Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/369/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Нерода Л. М.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Гончар В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2019 року.Суддя Кропивницького апеляційного суду Гончар В.М., за участі ОСОБА_1 , його представника адвоката Дьорко А.М., розглянув у порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнено судовий збір в розмірі 384,20 грн. на користь держави.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 06.06.2019 о 17.55 год. по вул. П.Кравченка,16 в смт. Олександрійське м. Олександрії Кіровоградської області, з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота) керував автомобілем ВАЗ 217030 д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_2 . Від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати вказану постанову суду, а провадження в адміністративній справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при розгляді справи в суді першої інстанції присутнім не був, копію оскаржуваної постанови отримав 14.09.2019, з апеляційною скаргою звернувся 19.09.2019, а тому пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин.

Також посилається на те, що оскільки справа була розглянута за його відсутності тим самим суд позбавив його можливості надати пояснення, скористатись правовою допомогою, чим було порушено його право на захист. Вказує, що під час проходження медичного огляду свідків на місці події не було, вони були запрошені пізніше та не підтверджують факт проходження огляду на стан сп`яніння. Зазначає, що кермом автомобіля він не був, автомобілем керував ОСОБА_3 , який може це підтвердити при його допиті в апеляційному суді. За вказаних обставин вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 та його представник адвокат Дьорко А.М. вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та посилаючись на вказані в апеляційній скарзі обставини просили її задовольнити.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він дійсно 06.06.2019 на прохання ОСОБА_1 керував належним останньому автомобілем. Під час керування виникла поломка, він зупинився і намагався завести двигун автомобіль та до них в цей час підійшли мешканці села і звинувачували ОСОБА_1 , що той перебуває у стані алкогольного сп`яніння після чого викликали працівників поліції. По приїзду останніх він на прохання інспектора поліції продув прилад Драгер який показав відсутність стану сп`яніння. Незважаючи на це працівник поліції склав протокол про вчинення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення правопорушника, адвоката та свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, перевіривши апеляційні доводи вважаю, що апеляційна скарга щодо скасування постанови суду першої інстанції задоволенню не підлягає, за таких обставин.

При розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Даний висновок суду об`єктивно підтверджується дослідженими та перевіреними під час судового розгляду справи наступними доказами: - протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 031600 від 06.06.2019 року, у якому належно викладено обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення встановлені судом та вилучення посвідчення водія; - письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про те, що 06.06.2019 приблизно 17,55 год. вони зупинили автомобіль ВАЗ217030 державний номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Для того щоб перешкодити вказаній особі продовжувати рух на автомобілі витягнули ключі з замка запалювання та ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_6 з проханням викликати поліцію. Коли прибув наряд поліції ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці стоянки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі, також відмовився від підписання протоколу та дачі пояснень; - письмовими поясненнями ОСОБА_6 відповідно яких 06.06.2019 приблизно 17.55 год. вона бачила, як ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Після цього на прохання ОСОБА_4 вона викликала поліцію ( а.с. 1-4).

Крім того, як зазначив суд першої інстанції викладені вище обставини також підтверджуються наявним у матеріалах справи та переглянутим судом відеозаписом, з якого вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які бачили що останній після вживання алкогольних напоїв та танців на столі сів за кермо вказаного автомобіля та поїхав. В автомобілі разом з ним знаходився ще один чоловік. При з`ясуванні обставин вказаного правопорушення, ОСОБА_1 стверджував, що знаходився поряд з водієм, автомобілем не керував та відмовився від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно диспозиції статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення апеляційний суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений відповідно до ст.256 КУпАП, в ході провадження по справі дотримано вимог ст.245 КУпАП, а судовий розгляд справи проведено у відповідності до ст.280 КУпАП.

Суд, враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого проступку, застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП яке, за своїм видом і мірою є справедливим, необхідним і достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи зазначене доводи ОСОБА_1 щодо скасування постанови суду за обставин, викладених в апеляційній скарзі, є не обґрунтованими.

Так ОСОБА_1 посилається на те, що справа була розглянута за його відсутності тим самим суд позбавив його можливості надати пояснення, скористатись правовою допомогою, чим було порушено його право на захист, однак зазначене спростовується наступним.

Як зазначив суд першої інстанції у судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 28.08.2019 через канцелярію суду подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з розірванням договору з адвокатом Мунтяном В.І. та просив суд забезпечити його адвокатом. 03.09.2019 через канцелярію суду надав письмову заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням на лікарняному та здійсненням залучення захисника через центр безоплатної правової дороги, оскільки бажає разом з захисником брати участь у розгляді справи та надати письмові пояснення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-IV стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права. У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З урахуванням наведеного, необхідно уважати, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про розгляд справи стосовно нього судом, маючи достатньо часу для залучення адвоката для захисту його прав, надання своїх заперечень з приводу складеного протоколу про адміністративне правопорушення, не скористався своїми правами, які визначені КУпАП. При цьому, поведінка ОСОБА_1 свідчить виключно про намагання останнього уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, шляхом свідомого затягування розгляду справи до спливу строків для накладення адміністративного стягнення, які визначені в ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на те, що під час проходження медичного огляду свідків на місці події не було, вони були запрошені пізніше та не підтверджують факт проходження огляду на стан сп`яніння, спростовуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також і відеозаписом події із якого вбачається, що на місці зупинки автомобіля близько 10 осіб були агресивно настроєні щодо ОСОБА_1 за керування останнім автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи зазначене апеляційний суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_3 про те, що саме він, а не ОСОБА_1 керував автомобілем та вважає такі показання як намагання уникнути відповідальності ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення. При цьому апеляційним судом враховується і те, що свідок ОСОБА_3 є племінником ОСОБА_1 , що було встановлено під час апеляційного розгляду справи. Крім того відповідно наявної в справі розписки (а.с.6) ОСОБА_3 зобов`язувався лише доставити автомобіль належний ОСОБА_1 до місця стоянки.

Будь яких інших доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції щодо визнання винним ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено.

За вказаних обставин вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо скасування постанови суду першої інстанції задоволенню не підлягають.

Враховуючи обставини за яких ОСОБА_1 було пропущено строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, та з метою недопущення порушення права особи доступу до правосуддя, вимоги апелянта щодо поновлення строку на апеляційне оскарження підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2019 року щодо ОСОБА_1 , без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Кропивницького

апеляційного суду В.М. Гончар