ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/181/19 Справа № 216/6284/18 Суддя у 1-й інстанції - Бондарєва О. І. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2018 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:
Постановою Центрально- міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2018 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2465 грн. на користь держави. Звільнено від сплати судового збору.
Згідно з оскаржуваною постановою, майор ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду, 25 вересня 2018 року, о 09-30 год., самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , без поважних причин та був відсутній до 16-00 год., 25 вересня 2018 року.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 поза межами строку його апеляційного оскарження звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, зокрема, просить суд апеляційної інстанції поновити пропущений строк.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду, ОСОБА_1 посилається на те, що постанову отримав тільки 09 січня 2019 року, та у зв`язку з святковими днями і знаходженням у відрядженні з 20 грудня 2018 року по 23 грудня 2018 року, та з 28 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року не зміг своєчасно подати скаргу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вимоги скарги обґрунтовує тим, що протокол про адміністративне правопорушення був складений в порушення вимог ст. 254-256 КУпАП, не у 24 години з моменту виявлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а значно пізніше - 18 грудня 2018 року, тоді як адміністративне правопорушення мало місце нібито 25 вересня 2018 року. Зазначає, що він 25 вересня 2018 року звертався до свого начальника інженерної служби ОСОБА_2 , з яким у нього вже давно склалися неприємні стосунки, з проханням відпустити його до лікаря-нарколога на співбесіду, але йому було відмовлено. Окрім того, заперечує проти долучених письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . При цьому, звертає увагу, що до справи долучена заява від його імені, про розгляд справи у його відсутність, яку він не підписував, та не відомо як вона опинилася в матеріалах справи. До того ж, він бажав бути присутнім в судовому засіданні та давати свої пояснення, з наведених підстав просить постанову скасувати.
Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до таких висновків.
Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 та про ухвалення цього рішення він дізнався лише 09 січня 2019 року.
За таких обставин, суд вважає поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку апеляційного оскарження постанови та приходить до висновку, що його слід поновити.
Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.
Цей висновок суду підтверджується доказами, які дослідженні судом, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії А3283 № 496 від 08 листопада 2018 року, актом службового розслідування від 01 листопада 2018 року, наказом "Про завершення службового розслідування" № 3393 від 01 листопада 2018 року, проведеного на підставі рапорту ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 , а також свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, яке виразилося у самовільному залишенні військової частини в умовах особливого періоду.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
Посилання ОСОБА_1 на поважність причин залишення військової частини суд розцінює як безпідставні, оскільки вони свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли.
Твердження скарги ОСОБА_1 про те, що протокол було складено з порушенням визначених ст. 254 КуПА строків, суд вважає такими, що його вину спростувати не можуть.
Щодо доводів ОСОБА_1 про недопустимість пояснень свідків, які і засвідчили самовільне залишення військової частини, то вони також не заслуговують на увагу, оскільки ним не надано жодних відомостей, які б вказували на упередженість свідків. До того ж, під час проведення службового розслідування, ОСОБА_1 надано пояснення, в яких він визнав обставину своєї відсутності у військовій частині 25 вересня 2018 року, що він не заперечував також й під час апеляційного розгляду.
Отже, при апеляційному перегляді справи не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст.ст.279, 280 КУпАП, а докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, та всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів в
Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 4 ст. 172-11 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 та інших обставин справи.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2018 року задовольнити.
Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2018 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2018 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду Н.В. Коваленко