Номер провадження: 33/813/7/19
Головуючий у першій інстанції Гранін В.Л.
Доповідач Потанін О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Потанін О.О.

за участю захисника: Пилипчука О.В.

представника Одеської митниці ДФС: Безлущенко О.С..

при секретарі

судового засідання Подуст Т.П.

розглянувши матеріали адміністративної справи за скаргою представника Одеської митниці ДФС Ткаченка О.В. на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.11.2018 року, якою ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., без конфіскації вилучених грошових коштів, вилучені кошти в розмірі 39595 доларів США - повернуто власнику, та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, до Малиновського районного суду м. Одеси надійшов протокол №2511/50000/18 від 21.08.2018 року про порушення митних правил з відповідними матеріалами, у відношенні гр. ОСОБА_6 за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.

З вищезазначеного протоколу про порушення митних правил вбачається, що 21.08.2018 року о 09 год. 45 хвилин в зону митного контролю ВМО №1 митного поста «Подільськ» Одеської митниці ДФС в напрямку з України до Молдови в пішому порядку слідував громадянин Молдови ОСОБА_6

Формою проходження митного контролю гр. ОСОБА_6 обрав проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю «зелений коридор», що належним чином інформаційно обладнана, тим самим шляхом вчинення дій заявив про відсутність у нього товарів, які під час переміщення через митний кордон України громадянами підлягають обов'язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження.

Після перетину гр. ОСОБА_6 «зеленого» коридору, співробітником митниці було проведено огляд його особистих речей, під час якого у чоловічій сумці «барсетка» було виявлено іноземну валюту, в сумі 50970 доларів США, 511 гривень України та 436 Молдавських лей.

Громадянину ОСОБА_6 пропущено суму в еквіваленті 10000 євро, та затримано 39595 доларів США.

Таким чином, на думку митного органу, гр. ОСОБА_6 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, оскільки він формою проходження митного контролю обрав проходження через таку зону (коридор) та у неї під час проведення митного контролю крім допустимої суми грошей (10000 євро) було виявлено іноземну валюту в сумі 39595 доларів США, що перевищує встановлені законодавством України обмеження для переміщення через митний кордон України по «зеленому» коридору.

На підставі вказаних обставин у відношенні гр. ОСОБА_6 було складено протокол про ПМП №2511/50000/18 за ст. 471 МК України.

На дану постанову, представник Одеської митниці ДФС подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні ним порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України та накласти на ОСОБА_6 адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 1700 гривень та конфіскації предметів порушення митних правил, валити США у кількості 39595 доларів. Вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою що винесена з порушенням норм матеріального права. Судом першої інстанції під час розгляду справи не дотримано вказаних вимог закону, не перевірено об'єктивність та повнота провадження у справі. Зазначає що санкцією ст. 471 МК України встановлено, що переміщення через митний кордон України, особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор» товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено, тягне за собою адміністративну відповідальність у вигляді накладення штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з конфіскацією цих товарів, а саме грошових коштів.

Вивчивши доводи поданої скарги, вислухавши представника митниці Ткаченка О.В. який просив апеляційну скаргу задовольнити, захисника Пилипчука О.В., який просив її залишити без задоволення, дослідивши матеріали адміністративного провадження, приходжу до висновку, що скарга є необґрунтованою й задоволенню не підлягає.

Як видно з матеріалів адміністративного провадження, дана справа розглянута відповідно до вимог чинного законодавства.

У судовому засіданні суду першої інстанції гр. ОСОБА_6 приймав участь разом з представником, вказав, що ці грошові кошти були позиченні ним у знайомого, їх походження є легальним та необхідні йому для лікування тяжкої хвороби за кордоном, просив не накладати додаткове стягнення у вигляді конфіскації грошових коштів.

Представник митниці у судовому засіданні вважав, що особа яка притягується до адміністративної відповідальності, винна у вчиненні адміністративного правопорушення, її вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому необхідно притягнути її до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України, та застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу та конфіскації.

Судом встановлено, що гр. ОСОБА_6 не розумів протиправність своїх дій, не припускав можливості настання негативних наслідків, хоча міг і повинен був це розуміти і передбачати. Також, під час розгляду справи судом встановлено легальне походження грошей, а саме той факт що гр. ОСОБА_6 позичив зазначені кошти у гр. ОСОБА_8, що підтверджується розпискою гр. ОСОБА_6 на ім'я гр. ОСОБА_8 від 20.08.2018 року, щодо отримання ним грошових коштів у розмірі 50000 доларів США, яка була надана та досліджена у судді першої інстанції, крім того допитаний у судовому засіданні гр. ОСОБА_8 підтвердив факт позичення грошових коштів у сумі 50000 доларів США гр. ОСОБА_6

Матеріалами справи, а також показами свідка гр. ОСОБА_8, встановлено легальне походження грошових кошті, а наданими медичними довідками про тяжку хворобу гр. ОСОБА_6 та листами переписки з медичним центром підтверджена мета позичення ним грошових коштів, а саме для лікування.

Таким чином, застосовуючи додаткове покарання у вигляді конфіскації валюти, суд фактично позбавить особу можливості для лікування, що в подальшому може призвести до трагічних наслідків для цієї особи.

Суд враховував практику Європейського Суду, зокрема постанову ЄСПЛ від 06.11.2008 року по справі «Ісмаілов проти Російської Федерації».

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «З захисту прав і основних свобод людини», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід'ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, a також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно з зазначеним рішенням ЄСПЛ, судове рішення, яким застосовується конфіскація майна, є втручанням в право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на повагу власності.

Згідно з Статтею 1 Протоколу N 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В даному випадку майном правопорушника є грошова сума в доларах США, яка, на думку представника митниці, підлягає конфіскації.

За таких обставин конфіскація є втручанням в право особи на повагу власності і, відповідно, має бути застосована ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з захисту прав людини.

Перша і найбільш важлива вимога зазначеної правової норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів.

Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення. Зокрема, в даному випадку, правопорушник не дотримався вимог, щодо внесення відомостей до митної декларації, а не вчинив будь - якого іншого правопорушення, яке можна припустити (наприклад відмивання грошей або ухилення від сплати мита податків, тощо).

Крім того, сума, яку митний орган вимагає конфіскувати у правопорушника є для нього значною, а шкода, яку він потенційно міг завдати органам влади - незначна, оскільки він не ухилився від сплати мита та інших зборів і не завдав держані ніякої шкоди, а процедура декларування, яку він порушив має лише регулятивний характер.

Суд вважає, що конфіскацію в даному випадку можна було б застосувати в разі відшкодування майнової шкоди, завданої державі, однак вона не зазнала ніяких збитків внаслідок невнесення правопорушником відомостей до митної декларації. Тому, на думку суду, не може бути визнано справедливим конфіскація грошей, які набуті законним шляхом, і які особі необхідні для лікування у зв'язку з тяжкою хворобою. Це було б також і порушенням принципу пропорційності між інтересами особи та держави.

Винність правопорушника підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протокол про порушення митних правил, доповідною запискою інспектора митниці, поясненням правопорушника, описом вилученої валюти.

Провадження у справах про порушення митних правил, згідно ст. 487 МК України, здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного та враховуючи обставини, які свідчать про легальне і правомірне отримання правопорушником вилучених в нього валютних коштів, суд застосувавши міжнародно-правові норми, дійшов до висновку про не застосування до нього додаткового стягнення в вигляді конфіскації вилучених валютних коштів.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці ДФС Ткаченка О.В. - залишити без задоволення.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.11.2018 року, якою ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., без конфіскації вилучених грошових коштів, вилучені кошти в розмірі 39595 доларів США - повернуто власнику, та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп. - без зміни.

Постанова вступає в законну силу з моменту її проголошення та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду О.О. Потанін

З оригіналом згідно суддя: О.О.Потанін