Номер провадження: 33/813/50/19
Номер справи місцевого суду: 496/3481/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дрішлюка А.І. розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 02 листопада 2018 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2018 року постановою Біляївського районного суду Одеської області вирішено визнати винним ОСОБА_2у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (а.с. 49-50).

07 листопада 2018 року, не погоджуючись з вказаною постановою, представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу. Апелянт вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, винесена без всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин події та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Також апелянт зазначив, що судове засідання було проведено без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її адвоката, чим були грубо порушені її права. А крім того, вказав на те, що судом не надано належної оцінки тому, що в матеріалах справи відсутнє направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров'я та протокол про адміністративне правопорушення складено лише через три години після оформлення адміністративного правопорушення (а.с. 59-61).

Сторони до судового засідання не зявились. Про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Від представника апелянта ОСОБА_3 засобами електронного звязку до апеляційного суду надійшли клопотання про відкладення розгляду справи (в звязку з участю в іншому судовому засіданні), та клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Вказані клопотання відхилені судом на підставі ст. 294 КУпАП відповідно до положень якої неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис зафіксованого правопорушення, Єдиний державний реєстр судових рішень, апеляційним судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 121569 04.08.2018 року о 12 год 05 хв ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, що зафіксовано на відеозапис. Свідки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2, який за вказаним протоколом притягається до адміністративної відповідальності, ознайомлений з вказаним протоколом, про що свідчить його підпис в ньому (а.с. 3). Відповідно до пояснень свідків ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Droger 6810» для призначення стану спяніння (а.с. 4).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності до вимог ст. 254, 255, 256 КУпАП.

Враховуючи наведене в сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що адміністративне правопорушення мало місце внаслідок порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2, відповідно до якого, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного спяніння.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП. Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоровя України №1452/735 від 09.11.2015р. (далі -Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння (п.3 розділу І Інструкції) є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан спяніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоровя (п.6 розділу І Інструкції). Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоровя проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Як було вище зазначено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 04.08.2018 року, який було складено в 12 годин 35 хвилин та який підписав ОСОБА_2, він відмовився від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, що, також, було підтверджено поясненнями двох свідків, які містяться в матеріалах справи. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази, як б спростовували вказаний факт.

За положеннями ст. 130 КУпАП обєктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Згідно з ч. 3 вказаної статті у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.Перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоровя місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.А відповідно до ч. 4 огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоровя не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоровя та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоровя реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоровя.

При цьому посилання на те, що його стан повинно було обовязково освідчити в медичному закладі спростовується п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з яким у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя. Тобто встановлена певна послідовність дій в залежності від виявлених ознак у водія щодо його освідчення, проте, власне відмова від освідчення утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, на наявність якого не впливають обставини, на які посилається апелент, оскільки за презумцією визначеною законодавством водій повинен пройти тест для спростування підозри про його стан, який на момент зупинки водія поліцейським підпадає під ознаки визначені п. 3 вказаної інструкції.

Отже, враховуючи вище наведене в сукупності апеляційний суд приходить до висновку щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Щодо доводів апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_2 був позбавлений права особисто приймати участь в судовому засіданні, давати пояснення, користуватися правовою допомогою. Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали адміністративного правопорушення надійшли до суду першої інстанції 17.08.2018 року (а.с. 7), вперше справа була призначена на 04.09.2018 року, про що ОСОБА_2 був належно повідомлений смс-повісткою (а.с. 8). 04.09.2018 року до суду надійшло клопотання про передачу матеріалів справи до Попільнянського районного суду Житомирської області, за місцем проживання ОСОБА_2, оскільки він позбавлений змоги особисто прибути до судового засідання та приймати участь в справі (а.с. 9-11). Судом першої інстанції було розяснено ОСОБА_2, що на підставі ст. 276 КУпАП за рішенням органу внутрішніх справ, матеріали адміністративного правопорушення правильно були направлені до Біляївського районного суду Одеської області, а тому підстави для передачі справи до іншого суду відсутні (а.с. 14). Розгляд справи було призначено на 25.09.2018 року, про що було повідомлено ОСОБА_2 (а.с. 15). 24.09.2018 року до суду надійшла заява про неможливість прибуття ОСОБА_2 до судового засідання в звязку з робочим відрядженням, якою він пояснив, що має бажання особисто бути присутнім в судовому засіданні, користуватися правовою допомогою та подавати пояснення (а.с. 17). Крім того, 24.09.2018 року від адвоката ОСОБА_2 ОСОБА_3 надійшло клопотання про перенесення розгляду справи в звязку з його зайнятістю в іншому судовому процесі (а.с. 18-19). Розгляд справи був перенесений на 09.10.2018 року (а.с. 27). 09.10.2018 року від ОСОБА_3 знову надійшло клопотання про перенесення розгляду справи в звязку з зайнятістю в іншому судовому процесі (а.с. 28-29). 09.10.2018 року, також, від ОСОБА_2 надійшла заява про неможливість прибуття 09.10.2018 року до судового засідання в звязку з відрядженням, та якою він просив розглядати справу за його участю (а.с. 34). Розгляд справи був перенесений на 24.10.2018 року (а.с. 35). 24.10.2018 року від ОСОБА_3 надійшли клопотання про виклик свідків (а.с. 36,37). 24.10.2018 року від ОСОБА_2 надійшла заява про неможливість прибуття до судового засідання в звязку з відрядженням (а.с. 38). Також, 24.10.2018 року адвокат ОСОБА_3 ознайомився з матеріалами справи, про що свідчить відповідна заява (а.с. 39). Розгляд справи було відкладено на 02.11.2018 року (а.с. 45). 02.11.2018 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про перенесення розгляду справи в звязку з хворобою (а.с. 47-48).

Отже, враховуючи наявні обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції була надана можливість особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також її адвокату, прибути до судового засідання та, безпосередньо, в судовому засідання надавати відповідні пояснення та клопотання. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що з моменту надходження до суду матеріалів адміністративного правопорушення та винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності пройшов значний проміжок часу, в період якого в учасників справи обєктивно була наявна можливість скористатися своїми процесуальними правами, передбаченими законодавством, та брати участь в судових засіданням, або ж подавати пояснення по суті справи, які, в тому числі, могли бути враховані судом під час розгляду справи по суті та ухвалення відповідного рішення. Фізична відсутність особи в суді, за умови надання їй можливості ознайомитись з матеріалами справи та подати пояснення/заперечення не є порушенням процесуальних прав особи, оскільки свої процесуальні права сторона повинна використовувати добросовісно. За таких обставин, апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апеляційної скарги, оскільки вони жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять доказів, які свідчили про відсутність складу правопорушення. Окрім того, суд звертає увагу на те, що в процесі розгляду справи судом апеляційної інстанції сторона, яка притягається до відповідальності, неодноразово подавала клопотання про перенесення розгляду справи (а.с. 78-79, 84-86).

12.12.2018 року адвокат апелянта направив до суду клопотання про передачу матеріалівпро адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу. Відповідно до ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Вирішуючи вказане клопотання апеляційний суд виходить з наступного. При вирішенні питання в порядку ст. 21 КУпАП суд враховує характер правопорушення, який характеризується свідомим вчиненням дій - відмова від проходження огляду на вимогу уповноваженої особи, при цьому апелянт працює водієм, тобто, як ніхто інший повинен знати ПДР та виконувати їх, подаючи приклад іншим водіям. Оглянутий відеозапис патрульної поліції свідчить про те, що апелянт не заперечує факт вживання пива, проте вказує, що він його почав вживати після зупинки його працівниками поліції. Як вбачається з матеріалів справи після відмови він був усунутий від керування транспортним засобом, проте, як вбачається з ЄДРСР, в якому знаходиться постанова Суворовського районного суду м. Одеси від 19.10.2018 року в справі № 523/11338/18, відповідно до якої апелянт, керуючи транспортним засобом в той же день - 04 серпня 2018 року - близько 15-00 на тому ж автомобілі НОМЕР_2 скоїв ДТП в м. Одесі, за адресою: вул. Жоліо-Кюрі, буд 24/3. За вказане правопорушення суд першої інстанції вирішив притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяці. Вказана постанова була залишена без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 04.12.2018 року.

Крім того, як вбачається з ЄДРСР, відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, неодноразово складались протоколи за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Про вказане свідчить постанова Попільнянського районного суду Житомирської області в справі № 288/913/13-п від 23.07.2013 року, якою він визнавався винним в скоєнні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП; постанова того ж суду в справі № 288/694/14-п від 19.05.2014 року за ч. 2 ст. 130 КУпАП про закриття провадження в звязку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності; постанова Суворовського районного суду м. Одеси від 19.11.2018 року в справі № 523/11323/18, якою було закрито провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП в звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. За таких обставин, враховуючи диспозицію ст. 21 КУпАП, зокрема, щодо оцінки вчиненого правопорушення та особи правопорушника, зважаючи на встановлені обставини в сукупності, апеляційний суд прийшов до висновку відхилити клопотання адвоката апелянта про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу, вважаючи, що застосування заходів суспільного впливу не дасть позитивного ефекту та не призведе до вирішення завдань, закріплених в ст. 1 КУпАП. При цьому, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, то апеляційний суд приходить до висновку про залишення постанови Біляївського районного суду Одеської області від 02 листопада 2018 року без змін.

На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 02 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

12.02.2019 року м. Одеса