Провадження № 3/127/5838/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2019 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 18.08.2019 року об 11.20 год. ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру, ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю останньої.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, він не перебував в стані алкогольного сп`яніння та не лаявся до колишньої дружини.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона домовилась з колишнім чоловіком ОСОБА_1 про показ їхньої спільної квартири потенційним покупцям. Коли вона приїхала з покупцями на квартиру, ОСОБА_2 довго не відчиняв двері, а згодом вийшов та почав лаятись, після чого вона викликала поліцію.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень частини першої статті 173-2 КУпАП домашнє насильство полягає у вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини. ОСОБА_1 в судовому засіданні обставини, викладені в протоколі заперечив, при цьому зазначив, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння. В свою чергу, допитана в судовому засіданні заявниця ОСОБА_2 підтвердила твердження, викладені в своїй заяві.

З метою з`ясування обставин перебігу подій, що мали місце 18.08.2019 року об 11.20 год., судом було здійснено виклик в судове засідання поліцейського роти № 4 БУПП у Вінницькій області Котигу С.С., який складав протокол серії АА № 156787 від 18.08.2019 року, однак останній на виклик суду не з`явився. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні докази перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та вчинення ним дій насильницького характеру відносно його колишньої дружини. Зокрема, матеріали не містять жодних відомостей щодо залучення свідків та відібрання у них пояснень. При цьому, суд враховує, що на час складання протоколу, як зазначила в судовому засіданні ОСОБА_2 , були присутні особи, яким вона мала намір показати квартиру, та які бачили перебіг подій. Відомості про зазначених осіб, як того вимагають приписи частини першої статті 256 КУпАП в протоколі зазначені не були, що перешкодила здійснити їх виклик та допитати з приводу обставин, що передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення.

Також слід зауважити, що частиною другою статті 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначено, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Таким чином, здійснюючи аналіз наданих суду доказів у їх сукупності, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частино першою статті 173-2 КУпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 173-2, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частини першої статті 173-2 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: