Справа № 341/2054/18
Провадження № 33/4808/38/19
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Максимчин Ю. Д.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Раврика І.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_2, на постанову судді Галицького районного суду від 26 грудня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, непрацюючий, громадянин України,?

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 352 (триста п'ятдесят дві ) грн. 40 коп.

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_2 07 листопада 2018 року о 06 год. 45 хв. в с. Мединя, Галицького р-н., Івано-Франківської обл. керував транспортним засобом марки «Opel Vectra», н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, за яке передбачена адміністративна відповідальність, за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У своїй АС ОСОБА_2 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності

Просить постанову судді Галицького районного суду від 26 грудня 2018 року щодо нього скасувати, закривши провадження за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 було роз'яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і пояснив, що він дійсно у вказаний в протоколі даті та час вказаним автомобілем не керував, а керував ним його товариш ОСОБА_4, оскільки останній їхав на роботу до м. Івано-Франківська У вказаному автомобілі він був, як пасажир. В с. Мединя, водій ОСОБА_4 зупинився на узбіччі дороги, так, як останній вирішив зайти до своєї матері додому. Він в цей час залишився сидіти в автомобілі і чекав на ОСОБА_4 Через короткий час під'їхав автомобіль патрульної поліції, з якого вийшли працівники поліції і, підійшовши до нього, почали його звинувачувати, що він ніби то керував автомобілем, при цьому перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння. Він це заперечував, однак працівники поліції сказали сісти в їх автомобіль, на що він погодився. Після цього, поїхали в кінець села, де там, без присутності будь-яких свідків, під примусом пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестера «Драгер». Посвідчення водія у нього на той час взагалі не було, оскільки він його не отримував в органі, який уповноважений його видавати.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити.

В засідання апеляційного суду свідок ОСОБА_4 пояснив, що він дійсно зранку 07.11.2018 року керував автомобілем ОСОБА_2 та рухалисьвони з останнім в м. Івано-Франківськ на роботу. ОСОБА_2 знаходився в автомобілі, як пасажир, оскільки на той час водійського посвідчення він ще не мав. Рухаючись автомобілем в с. Мединя, він зупинив транспортний засіб на узбіччі дороги, і побіг до своєї матері по справах. В той час ОСОБА_2 залишився сидіти в автомобілі. Повертаючись від матері та знаходячись приблизно за 20 метрів до автомобіля, побачив, що ОСОБА_2 сів у поліцейський автомобіль, і разом з поліцейськими поїхали за іншим транспортним засобом марки «Опель». Про подальші обставини справи він дізнався згодом від ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що він дійсно зранку 07.11.2018 року поспішав на роботу. В кінці села побачив автомобіль патрульної поліції. Працівники поліції запросили його, як свідка та пояснили що ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Сам ОСОБА_2 сидів у службовому автомобілі і без будь-яких ознак алкогольного сп'яніння. Розпитували його анкетні дані, щось писали на аркуші паперу, та в кінці дали йому розписатись, де він і розписався, не читаючи. Однак свідок зазначив, що в його присутності будь-який огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестера «Драгер» ОСОБА_2 не проходив. Автомобіля ОСОБА_2 на місці події не було. Також будь-яких інших свідків на місці цієї події теж не було.

В ході апеляційного розгляду свідок ОСОБА_7 пояснив, що 07.11.2018 року приблизно о 07 год. 20 год., їдучи маршрутним транспортом, а саме автобусом з м. Івано-Франківська, побачив, що при в'їзді в с. Мединя, зі сторони м. Галича зупинений автомобіль патрульної поліції. Він зупинився, біля них, запитався що трапилось, оскільки він являється депутатом вказаного населеного пункту. Працівники поліції йому розповіли що громадянин ОСОБА_2, який в той час знаходився в поліцейському автомобілі, керував своїм транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Автомобіля ОСОБА_2 на місці пригоди не було. Поліцейські запропонували бути свідком, він погодився, розпитали його анкетні дані, щось писали, але він не бачив, і після чого дали йому розписатись. Вказані пояснення він підписав, однак не читав їх. Також зазначив, що поліцейський огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестера «Драгер» в його присутності не проводив.

В засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона07.11.2018 року, зранку, виганяючи корову на пасовище, побачила, що на відстані приблизно 50 метрів від неї був припаркований автомобіль її сина - ОСОБА_2 Також бачила, що повз неї проїхав автомобіль патрульної поліції, який наздоганяв інший автомобіль та зупинився біля припаркованого автомобіля її сина. З пасажирського сидіння вийшов її син та сів у поліцейський автомобіль і кудись вони поїхали. Підганяючи корову до пасовища, в кінці села, стояв зупинений автомобіль патрульної поліції, а поліцейські і її син та один свідок були біля нього. В її присутності син не проходив огляд на стан алкогольного сп'яніння. Вона пояснювала поліцейським, що автомобілем її сина керував зовсім інший чоловік, з яким він їхав на роботу, а також те, що син не має посвідчення водія і не вміє водити автомобіль. Однак, на сказане нею, поліцейські не звертали увагу та склали щодо її сина адмінпротокол, за ніби то керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

В ході апеляційного розгляду від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій він просить подальший розгляд справи щодо нього проводити без його участі, оскільки не може з'явитися в судове засідання у зв'язку із сімейними обставинами. Його інтереси представлятиме захисник Раврик І.Д.

25.02.2019 року захисник ОСОБА_2 - адвокат Раврик І.Д. в судове засідання апеляційного суду не з'явився, хоча про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Раврика І.Д., які просять скасувати постанову, а провадження закрити; заслухавши пояснення свідків, перевіривши матеріали справи та додані документи, вважаю, що АС слід задовольнити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а згідно з ч. 1 ст. 7 цього ж Кодексу, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Вказаних вимог закону суддя першої інстанції не дотримався.

Покликання ОСОБА_2 у АС на те, що в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, оскільки спростовуються доказами, перевіреними під час апеляційного розгляду.

Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладенні стягнення на ОСОБА_2, суддя допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрив їх суті, не дав їм належної оцінки, а лише формально вказав про деякі з них, тобто, про допит свідків і їх пояснення в постанові не вказав.

В протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено тільки про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, однак, будь-яких інших об'єктивних доказів щодо керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння вказаний протокол не містить. Також в матеріалах справи відсутні будь-які інші покази про обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 047688 від 07.11.2018 року та в інших матеріалах справи, відсутні будь-які достовірні докази, які б свідчили, що ОСОБА_2 дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Пояснення свідків під час апеляційного розгляду, суд визнає достовірними доказами, і такими, що підтверджують пояснення ОСОБА_2 про те, що він в зазначений в протоколі час і місці не керував взагалі транспортним засобом.

Крім цього, з пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5 під час апеляційного розгляду вбачається, що останні були присутні при розгляді справи в суді першої інстанції 26.12.2018 року, і давали пояснення, як свідки, про те, що не бачили, щоб ОСОБА_2 керував транспортним засобом, а також те, що в їх присутності, останній не проходив огляд на стан алкогольного сп'яніння, за допомогою алкотестера «Драгер». Однак, із змісту мотивувальної частини постанови судді першої інстанції, не вбачається, будь-яких пояснень вказаних свідків. А також у вказаній постанові не відображено пояснень поліцейського Гладуника Т.Б., який теж давав пояснення в суді першої інстанції.

Апеляційний суд визнає пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5, надані ними при розгляді апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 в їх присутності не проходив огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестера «Драгер», належними та допустимими доказами, а їх письмові пояснення недостовірними, оскільки вони самі спростували їх зміст, даючи суду такі пояснення.

Зміст викладених обставин адміністративного правопорушення у протоколі, не узгоджується із сукупністю інших доказів по справі, які були предметом перевірки під час апеляційного розгляду. В АС та в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 стверджував, що він не керував транспортним засобом, а лише знаходився в ньому як пасажир.

Будь-яких інших доказів, які б об'єктивно свідчили про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом у справі відсутні і не здобуто під час апеляційного розгляду. Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що відповідно до положень ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Відповідно до п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції(затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року), вказано, що огляд на стан алкогольного сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров'я ( у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Як вбачається із пояснень свідків і всупереч вимогам Закону, огляд на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 на місці стоянки транспортного засобу не проводився, а тому апеляційний суд вважає складений протокол про адміністративне правопорушення недостовірним доказом. В той же час, відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до п. 1.10 ПДР, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Крім цього, з огляду на положення п. 1.10 ПДР та диспозицію ст. 130 КУпАП, ОСОБА_2 в даній ситуації неможливо визнати водієм, оскільки матеріали справи, пояснення свідків не містять відомостей, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом. Апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги про те, що суддя не вжив вичерпних заходів для з'ясування обставин справи та дії особи, що притягалась до адміністративної відповідальності, обгрунтованими.

Окрім цього, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року було витребувано з Галицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів поліції, які причетні до складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, а також відеозапис з відеореєстратора відповідної патрульної машини.

На адресу апеляційного суду 22.02.2019 року надійшов лист заступника начальника Галицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10, з якого вбачається, що вони не можуть надати відеозаписи з нагрудної відеокамери, інспектора патрульної поліції Гладуника Т.Б. щодо оформлення адмінматеріалів щодо ОСОБА_2, оскільки термін зберігання в архіві становить 3 місяці, згідно строку розгляду даних справ у суді.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи доводи апеляційної скарги, з метою повного і всебічного з'ясування обставин справи, керуючись вимогами ст. 272 КУпАП, також вказаною вище постановою зобов'язав начальника Галицького ВП забезпечити явку свідка - інспектора патрульної поліції Гладуника Т.Б. в судове засідання, однак він не з'являвся в судове засідання без поважних причин, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, і це свідчить про неповагу його до суду і викликає сумнів у достовірності складеного ним протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вважаю, що по даній справі вчинення адміністративного правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом, а саме факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому апеляційний суд приходить до висновку, про відсутність в його діях події і складу даного адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу. Крім цього, як вбачається із резолютивної частини постанови, суддя першої інстанції наклав на ОСОБА_2 окрім штрафу, в розмірі 10200 гривень, ще позбавлення його права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Як вбачається з листа Територіального сервісного центру, який стороною захисту наданий апеляційному суду, що згідно баз даних Єдиного державного реєстру МВС України (НАІС МВС) громадянину ОСОБА_2 23.01.2019 року територіальним сервісним центром МВС №2641 видано посвідчення водія серії НОМЕР_2, категорії «В», тобто після дати складення протоколу.

За таких обставин ОСОБА_2 неможливо визнати водієм, в контексті ПДР та Закону України «Про дорожній рух», оскільки в нього на момент складення протоколу було відсутнє посвідчення водія відповідної категорії на керування транспортним засобом.

Зібрані по справі докази, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 047688 та пояснення вказаних в ньому свідків, апеляційний суд визнає недостовірними, оскільки їх зміст не відповідає встановленим фактичним обставинам справи, під час апеляційного розгляду, а тому оскаржувану постанову судді слід скасувати як незаконну та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Згідно положень п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження справі.

За таких обставин, АС ОСОБА_2 підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Галицького районного суду від 26 грудня 2018 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк