка відповідно до п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом декларування та відповідальності за корупційні правопорушення, порушила ч. 1 ст. 45 Закону, а саме несвоєчасно, без поважних причин, подала 08.05.2018 року щорічну електронну декларацію осіб уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

Отже, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, відповідно до ст. 34 КУпАП, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, відповідно до ст. 35 КУпАП, судом не встановлено.

Разом з тим, відповідно до п. 2 роз`яснень спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією" вих. N 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Водночас, вирішуючи питання щодо можливості накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення даного адміністративного правопорушення, суд приймає до уваги положення ст. 22 КУпАП, які вказують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

У кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила б судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень.

Вказана думка суду узгоджується з правовими висновками, викладеними в Узагальненні практики Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України та узагальненні судової практики Верховного Суду України щодо розгляду судами справ про адміністративні правопорушення про те, що визначення малозначного правопорушення законодавчо не закріплено. Проте, у кожному конкретному випадку судом має вирішуватися питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної шкідливості, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Виходячи з положень ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, принципів справедливої адміністративної процедури (принципу 6 Рекомендації N R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року), положень ст. 22 КУпАП та з метою досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, що базується на принципі "законності" та "справедливості", даних про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, вину визнала повністю, вона не мала на меті уникнути фінансового моніторингу доходів і те, що вчинене адміністративне правопорушення у даному випадку не становить великої суспільної небезпеки, також цим правопорушенням не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам в даному випадку, тому встановлені підстави для застосування до останньої положення ст. 22 КУпАП, звільнивши її від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 33, 34, 35, 40-1, 172-6, 247, 251, 254, 268, 276 - 280, 283, 284, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 176-2 КУпАП, в силу малозначності в порядку ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а справу закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Кілійського районного суду Н. В. Манжос