ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/1100/15-пГоловуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В.
Провадження № 33/817/90/19 Доповідач - Лекан І.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Зборівського районного суду від 22 липня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Зборівського районного суду від 22 липня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп..

Згідно з постановою суду, водій ОСОБА_1 10 липня 2015 року об 11 год. 40 хв. на автодорозі місцевого значення Поморяни - Зборів керував транспортним засобом - мопедом марки "Джетстар", державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Зборівського районного суду від 22 липня 2015 року, як незаконну, посилаючись на те, що на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення та ухвалення постанови Зборівським районним судом, посвідчення водія на його ім"я не видавалося, у нього не вилучалося та у столі знахідок не значиться. Вважає, що судом першої інстанції в порушення вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП застосовано до нього стягнення, яке передбачено для водіїв транспортних засобів, а не для інших осіб, що керували транспортним засобом. Крім цього, ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження вказаної постанови суду, посилаючись на те, що про притягнення його до адміністративної відповідальності дізнався лише у лютому 2019 року під час допуску до здачі екзаменів на отримання права керування транспортними засобами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши апелянта ОСОБА_1, який просить поновити строк на апеляційне оскарження та задовольнити подану апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів, перевіривши доводи апеляційної скарги приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів, справу про адміністративне правопорушення розглянуто Зборівським районним судом 22 липня 2015 року без участі ОСОБА_1, постанова суду про притягнення до адміністративної відповідальності йому не надсилалася, про її існування ОСОБА_1 дізнався лише у лютому 2019 року під час допуску до здачі екзаменів на отримання права керування транспортними засобами. Тому вважаю, що причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження є поважними та, в силу вимог ст. 289 КУпАП, його слід поновити.

Наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами, не оспорюється апелянтом, а тому не підлягає перегляду та дослідженню апеляційним судом.

Разом з тим, позбавляючи ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, суд не з'ясував чи видавалося йому посвідчення водія.

Як вбачається із довідок від 01.02.2019 року №676/107/01-19, виданих Зборівським відділенням поліції ГУНП в Тернопільській області, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, посвідчення водія у нього не вилучалося та у столі знахідок не значиться.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Враховуючи норми ПДР України, особа, яка керує транспортним засобом і не має посвідчення водія не є водієм в розумінні п. 1.10 ПДР, тому ОСОБА_1 може підлягати адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП лише у вигляді штрафу.

Як роз'яснено в п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" позбавлення права керувати транспортними засобами може бути призначено судом як додаткове покарання незалежно від того, що особа позбавлена такого права в порядку адміністративного стягнення. Разом з тим, призначити це додаткове покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами, суд не вправі.

Статтею 294 КУпАП встановлений вичерпний перелік рішень при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, суд апеляційної інстанції може змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативно-правовим актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 ніколи не отримував свідоцтва на право керування транспортними засобами, до нього не може застосовуватися стягнення у вигляді позбавлення права, якого він не мав, тому, з огляду на наведене, постанова суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення з резолютивної частини вказівки про накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Виключити з резолютивної частини постанови Зборівського районного суду від 22 липня 2015 року вказівку про позбавлення ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами строком на один рік.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис