Справа № 338/958/19
Провадження № 33/4808/387/19
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Шишко О. А.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю захисника Деренюка Михайла Михайловича, розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12.09.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , який тимчасово проживає в селі Грушівці Кельменецького району Чернівецької області, громадянина України,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду змінити, провадження в частині визнання його винуватим за ст. 124 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; в решті постанову суду залишити без змін. Апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги його пояснення, та пояснення його дружини, яка була пасажиром в автомобілі під час вчинення події. Стверджує, що він рухався зі швидкістю 30 км/год та при здійсненні маневру ліворуч, перебував у лівій смузі на межі роздільної полоси, включивши показник повороту ліворуч, подивившись в дзеркало заднього та лівого бокового виду, почав здійснювати поворот ліворуч, та відчув удар в лівий передній бік свого автомобіля іншим транспортним засобом. Апелянт вказує, що після ДТП, він був змушений закінчити свій маневр, щоб не перешкоджати іншим транспортним засобам. Апелянт посилається на те, що суд визнав, що ним порушено п. 9.4 ПДР України, проте вказане обвинувачення відсутнє в протоколі про його притягнення до адміністративної відповідальності. Вважає, що винуватим в ДТП є інший водій, який рухався з перебільшення швидкості руху, про що свідчить відсутність гальмівного шляху.

Постановою судді встановлено, що ОСОБА_1 07.08.2019 року о 20-00 год. в селищі Богородчани, на вул.Шевченка,29, Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки Peugeot", номерний знак НОМЕР_1 , допустив порушення вимог п. 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху, а саме: проявив неуважність, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки "Mercedes-Benz С-180", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Крім того, ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог п.2.10 (в) Правил дорожнього руху, перемістив транспортний засіб з місця ДТП.

В судове засідання з`явився захисник Деренюк М.М., якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Клопотань не заявляв. Повідомив, що жодних заяв та клопотань до початку апеляційного перегляду поштою не направляв, до канцелярії суду не подавав, та на адресу електронної пошти суду не надсилав.

В судове засідання не з`явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

Зі слів захисника, останньому відомо про час розгляду справи в суді, та він просив судове засідання проводити без його участі.

Враховуючи вказані обставини, а також те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило, вважаю за можливе провести судовий розгляд у відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .., що не суперечить вимогам ст. 268 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду захисник підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просив постанову судді скасувати та закрити провадження по справі.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, апеляційну скаргу належить задовольнити частково, постанову судді - змінити, виходячи з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Між тим, при розгляді даної справи суд першої інстанції цих вимог закону дотримався не в повному обсязі, оскільки встановив таки фактичні обставини справи, які не були встановлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, винуватість ОСОБА_1 у порушені ним п. 9.4 ПДР України, яку було встановлено судом першої інстанції є зайвою, оскільки вона не ставилась у провину останньому, відповідно до висунутого обвинувачення, яке міститься у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №003930 від 07.08.2019 року, а тому такий висновок суду підлягає виключенню з мотивувальної частини постанови.

Визнання ОСОБА_1 винуватим у порушенні ним п. 9.4 ПДР України є незаконним та таким, що порушує його право на захист, оскільки виходить за межі обвинувачення в протоколі про його притягнення до адміністративної відповідальності.

Разом з тим вважаю, що висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №003930 від 17.08.20,19 року, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в тому, що допустив порушення вимог п.п. 2.3 б), 10.1 ПДР в Україні, тобто проявив неуважність, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого транспортні засоби отримав механічні пошкодження.

До протоколу додано схему місця ДТП, яка сталася 07.08.2019 року о 20-05 год в смт. Богородчани на вул. Шевченка (а.с. 4).

Зі змісту вказаної схеми вбачається розташування транспортних засобів на проїжджій смузі, характер та локалізація отриманих пошкоджень автомобілями, зокрема: 1)автомобіль марки «Peugeot», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , отримав: деформацію переднього лівого крила; пошкодження кріплення переднього лівого блоку фари; переднього бамперу з лівого боку; лакофарбного покриття; переднього лівого підкрильника; 2) автомобіль марки "Mercedes-Benz С-180", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , отримав: деформацію правої передньої та задньої дверей; пошкодження лакофарбного покриття.

З письмових пояснень водія ОСОБА_1 , що містяться в матеріалах провадження, вбачається, що у вчиненні ДТП він звинувачує іншого водія, що був учасником ДТП - ОСОБА_2 (а.п. 5).

До матеріалів провадження долучені й письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , який став очевидцем події, оскільки переходив дорогу та бачив, що автомобіль марки «Peugeot» зупинився, щоб повернути ліворуч з увімкнутим покажчиком лівого повороту, свідок продовжив рух та почув удар, після чого побачив, що у автомобіля марки «Peugeot», розбита фара, а автомобіль марки «Мерседес», знаходиться посередині дороги. Додав, що самого удари він не бачив, але після зіткнення автомобіль марки «Peugeot» заїхав у двір (а.п. 6).

З письмових пояснень свідка ОСОБА_5 , які були долучені до матеріалів провадження, вбачається що вона була пасажиркою в автомобілі марки «Peugeot», яким керував її чоловік, під час, коли відбулась ДТП, та перебуваючи на попередньому сидінні бачила, що її чоловік включив показник лівого повороту, та подивився у дзеркала, переконавшись у небезпеці маневру, почав повертати ліворуч, та в цей час автомобіль, що рухався на великій швидкості вдарив їх автомобіль (а.п. 24-23).

Проте, вважаю, що суд першої інстанції правильно не поклав вказані пояснення свідків в основу своїх висновків, оскільки, як стверджував свідок ОСОБА_4 , він не бачив обставини вчинення ДТП, лише чув удар, а до показів свідка ОСОБА_5 належить відноситься критично, оскільки вона є дружиною особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а тому може бути зацікавлена в результаті розгляду справи на користь її чоловіка.

Аналізуючи надані докази, вважаю, що суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 , у ситуації що склалась, повинен був належним чином слідкувати за дорожньою обстановкою та надати дорогу транспортному засобу, який наближався, тобто транспортному засобу марки "Mercedes-Benz С-180", під керуванням ОСОБА_2

Такий висновок суду першої інстанції є правильним, та відповідає поясненням ОСОБА_1 , що містяться в матеріалах провадження, який не заперечує того факту, що він рухався по вул. Шевченка смт. Богородчани, та здійснював поворот ліворуч з крайньої лівої полоси із увімкненим покажчиком лівого повороту зі швидкістю 30 км/год. (а.п. 18-20).

Між тим, твердження апелента в частині того, що він переконався у безпеці маневру лівого повороту, не відповідає дійсності та спростовується схемою ДТП, зокрема в частині місця зіткнення транспортних засобів на проїжджій частині та локалізацією наявних після зіткнення механічних ушкоджень, виявлених на транспортних засобах.

Приписами п. 10.1 ПДР України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

У відповідності до п.п. «б» п. 2.3 ПДР України водій для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».

Таким чином вважаю доведеним адміністративне обвинувачення ОСОБА_1 в порушенні ним п.п. «б» п. 2.3, п. 10.1 ПДР України, зокрема в частині того, що останній, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою, та перед здійсненням повороту ліворуч не надав дорогу транспортному засобу "Mercedes-Benz С-180", який рухались по цій же частині дороги, що призвело до зіткнення та механічних ушкоджень транспортних засобів.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, апеляційний суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №003930 від 07.08.2019 року та постанові судді, доведена сукупністю наявних у справі та дослідженими в судовому засіданні доказів.

Також вважаю доведеним обвинувачення ОСОБА_1 , що міститься у протоколі серії ОБ №100424 від 07.08.2019 року, у тому, що він, будучи учасником ДТП, до приїзду працівників поліції змістив свій транспортний засіб, тобто в частині пред`явлення йому обвинувачення за порушення ним п. 2.10 «в», яким встановлений обов`язок водія у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди, за порушення якого й передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Згідно Правил дорожнього руху України, під поняттям залишення місця дорожньо-транспортної пригоди розуміються дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу, що і складає об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Доводи апелянта в частині того, що він, після ДТП, був змушений закінчити свій маневр, щоб не перешкоджати іншим транспортним засобам, не є обставиною, яка б свідчила про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

З урахуванням викладеного, доходжу висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, постанову судді належить змінити, виключивши з мотивувальної частини постанови висновок суду про порушення ОСОБА_1 п. 9.4 ПДР України, в решті постанову суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12.09.2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови суду висновок про порушення ОСОБА_1 п. 9.4 ПДР України.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло