Справа № 645/215/19
Провадження № 3/645/215/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Горпинич О.В.,

секретар судового засідання Кривеженко М.М.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

- за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

29 грудня 2018 року інспектором взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 в якому зазначено, що 29 грудня 2018 року о 10 годині 20 хвилин ОСОБА_1 за місцем свого проживання вчинив відносно своєї дружини насильство в сімї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоровю ОСОБА_3

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не визнав, пояснивши, що його колишня дружина ОСОБА_3 періодично проходить лікування в ДУ «Інститут неврології, психіатрії та наркології НАМН України», оскільки страждає на депресії. 29.12.2018 року вона почала його виганяти з дому, проте йому нікуди було йти, оскільки за адресою його реєстрації мешкає їх донька з онукою, в результаті чого вони посварились та колишня дружина викликала поліцію. Психологічного тиску до своєї колишньої дружини не застосовував.

Вислухавши пояснення притягуваного, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Правилами статей 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Статтею 1 вказаного Закону також визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява №7460/03), беручи до уваги передбачене ст. 173-2 КУпАП адміністративне стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Санкція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає поміж іншого, досить суворе покарання у вигляді адміністративного арешту, а тому ця справа про адміністративне правопорушення розглядається суддею з дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки відсутні конкретні допустимі докази, які б свідчили про вчинення останнім вказаного правопорушення.

Відповідно до ст. 173-2 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

Також, в порушення вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, працівниками поліції не вказано у протоколі місце вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а лише зроблено вказівку, що останній вчинив правопорушення «за місцем мешкання», тобто, належним чином не розкрито його обєктивну сторону, що не дає суду можливості дати юридичну оцінку його діям.

З наданої в судовому засіданні ОСОБА_1 довідки з Державної установи «Інститут неврології, психіатрії та наркології НАМН України» від 12.11.2018 року № 308 повідомлялось, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, знаходилась на лікуванні в клініці інституту неодноразово, останній раз з 17.04.2018 року по 15.05.2018 року, виписана з поліпшенням стану, під нагляд лікувального закладу за місцем постійного проживання.

При цьому, працівниками поліції не взято до уваги пояснення ОСОБА_1, згідно яких останній повідомляв, що його колишня дружина в даний час перебуває в неадекватному стані, після проходження лікування в психіатрії та в присутності поліції вчинила сварку.

Окрім того, в матеріалах справи на підтвердження факту сварки між ОСОБА_1 з колишньою дружиною ОСОБА_3 наявні тільки письмові пояснення останньої та заява про притягнення його до відповідальності, інших доказів, які б свідчили про вчинення насильства в сімї за вказаними обставинами не встановлено.

Також, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства в сімї.

Крім того, до матеріалів справи не додано рапорту працівника поліції, з якого було б видно фактичні обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Будь-які інші докази, які б з достовірністю підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду не надані.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Також, суд приймає до уваги те, що ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачає, що обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, але працівники поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі на обґрунтування складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

У вказаних протиріччях при складанні протоколу щодо ОСОБА_1, суд вбачає порушення працівниками поліції вимог ст. 256 КУпАП, що, в свою чергу, унеможливлює притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того, в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини насильство в сімї, проте відповідно до внесених змін до КУпАП в редакції Закону № 2229-VIII від 07.12.2017 року, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність саме за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування.

Враховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява №926/08), що суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно вимогам ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

Під час судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження належними та достовірними доказами те, що під час сімейної сварки ОСОБА_1 завдав шкоди психічному здоровю колишньої дружини.

Таким чином, під час розгляду справи в суді, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не доведена.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 346 475 від 29.12.2018 року.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 284 КпАП України, по справі про адміністративне правопорушення суддя виносить постанову про закриття справи.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст.173-2, ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Повний текст постанови складено 05.03.2019 року.

Суддя -