Провадження № 3/161/3335/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

15.07.2019 року об 11:35 год., на а/д Львів - Луцьк, ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом OPEL Astra, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги п. 2.9 «а» ПДР України. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6810» в присутності двох свідків, результат якого вказав 3,38 %о.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується судовими повістками, які надсилалися останній за адресою, яка була вказана нею особисто у протоколі про адміністративне правопорушення, а також судовим оголошенням, розміщеним на веб-порталі судової влади України. Будь-яких заяв чи клопотань від неї на адресу суду не надходило.

Зі змісту ст. 268 КУпАП слідує, що під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи в якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а також визначено перелік адміністративних правопорушень, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 320221 від 15.07.2019 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останню було повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться в суді м. Луцька, тобто в територіально підсудному відповідно до місця її проживання (а.с. 1).

Проте, всупереч вищевказаній практиці Європейського Суду, ОСОБА_1 , знаючи про наявність судового провадження відносно неї, не вжила жодних заходів з метою з`ясування місця, дати та часу розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, а також з урахуванням того, що під час розгляду справи про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП не передбачається обов`язкова присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 320221 від 15.07.2019 року, складеного поліцейським СРПП № 3 Радехівського ВП ГУНП у Львівській області ДПП ст. лейтенантом поліції Симповичем А.А. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, остання в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначила «Згідна» (а.с. 1).

Отже, ОСОБА_1 фактично визнала свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що зазначила у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також підтверджуються наступними доказами, які містяться в матеріалах справи та були досліджені під час її розгляду, а саме:

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого: огляд ОСОБА_1 , результат якого вказав 3,38%о, проведений у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили дану обставину своїми підписами (а.с. 2);

-чеком приладу «Drager Alcotest 6810» ARСС-0210 з якого вбачається, що особою, яку тестують є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; тест № 2376 від 15.07.2019 року, 23:07 вказав результат 3.38 %0 (а.с. 3);

-довідками Радехівського ВП Червоноградського ВП у Львівській області від 15.07.2019 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , немає повторності вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, а також остання за місцем свого проживання отримувала посвідчення водія (а.с. 4-5);

-письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , у яких останній зазначив, що 15.07.2019 року об 11:35 год. він рухався з м. Горохів у напрямку м. Львів. Доїжджаючи до м. Радехів він наздогнав автомобіль OPEL Astra, д.н.з. НОМЕР_1 та певний період часу продовжував рухатися за ним. Водій вказаного транспортного засобу рухався по узбіччі дороги та, періодично, виїжджав на зустрічну смугу руху, перешкоджаючи йому здійснити обгін, при цьому на звукові сигнали ніяк не реагуючи. Надалі, водія даного автомобіля зупинили працівники поліції, ним виявилася жінка ОСОБА_1 , та він особисто був присутній при проходженні останньою тесту на стан алкогольного сп`яніння, результат якого виявився позитивним 3.38 %о (а.с. 6);

-письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , який 15.07.2019 року об 11:35 год. знаходився у транспортному засобі ОСОБА_3 в якості пасажира. У своїх поясненнях ОСОБА_2 надав аналогічні свідчення вищевикладеним та додатково вказав, що по факту даної ситуації саме він викликав працівників поліції (а.с. 7);

-розпискою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який отримав він працівників поліції право подальшого керування транспортного засобу OPEL Astra, д.н.з. НОМЕР_1 , до повного витверезіння ОСОБА_1 (а.с. 8);

-рапортом оператора служби «102» (Великопольська) від 15.07.2019 року, про факт надходження 15.07.2019 року об 11:40 год. повідомлення про те, що заявник (номер телефону якого відповідає номеру телефону свідка ОСОБА_2 , зазначеного у його письмових поясненнях) забрав ключі від автомобіля у жінки, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, при в`їзді в м. Радехів зі сторони м. Горохів (а.с. 9).

Об`єктивних підстав ставити під сумнів досліджені судом докази, які були надані органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, у суду не має, а на спростування встановлених під час розгляду справи обставин ОСОБА_1 інших доказів суду надано не було.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності (як водій), тягне за собою виключно накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При накладенні стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії порушень підвищеної суспільної небезпечності в сфері безпеки дорожнього руху, особу порушника, ступінь його вини.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не вбачаються.

Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Водій у стані спяніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Враховуючи всі обставини справи та особу правопорушника, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєнні нових адміністративних правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід також стягнути судовий збір у сумі 384 грн. 20 коп.

На підставі ст. 130 КУпАП, керуючись ст. ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп., за наступними реквізитами: банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, рахунок отримувача: UA6026001.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська