Провадження № 33/801/113/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Михайленко А. В.
Доповідач: Медяний В. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медяний В.М.,

з участю особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_2,

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 з поданими до неї додатковими доповненнями на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 грудня 2018 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 045679, складеного 12 жовтня 2018 року 22 год. 20 хв. поліцейським 2 роти БУПП у м. Вінниці капралом поліції Очеретяною В.О., «12 жовтня 2018 року 22 год. 00 хв. на АД М12 Стрий-Знамянка 386 км, водій ОСОБА_2 керував ТЗ ВАЗ 21063 днз НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 грудня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 352, 40 грн. на користь держави.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та додаткові доповнення до неї, в яких просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у даній справі в зв'язку із відсутністю в його діях складу правопорушення.

Зазначає, що він не був присутній на судовому засіданні, оскільки не був належним чином повідомлений. Також не був присутній інспектор, який складав протокол, чим не було виконано вимог ст. 280 КУпАП. Після зупинки автомобіля працівники поліції не повідомили йому обґрунтовану причину зупинки, а відразу запропонували продути прилад для вимірювання стану алкогольного сп'яніння. Він попросив показати сертифікат відповідності та свідоцтво на повірку приладу яким йому пропонували пройти огляд на стан сп'яніння, на що поліцейські йому відмовили, тоді він повідомив, що у такому випадку він хоче пройти огляд у лікарні у лікаря нарколога. Однак, у працівників поліції був відсутній відповідний сертифікований прилад, тому поліцейські відмовили йому у тому щоб завести його до лікарні, мотивуючи тим, що вони вже почали складати протокол, зупинили іншу машину та навіть не виходячи з машини, незнайомі люди підписали завчасно підготовлені надруковані пояснення. Звертає увагу також на те, що від часу зупинки автомобіля 22 год. 00 хв. та до часу складання протоколу о 22 год. 20 хв. пройшло лише 20 хвилин. Таким чином вважає, що згідно вимог ст. 266 КУпАП була порушена процедура проведення огляду на стан сп'яніння, тому даний протокол не може бути належним доказом у даній справі.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу та подані до неї доповнення підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на викладені у них доводи, пояснив, що не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, а його освідування працівниками патрульної поліції проводилось з численними порушеннями, які зазначені ним у апеляційній скарзі та доповненнях до неї.

На неодноразові виклики до суду працівник поліції Очеретяна В.О. та свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не з'явилися та не повідомили суд про причини своєї неявки.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який апеляційну скаргу з доповненнями підтримав, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд переконаний, що судом першої інстанції в порушення вимог ст.280 КУпАП не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що його вина доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №045679, поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, поясненнями інспектора патрульної поліції ОСОБА_6 та рапортом інспектора патрульної поліції Очеретяної В.О., тому суд вважає, що дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп'яніння.

Разом з тим, апеляційний суд не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки судом допущено неповноту при з'ясуванні обставин справи, а також однобічність у дослідженні доказів по справі.

Розглянувши справу, суддя обмежився лише наявністю протоколу, який на його думку відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та поясненнями допитаних ним свідків і рапортом інспектора патрульної поліції.

Разом з тим, судом не дано оцінки тому, що за наявності у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння, працівники поліції згідно вимог ст. 266 КУпАП не відсторонили його від керування цим транспортними засобом, зокрема докази цьому у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення такого огляду поліцейським або в разі незгоди з його результатами огляд такий огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до розділу ІХ Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп'яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп'яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп'яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи, у них відсутні докази про те, яким чином водій ОСОБА_2 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння та яким чином працівники поліції направляли його на огляд до медичного закладу, що є порушенням п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМ України № 1103, згідно якого: У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність свідків у моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 та під час відмови його від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, при цьому, завчасно надруковані письмові пояснення свідків у справі не є належними та допустимими доказами підтвердження такої відмови.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює викладені на одному аркуші паперу два письмових пояснення свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_4 (а. с. 3) та не може прийняти їх до уваги, як належний доказ, оскільки вони фактично є однаковими, а тому вони не можуть бути прийнятими в якості належного доказу пояснення свідків, які записані поліцією не довільно, а конкретний текст пояснень завчасно заготовлено на окремому бланку, в тому числі, завчасно надрукований текст: «Пояснення записано вірно та мною прочитано. Зауважень до викладеного я не маю. Зазначене підтверджую особистим підписом», а не записано особисто свідком, що ставить під сумнів допустимість вказаних доказів.

Крім того, згідно п.2 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння, згідно з ознаками такого стану.

Відповідно п.4 Розділу І Інструкції, ознаками наркотичного сп'яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, працівник поліції, як на ознаки наркотичного сп'яніння вказала, що у ОСОБА_2 запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Однак, такі ознаки алкогольного сп'яніння не відповідають точному змісту, який зазначений в п.4 Розділу І Інструкції, якою мають керуватися працівники поліції при проведенні освідування.

З метою усунення вказаних суперечностей свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 викликались апеляційним судом, але зазначені особи до суду не заявились, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути вказані суперечності.

Також до суду апеляційної інстанції неодноразово викликалась працівник поліції, що складала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, однак до суду вона також не з'явилася та про причини неявки суд не повідомила.

При цьому, відповідно до вимог ст. 251 ч. 2 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Окрім того, не може залишитись поза увагою суду апеляційної інстанції те, що суд першої інстанції вважає, що дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковано за ст. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп'яніння, оскільки як вбачається зі змісту складеного відносно ОСОБА_2 протоколу його дії кваліфіковано як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, алкогольного, наркотичного або іншого сп'яніння.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висловленої у рішенні Суду «Карелін проти Російської Федерації», збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги та поданими до неї доповненнями та з урахуванням встановлених обставин справи, переконаний, що протокол про дане адміністративне правопорушення складений не у відповідності до вимог ст. ст. 256, 266 КУпАП, тобто з не дотриманням порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.61 Конституції України «юридична відповідальність особи має індивідуальний характер». Забезпечення виконання вимог цієї норми закону є обов'язковим як для правоохоронних органів так і для суду.

Наведені недоліки вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, а також його відмінність від наданої правопорушнику його копії, свідчать про те, що цей протокол та зібрані у справі докази винуватості правопорушника не повністю відповідають вимогам закону, що позбавляють суд можливості всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, у відповідності до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, оскільки за будь -яких умов це не усуне вищевказаних недоліків протоколу.

Виправлення недоліків таких незаконних протоколів не є компетенцією суду. Суд має право розглядати саме протокол про адміністративне правопорушення і матеріали справи в межах цього протоколу.

Вказане викликає сумніви у правдивості інформації, зазначеної в протоколі про адміністративне правопорушення, і усунути вказані сумніви та суперечності в апеляційного суду не має процесуальної можливості.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь.

Кодекс про адміністративні правопорушення встановлює чіткий перелік повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Статтею 294 ч.8 КУпАП визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3)скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову. Направлення на доопрацювання зазначеного протоколу та матеріалів не входить до компетенції апеляційного суду, при умові закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.247 п.7 КУпАП закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу, є обставинами, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення

Крім того, на суд покладається обов'язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Враховуючи неможливість направлення справи апеляційним судом на доопрацювання, апеляційний суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю в зв'язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст.55 Конституції України ст. ст. 38, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі закрити в зв'язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ В.М. Медяний

Згідно з оригіналом: