Житомирський апеляційний суд
Справа №279/5498/18 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Зав'язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Зав'язуна С.М.,

секретаря Скородинської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Барановського Ігоря Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 грудня 2018 року, -

за участю: адвоката Барановського І.І.,

особи притягнутої

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 352,40 грн.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 16.11.2018 року о 2 годині 40 хвилин по вул.Сосновського, 20 в м.Коростені, керував автомобілем "Fiat", номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння (огляд проводився в Коростенській ЦМЛ), чим порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч. 1 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Барановський І.І., який діє в інтересах ОСОБА_2, просить постанову суду скасувати, як незаконну, та закрити справу про адміністративне правопорушення. Апеляційні вимоги мотивує тим, що постанова винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення жодним чином не описуються ознаки сп'яніння і не вказуються хоч якісь дії щодо ухилення від огляду. При цьому, як вбачається з акту медичного огляду від 16.11.2018 року №144 ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду. Таким чином, вважає, про протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, а тому суд першої інстанції помилково прийняв постанову відносно ОСОБА_2 Крім того, зазначає, що судом першої інстанції порушено ст.268 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 не зміг прийняти участь у розгляді справи з поважних причин, про що завчасно повідомив суд.

Заслухавши пояснення адвоката та ОСОБА_2 в підтримку апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи, доводи апеляції, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційний суд вважає, що вирішуючи справу, суд першої інстанції допустив порушення вимог закону щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Висновок про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суд першої інстанції обґрунтував на підставі: адміністративного протоколу серії БД №004889, висновку Коростенської ЦМЛ про результати огляду на стан сп'яніння від 16.11.2018 року, письмовими поясненнями порушника, викладеними власноруч у протоколі про адміністративне правопорушення.

На переконання апеляційного суду, вирішуючи справу, суд першої інстанції вищезазначені докази всупереч ст.ст.251, 252 КУпАП з достатньою повнотою не дослідив та не перевірив, що призвело до помилкових висновків в їх оцінці на предмет допустимості та достовірності як доказів у справі та необґрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп'яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп'яніння визначено ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану наркотичного сп'яніння у водія транспортного засобу, у зв'язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп'яніння.

Згідно п.3 Інструкції ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч.3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п.7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я. Відповідно п.9 Розділу ІІІ Інструкції використання в закладах охорони здоров'я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Як визначено п.3 Порядку, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. А згідно п.8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Апеляційним судом встановлено, що в ході досудової перевірки та складання щодо ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення були допущені істотні порушення положень вищезазначених Інструкції, Порядку та вимог ст.266 КУпАП.

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення від 16.11.2018 року щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд звертає увагу на суттєві порушення допущені при його складанні та наявність доказів, які спростовують обставини встановлені цим протоколом.

Так, всупереч п.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, в зміст протоколу було внесено додаткові записи після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Відповідно до п.8. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

При цьому, в протоколі, який міститься в матеріалах справи в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» зазначено, що «з протоколом згоден».

В оскарженій постанові суд першої інстанції також посилається, що з пояснень порушника, наявних в протоколі слідує, що з протоколом він був згоден.

Однак, в судовому засіданні апеляційного суду адвокатом Барановським І.І. було надано другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №004889, з якого вбачається, що у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» відсутні будь-які записи. В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що наявні в протоколі підписи та запис про його погодження з протоколом, виконані не ним, другий примірник протоколу йому не вручався. Згідно пояснень адвоката Барановського І.І. вказаний другий примірник протоколу він отримав з Коростенського відділу поліції внаслідок свого адвокатського запиту.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що у вказаних протоколі про адміністративне правопорушення та в його другому примірнику містяться істотні розбіжності, що стосуються визнання вини особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З метою з'ясування зазначених протиріч, перевірки тверджень ОСОБА_2 про відсутність в протоколі підписів виконаних ним, апеляційний суд витребував із Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області дані щодо наявності відеозапису з камери нагрудного відеореєстратора поліцейського та викликав у судове засідання працівника поліції ОСОБА_3, який склав протокол про адміністративне правопорушення від 16.11.2018 року. Проте, будь-які дані щодо наявності відеозапису апеляційному суду надано не було. Викликаний в судове засідання ОСОБА_3 не з'явився.

Крім того, протоколом про адміністративне правопорушення та оскарженою постановою суду встановлено, що ОСОБА_2 16.11.2018 року о 02 годині 40 хв. керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння.

Згідно висновку Коростенської ЦМЛ від 16.11.2018 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_2 перебуває в стані сп'яніння.

Разом з тим, відповідно до акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №144 від 16.11.2018 року, ОСОБА_2 відмовився від використання технічних засобів для визначення наявності етилового спирту.

Апеляційний суд звертає увагу, що вказаним актом медичного огляду, хоча і встановлено, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп'яніння, проте не встановлено ступінь такого сп'яніння. Тоді як п.7 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що підставою притягнення до адміністративної відповідальності є наявність більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов'язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ».

ЄСПЛ в своєму рішенні від 10.02.1995 по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» відмітив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов'язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачено санкцію у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Також, ЄСПЛ підкреслив, що обов'язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов'язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

В рішенні від 21.07.2011 року у справі "Коробов проти України" ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Таким чином, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою оскільки суперечить позиції ЄСПЛ, а також Конституційного Суду України та порушує презумпцію невинуватості особи.

На думку апеляційного суду, вище наведені протиріччя пов'язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення та правильністю оформлення акту медичного огляду, з врахуванням усіх вище наведених обставин, викликають розумні сумніви в їх законності, що виключає можливість визнання цього протоколу та наданих до нього документів, як належних, допустимих та достовірних доказів у справі.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, згідно яких його притягнуто до адміністративної відповідальності, не відповідають фактичним обставинам справи. Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у визначеному законом порядку не доведена.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції, яка є незаконною та необґрунтованою, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу адвоката Барановського Ігоря Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_2, - задовольнити.

Постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду С.М. Завязун