ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 р. Єдиний унікальний номер 542/174/19

Номер провадження 3/542/91/19

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Стрельченко Т.Г.

при секретарі Коркішко А.М.,

прокурора Дашівського С.І..,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,

захисника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, працюючої: заступником начальника відділу бухгалтерського обліку бюджетно-фінансового управління Головного упраління пенсійного фонду України в Полтавській області,

за адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-5 ч.1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А :

15.02.2019 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшов протокол № 80 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією від 13.02.2019 року за ст.172-5 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-5 ч.1 КУпАП №80 від 13.02.2019 року ОСОБА_1, будучи заступником начальника відділу бухгалтерського обліку бюджетно-фінансового управління Головного упраління пенсійного фонду України в Полтавській області, відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-5 КУпАП, будучи субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобіганню корупції», в порушення вимог ч.2 ст.23 вказаного Закону, порушила обмеження щодо одержання подарунків, а саме: 24.05.2017 року одержала від Благодійного фонду «Криниця» подарунок у вигляді нецільової одноразової благодійної допомоги в сумі 2240 грн., що перевищує один прожитковий мінімум, встановлений на день прийняття подарунка (1684 грн.), чим умисно вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, що передбачене ч.1 ст.172-5 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-5 КУпАП, не визнала, пояснила суду, що вона, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, має земельну ділянку в розмірі 6,48 га., яку, відповідно до договору оренди землі від 06.04.2012 року, здає в оренду ТОВ «Чиста Криниця».

Вона дійсно отримувала від ТОВ «Чиста Криниця» в 2017 році 2240 грн., однак не як подарунок, а як благодійну допомогу, яка виплачувалась через Благодійний фонд «Криниця».

При цьому, таку допомогу в 2017-2018 роках отримувала не лише вона особисто, а всі орендодавці ТОВ «Чиста Криниця» в однаковому для всіх розмірі. Надання такої допомоги пояснювалось тим, що товариство має гарний прибуток і має таку матеріальну можливість, яку реалізувало через благодійний фонд.

Захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, оскільки по-перше ст.172-5 КУпАП передбачає відповідальність лише за порушення встановлених законом обмежень щодо одержання подарунків. Можливість же застосування вказаної норми на факти отримання благодійної допомоги, що мало місце в даному випадку, не передбачена.

Крім того, ст.23 Закону України «Про запобігання корупції» визначенні як обмеження для певного кола службових осіб щодо одержання ними подарунків, так й умови, за яких неможливо отримувати подарунки від певних юридичних або фізичних осіб, на підтвердження ж не було надано жодних доказів та не наведене жодних мотивувань в складеному протоколі.

Субєктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-5 КУпАП, характеризується умисною формою вини. При цьому доказів існування в діях ОСОБА_1. корупційного інтересу, й відтак і доведеності прямого чи непрямого умислу матеріали справи не містять. Твердження самої ОСОБА_1 щодо отримання нею грошових коштів в сумі 2240 грн. виключно як благодійної допомоги у 2017 році не спростовані. Як саме не спростовані й посилання ОСОБА_1 на те, що вказана сума благодійної допомоги надана їй як приватній, а не посадовій особі, з підстав передачі нею у тривале користування належної їй на праві власності земельної ділянки. Така сума благодійної допомоги за 2017 рік була відображена ОСОБА_1. в Декларації за 2017 рік саме як благодійна допомога.

Також, наполягав на тому, що поняття «подарунок» та «благодійна допомога» не є тотожними, й мають окреме законодавче регулювання.

Просив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.172-5 ч.1 КУпАП, закрити у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в її діях.

У судовому засіданні прокурор викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, підтримав, зазначивши про наявність в діях ОСОБА_1 ознак діяння, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП. Просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді штрафу з конфіскацією отриманого подарунку.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, прокурора, дослідивши матеріали провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення серед інших є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 172-5 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення встановлених законом обмежень щодо одержання подарунків.

Відповідно до примітки до вказаної статті, субєктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

ОСОБА_1, згідно з наказом Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області від 21.07.2015 року № 112-ОС, призначено на посаду заступника начальника відділу бухгалтерського обліку бюджетно-фінансового управління Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській обалсті(а.с. 51). та, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», є субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією за ч. 1 ст. 172-5 КУпАП.

Так, відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у пунктах 1,2 частини першої статті 3 цього Закону, заборонено безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб:

1)у зв'язку із здійсненням такими особами діяльності, пов'язаної із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування;

2)якщо особа, яка дарує, перебуває в підпорядкуванні такої особи.

За приписами ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, можуть приймати подарунки, які відповідають загальновизнаним уявленням про гостинність, крім випадків, передбачених частиною першою цієї статті, якщо вартість таких подарунків не перевищує один прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на день прийняття подарунка, одноразово, а сукупна вартість таких подарунків, отриманих від однієї особи (групи осіб) протягом року, не перевищує двох прожиткових мінімумів, встановлених для працездатної особи на 1 січня того року, в якому прийнято подарунки.

Аналізуючи диспозицію вищевказаної норми ч. 1 ст.172-5 КУпАП слід зазначити, що з об'єктивної сторони таке правопорушення становить діяння у вигляді одержання у власність речей або майнових прав з порушенням вимог вищезазначеного Закону. Зокрема, це порушення, матиме місце у разі одержання подарунку в зв'язку з виконанням особою функцій держави або органів місцевого самоврядування, тобто обумовлюється службовим становищем одержувача, посадою, яку він обіймає. Пов'язаними із виконанням службових обов'язків є подарунки, що надаються як подяка за раніше вчинені службовцем дії (бездіяльність) або прийняті ним рішення на користь дарувальника або третіх осіб; або даруються в очікуванні заздалегідь необіцяного вчинення публічним службовцем дій (бездіяльності )або прийняття ним рішень на користь дарувальника чи третіх осіб. Таким чином, для наявності правопорушення має бути встановлений зв'язок між виконанням особою функцій держави або органів місцевогосамоврядування та одержанням подарунка. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення пов'язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду. Якщо такий зв'язок у конкретному випадку не встановлено, відповідальність за ч. 1ст. 172-5 КУпАП виключається.

З матеріалів справи встановлено, проти чого не заперечувала й ОСОБА_1 в судовому засіданні, що вона, ОСОБА_1 дійсно отримала від Благодійного фонду «Криниця» грошову суму 2240 грн. в 2017 році.

При цьому ОСОБА_1 заперечувала, що вказані грошові кошти були отримані нею як подарунок, та наполягала на тому, що це є благодійна допомога.

Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 511290 ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 6,48 га, що розташована на території Старицьківської сільської ради Машівського району, цільове призначення якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вказану земельну ділянку ОСОБА_1 здає в оренду ТОВ «Чиста Криниця», про що свідчить договір оренди землі від 06 квітня 2012 року, додаткова угода про продовження оренди земельної ділянки до договору від року, що була укладена 19.07.2017 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Тобто між ОСОБА_1 як орендодавцем та ТОВ «Чиста Криниця» як орендарем існують цивільно-правові відносини з приводу передачі в оренду земельної ділянки, площею 6,48 га.

Відповідно до листа №8 від 23.01.2019 року (а.с.58) Благодійного фонду розвитку і підтримки територіальних громад «Криниця», у 2017 році Благодійним фондом «Криниця» була надана нецільова одноразова благодійна допомога ОСОБА_1 в сумі: 2017 рік 2240 грн.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.61) Благодійний фонду розвитку і підтримки територіальних громад «Криниця» є благодійною організацією та, відповідно до розділу 2 Статуту вказаної організації (а.с.62-72), основною метою Фонду є надання благодійної допомоги для розвитку і підтримки територіальних громад (п.2.2.), а однією із форм благодійної діяльності є надання одноразової фінансової, матеріальної та іншої допомоги.

ОСОБА_1., звертаючись до Благодійного фонду «Криниця» 16.05.2017 року (а.с.59), просила надати їй саме нецільову одноразову благодійну допомогу для вирішення соціально-побутових потреб.

Отриману суму в 2017 році в розмірі 2240 грн. ОСОБА_1В й в подальшому вказала в Декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік саме як благодійна допомога від Благодійного фонду «Криниця» (а.с. 16-21).

Так само вказані суми , згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, віднесені до благодійної допомоги та не підлягали оподаткуванню.

Суд, аналізуючи надані докази, доходить висновку, що ОСОБА_1 була отримана від Благодійного фонду «Криниця» саме нецільова одноразова благодійна допомога в 2017 рік в сумі 2240 грн..

При цьому така допомога була отримана нею як приватною особою, через наявність договірних відносин між нею та ТОВ «Чиста Криниця» з приводу передачі нею в оренду земельної ділянки, належній їй на праві власності. На підтвердження чого свідчить й те, що така допомога не носить винятковий, виключний характер, як така що була виплачена лише ОСОБА_1. Напроти, таку допомогу в розмірі 2240 грн. в 2017 році отримували й інші орнендодавці.

При цьому поняття «подарунок» та «благодійна допомога» не є тотожними, вони мають різні визначення, правове регулювання, різне оподаткування.

Так, визначення терміну подарунок розкритий в ст.1 Закону України «Про запобіганню корупції», відповідно до якого це є грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, які надають/одержують безоплатно або за ціною, нижчою мінімальної ринкової.

Крім того дарування регулюється главою 55 ЦК України.

Благодійна діяльність та благодійна допомога, зокрема, регулюється спеціальним окремим Законом України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» від 05.07.2012 року.

Отже, судом констатується відсутність допустимих і належних доказів, якими б підтверджувалось існування в діях ОСОБА_1. порушення, повязаного з корупцією, зокрема передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, оскільки в судовому засіданні не було доведено, що отримані ОСОБА_1. грошові кошти в 2017 рік в сумі 2240 грн. були саме подарунком, що такий подарунок відноситься до категорії неправомірних через свою корупційну складову, яка обумовлена здійсненням такою особою своєї службової діяльності, повязаної із виконанням функцій держави або отримуються від підпорядкованих ним осіб, не встановлений причинний зв'язок та мета отримання вказаних грошових коштів, не доведений умисел на вчинення адміністративного правопрушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, про що вказано в протоколі про адміністративне правопрушення, при цьому вид такого умислу, його направленість сформульовані не були.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права».

В силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом ,який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

В своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, суд неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

За таких обставин, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, а тому усі сумніви і припущення стосовно наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення повинні бути визнані на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 172-5, 247, 276-280, 283-285, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-5 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-5 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя /підпис/

Відповідає оригіналу

Голова Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_3