КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/142/2019 Постанова винесена суддею Піхур О.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, 27 липня 2018 року о 12 год. 10 хв. в м. Києві, по вул. Табірна, ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Smart Fortwo», державний номерний знак НОМЕР_1, зі сторони вул. Парково-Сирецька в напрямку пр. Перемоги в правій смузі, під час виконання обгону автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2, що рухався попереду та зупинився, не врахував дорожньої обстановки, здійснив наїзд на електроопору, внаслідок чого автомобіль «Smart Fortwo», державний номерний знак НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження, чим порушив п.п. 10.1, 12.3, 2.3(б) ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що висновки судді місцевого суду в постанові не відповідають фактичним обставинам події ДТП, розгляд справи здійснено судом із порушенням його прав, односторонньо, поверхнево, без дослідження доказів у справі та без урахування його пояснень.

Стосовно фактичних обставин ДТП зазначає, що керуючи автомобілем «Smart Fortwo» та рухаючись 27 липня 2018 року о 12 год. 10 хв. в м. Києві, по вул. Табірна, 32, зі сторони вул. Парково-Сирецька в напрямку пр. Перемоги в правій смузі руху, він дійсно здійснював об'їзд раптово виниклої перешкоди, а не обгін, як вказано в постанові судді, безпідставно та різко загальмувавшого автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, що рухався попереду. Факт створення водієм ОСОБА_3 аварійної ситуації, яка в подальшому призвела до наїзду на перешкоду у вигляді електроопори, зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення, складеним щодо ОСОБА_3, а тому його (апелянта) дії необхідно розглядати з урахуванням обставин створення водієм ОСОБА_3 аварійної ситуації та дослідження причинно-наслідкового зв'язку між двома подіями. Проте суддя місцевого суду таких обставин не дослідив та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Одночасно в апеляційній скарзі ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду від 27 серпня 2018 року, обґрунтувавши поважність причин пропуску процесуального строку оскарження тим, що повний текст судового рішення 27 серпня 2018 року проголошено не було, а копію постанови він отримав лише 12 вересня 2018 року, що перешкодило вчасно подати апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду Василевським К.М. пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи скарги, допитавши свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Зазначені вимоги закону при розгляді даної справи суддя місцевого суду в цілому дотримав, оскільки висновок про доведеність вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на доказах у справі, зокрема, даних: протоколу про адміністративне правопорушення від 27 липня 2018 року (а.с. 1), схеми місця ДТП, де, серед іншого, вказані: напрямок руху транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 та положення автомобіля після зіткнення з електроопорою, характер та локалізацію механічних пошкоджень транспортного засобу (а.с. 2), письмового пояснення свідка ОСОБА_3 від 27 липня 2018 року та частково письмового пояснення ОСОБА_2, наданого відразу ж після цієї пригоди (а.с. 3,4).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до того, що порушення водієм ОСОБА_3 ПДР України, який створив для його руху аварійну ситуацію, перебувають у прямому зв'язку з виникненням ДТП та її наслідками, отже його (ОСОБА_2.) дії не утворюють складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Між тим, такі твердження апелянта суперечать доказам у справі.

Так, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував, що автомобіль «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2, рухався попереду нього, але після гальмування та різкої зупинки цього транспортного засобу, не зменшуючи швидкості руху свого автомобіля, тобто продовжуючи рух, він вирішив здійснити його об'їзд і саме під час такого маневру автомобіль «Volkswagen Passat» змістився ліворуч, тому він також змінив напрямок руху, виїхав на смугу зустрічного для нього напрямку руху, після чого його автомобіль став некерованим, виїхав на тротуар і здійснив зіткнення з електроопорою.

Проте зазначені пояснення ОСОБА_2 суперечать його ж первинним поясненням від 27 липня 2018 року, в яких він нічого не повідомляв про зупинку на проїзній частині дороги автомобіля «Volkswagen Passat», який рухався попереду нього та став для нього несподіваною перешкодою, яку він намагався об'їхати, а зазначив про те, що під час здійснення випередження автомобіля «Volkswagen Passat», цей автомобіль змістився перед ним вліво, тому щоб уникнути зіткнення з ним, він вивернув кермо вліво на сусідню смугу, далі з'їхав на узбіччя і вже некерованим автомобілем в'їхав у бетонний стовп.

За змістом письмових пояснень свідка ОСОБА_3, 27 липня 2018 року приблизно о 12 год. 10 хв., керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2, в м. Києві, по вул. Табірна зі сторони вул. Шамрило в сторону вул. Лагерна, неподалік університету «КРОК» за нерегульованим пішохідним переходом, він побачив на узбіччі пішохода, який намагався перебігти проїзну частину дороги, тому загальмував і щоб не збити пішохода змістився вліво. У ліве бокове дзеркало він побачив як автомобіль «Smart Fortwo», який спочатку рухався за ним, різко звернув вліво на зустрічну смугу руху, виїхав на тротуар, а далі в'їхав у електроопору.

У суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 надав аналогічні пояснення, уточнивши, що швидкість руху його автомобіля була не більше 30 км/год, він застосував гальмування та зупинку у зв'язку з тим, що побачив пішохода, а водій ОСОБА_2 в цей же час замість того, щоб зменшити швидкість руху, здійснив обгін його транспортного засобу, виїхав на зустрічну смугу руху, не справився з керуванням автомобілем, виїхав на тротуар і здійснив зіткнення з електроопорою.

Крім того, як пояснив свідок, він не притягався до адміністративної відповідальності за подією ДТП, яка відбулася 27 липня 2018 року, протокол про порушення ПДР України щодо нього не складався, його дії жодним чином не перешкодили водію ОСОБА_2 виконати вимоги ПДР України, що запобігло би зіткненню.

Зазначені пояснення свідка частково узгоджуються і з первинними поясненнями ОСОБА_2, водночас матеріали справи не містять даних про те, що водій ОСОБА_5 безпідставно застосував гальмування та зупинив керований ним транспортний засіб на проїзній частині дороги з порушенням ПДР України або змінив напрямок свого руху, що спричинило створення аварійної обстановки для інших учасників дорожнього руху, а саме водія ОСОБА_2

Крім того, за клопотанням ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції був допитаний інспектор патрульної поліції ОСОБА_4, який пояснив, що за результатами встановлених на місці події 27 липня 2018 року обставин ДТП, яка відбулася за участю водія ОСОБА_2, було прийнято рішення про складання протоколу про адміністративне правопорушення виключно стосовно водія ОСОБА_2, який не виконав вимог пунктів 2.3.б), 10.1, 12.3 ПДР України, що і призвело до зіткнення керованого ним транспортного засобу з перешкодою, а саме електроопорою. Водій ОСОБА_2 під час оформлення матеріалів ДТП звертався до свідка ОСОБА_5 з проханням надати пояснення про те, що він (свідок) порушив ПДР України і створив для нього аварійну обстановку, але свідок такі обставини заперечив. Підстав для складання відносно свідка ДТП ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення не було у зв'язку з не встановленням у його діях порушень вимог ПДР України, які б перебували у взаємозв'язку з наслідками ДТП.

З огляду на викладене, доводи апелянта про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, є непереконливими.

Посилання ОСОБА_2 на неповноту судового розгляду, порушення судом його процесуальних прав, не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять даних щодо клопотань ОСОБА_2, які б залишилися поза уваги судді місцевого суду.

Зі змісту постанови слідує, що ОСОБА_2 в суді заперечував свою вину у вчиненні правопорушення, проте доказами у справі, які обґрунтовано врахував суд, доведено, що в дорожній обстановці, яка виникла 27 липня 2018 року, водій ОСОБА_2 не виконав вимог пунктів 2.3.б), 10.1, 12.3 ПДР України, які зобов'язують водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, що в даному випадку і призвело до виникнення ДТП та її наслідків.

Додаткових доказів на спростування висновків судді місцевого суду, викладених у постанові, апелянтом під час перегляду вказаного судового рішення не надано.

За таких обставин всі доводи ОСОБА_2 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є безпідставними, а судове рішення про його винуватість у вчиненні зазначеного правопорушення, як постановлене з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, - законним та обґрунтованим.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено з дотриманням вимог ст.ст. 23, 33, 124 КУпАП, в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко