П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2019 Справа №607/2706/19

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Вийванко О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління Держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючої фізичною особою підприємцем, РНОКПП НОМЕР_1,

за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, під час здійснення підприємницької діяльності за місцем її здійснення (46001, м. Тернопіль, бульвар Шевченка, 12, магазин «Країна дитинства», відділ канцтоварів) упродовж жовтня грудня 2018 року січні 2019 року вчинила адміністративне правопорушення за ознаками частини 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме:

Частиною другою статті 30 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що роботодавець зобовязаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи.

Наказом Держкомстату України від 05.12.2008 № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» затверджено типову форму табеля обліку використання робочого часу (форма № П-5), відповідно до якої у табелі робляться відмітки про фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години, в тому числі надурочні, вечірні, нічні, святкові, вихідні години роботи тощо, а також інші відхилення від нормальних умов роботи (відпустки, тимчасова непрацездатність, відрядження, прогули і т.д.).

Відповідно до табеля обліку використання робочого часу за жовтень 2018 року, працівник (продавець непродовольчих товарів) ОСОБА_2 відпрацювала у святковий день 14 жовтня (День захисника України) 8 годин, при цьому у табелі обліку робочого часу за жовтень 2018 року не відображено у відповідній графі табелю відпрацьовані нею години роботи у святковий день.

Відповідно до табеля обліку використання робочого часу за грудень 2018 року, працівники (продавці непродовольчих товарів) ОСОБА_3 (відпрацювала в грудні 2018 року 160 годин), ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (відпрацювали в грудні 2018 року по 168 годин) при нормі тривалості робочого часу в грудні 2018 року - 158 годин, при цьому у табелі обліку робочого часу за грудень 2018 року не відображено у відповідній графі табелю відпрацьовані вищевказаними працівниками надурочні години роботи. Працівники ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відпрацювали у святковий день 25 грудня (Різдво Христове) 8 годин, при цьому у табелі обліку робочого часу за грудень 2018 року не відображено у відповідній графі табелю відпрацьовані ними години роботи у святковий день.

Таким чином, в порушення вимог частини 2 статті 30 Закону України «Про оплату праці», у табелях обліку робочого часу за жовтень, листопад і грудень 2018 року відсутні дані стосовно відпрацьованих працівниками годин, в тому числі надурочних та святкових годин роботи.

Частинами першою та другою статті 115 Кодексу законів про працю України, частиною першою статті 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця..., але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

В порушення вимог частини першої та другої статті 115 КЗпП України та частини 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці», виплата заробітної плати працівникам за листопад та грудень 2018 року в повному обсязі здійснена з порушенням встановлених строків, а саме, 29.01.2019 року (частина заробітної плати працівникам за години роботи в надурочний час та святкові дні в грудні 2018 року та суми індексації заробітної плати за листопад і грудень 2018 року).

Відповідно до пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (із змінами), індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року №5, до складу фонду додаткової заробітної плати входять суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників. Таким чином, індексація повинна виплачуватися одночасно із виплатою заробітної плати за відповідний місяць.

Посадові оклади працівникам на 2018 рік у розмірі 3800 грн. встановлені з січня 2018 року. Упродовж 2018 року розміри посадових окладів працівників (грошових доходів) не змінювалися, що підтверджується копіями відомостей по заробітній платі за січень-грудень 2018 року.

Виходячи з вищевикладеного, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (із змінами), у листопаді та грудні 2018 року заробітна плата 6-ти працівників (ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7З) підлягала індексації відповідно до приросту індексу споживчих цін у листопаді та грудні 2018 року - на 4 % від прожиткового мінімуму для працездатних осіб (базовий місяць - січень 2018 року), однак виплата сум індексації заробітної плати здійснена не при виплаті заробітної плати за відповідні місяці, а саме, 29.01.2019 року.

Частиною першою статті 106 Кодексу законів про працю України встановлено, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. Частиною першою статті 107 Кодексу законів про працю України встановлено, що робота у святковий і неробочий день оплачується у подвійному розмірі.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року №5, до складу фонду додаткової заробітної плати входить в тому числі оплата роботи в надурочний час і у святкові та неробочі дні у розмірах та за розцінками, установленими чинним законодавством. Таким чином, оплата роботи в надурочний час і у святкові та неробочі дні повинна виплачуватися одночасно із виплатою заробітної плати за відповідний місяць.

Відповідно до табеля обліку використання робочого часу за грудень 2018 року, працівники ОСОБА_3 (відпрацювала в грудні 2018 року 160 годин), ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (відпрацювали в грудні 2018 року по 168 годин) при нормі тривалості робочого часу в грудні 2018 року - 158 годин, працівники ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відпрацювали у святковий день 25 грудня (Різдво Христове) 8 годин.

Проте, виплата заробітної плати вищевказаним працівникам за години роботи в надурочний час та у святковий день за грудень 2018 року здійснено 29.01.2019 року, тобто пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до вимог частини першої статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Наказом від 08.04.2017 року № 1, ОСОБА_8 прийнято на роботу на посаду продавця непродовольчих товарів з 11.04.2017 року. Відповідно до трудового договору від 11.04.2017 року, укладеного з ОСОБА_8, тривалість її щорічної оплачуваної відпустки становить 24 календарних дні. Під час проведення інспекційного відвідування, ФОП ОСОБА_1 не надано документів, які б підтверджували перебування у щорічній відпустці продавця непродовольчих товарів ОСОБА_8 за період її роботи чи виплату їй компенсації за всі невикористані нею дні щорічної відпустки.

Таким чином, в порушення вимог частини першої статті 116 Кодексу законів про працю України, при розірванні трудового договору з ОСОБА_8 17.09.2018 року (останній робочий день), відповідно до наказу № 6 від 17.09.2018 року, належні їй при звільненні суми, а саме, грошова компенсація за всі невикористані нею дні щорічної відпустки за період її роботи з 11.04.2017 року по 17.09.2018 року, станом на дату проведення інспекційного відвідування, не виплачено.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення визнала повністю та щиро розкаялася.

Крім власного визнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення № ТР0124/413/АВ/П/ПТ від 30.01.2019 р.; Витягом з акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ТР0124/413/АВ від 29.01.2019 р. та іншими доказами по справі.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, тобто, порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю, а тому, її слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення.

При накладенні стягнення, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставину, яка помякшує відповідальність за адміністративне правопорушення це щире розкаяння винної, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, а тому, суд приходить до переконання, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією статті, за якою вона притягується до відповідальності.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись статтями 33, 40-1, ч.1 ст.41, ст. 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 (пятсот десять) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. в дохід держави.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяОСОБА_9