Єдиний унікальний номер 728/1496/19
Номер провадження 3/728/307/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2019 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області

у складі головуючого судді Пархоменка П.І.

за участі:

секретаря судового засідання Горбач Н.Д.

прокурора Данченко О.М.,

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Чернігівській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Бахмач Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , освіта повна вища, не одружений, фізична особа-підприємець, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , -

за частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

1. До Бахмацького районного суду Чернігівської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 215 відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 172-6 КУпАП, в якому зазначено, що останній будучи в період з 1 червня 2017 року по 15 квітня 2019 року першим заступником міського голови Батуринської міської ради, маючи п`яту категорію одинадцятий ранг посадової особи органу місцевого самоврядування, тобто у відповідності до підпункту «в» пункту першого частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VІІ від 14 жовтня 2014 року являється суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання

корупції», у встановлений законом термін до 15 квітня 2019 року не подав, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями тобто з 1 січня 2019 по 15 квітня 2019 року за формою, що визначається Національним агентством, а подав таку декларацію лише 10 травня 2019 року.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

2. В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав повністю. Пояснив, що не мав на меті умислу на вчинення корупційного правопорушення, вчинив всі необхідні дії для подачі декларації, але з невідомих причин вона не була відправлена, допустив, що невчасна подача декларації пов`язана зі збоями роботи порталу уповноваженого органу з питань запобігання корупції. Додатково зазначив, що минули строки притягнення його до адміністративної відповідальності.

3. Прокурор в судовому засіданні вважала, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю, пояснила, що наявними по справі доказами підтверджена винуватість останнього, а тому йому необхідно призначити адміністративне стягнення за вчинення правопорушення.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази.

4. Згідно розпорядження Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області № 55 від 31 травня 2017 року (а.с.17) ОСОБА_1 призначено на посаду першого заступника міського голови Батуринської міської ради з 1 червня 2017 року та присвоєно йому п`яту категорію одинадцятий ранг посадової особи органу місцевого самоврядування.

5. Посадовою інструкцією першого заступника міського голови Батуринської міської ради Чернігівської області (а.с.20-22) підтверджується коло повноважень ОСОБА_1

6. Розпорядженням Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області № 11 від 2 квітня 2019 року (а.с.16) ОСОБА_1 звільнено з посади за згодою сторін пункт 1 статті 36 Кодексу законів про працю України з 15 квітня 2019 року у зв`язку з поданою заявою (а.с.16 зворот) та зобов`язано відповідно до статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

7. За повідомленням директора Бахмацької районної філії Чернігівського обласного центру зайнятості № 02-10/628 від 3 вересня 2019 року (а.с.25) ОСОБА_1 звернувся до Бахмацької районної філії 17 квітня 2019 року та в день звернення набув статусу безробітного.

8. Витягом із Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що міститься в загальному

доступі в мережі Інтернет, зокрема на сайті https//public.nazk.gov.ua (а.с.7) та витягом з особистого кабінету Єдиного реєстру декларацій ОСОБА_1 (а.с.26-27), підтверджується, що ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (перед звільненням) 10 травня 2019 року.

9. Копією декларації із Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що міститься в загальному доступі в мережі Інтернет, зокрема на сайті https//public.nazk.gov.ua (а.с.8-11) підтверджується факт подання ОСОБА_1 та оприлюднення ним на сайті НАЗК своєї декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 10 травня 2019 року.

10. Інформацією про послідовність дій користувача підтверджується, що ОСОБА_1 15 квітня 2019 року заповнив декларацію, але не подав її.

ІV. Оцінка Суду.

11. Відповідно до статті 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із статтею 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

12. Стаття 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Диспозиція даної норми закону залежно від опису ознак конкретного складу адміністративного правопорушення за своїм видом є бланкетною, яка для розуміння її змісту відсилає до інших нормативних актів (не КУпАП).

13. В даному випадку таким нормативним актом є Закон України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII (далі Закон від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII) в нормах якого описуються ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Так за змістом частини другої статті 45 вказаного Закону:

Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

14. В свою чергу ОСОБА_1 інкримінується порушення, пов`язане з несвоєчасним поданням декларації, як особою, яка зобов`язана подати декларацію при звільненні (див. пункт 1).

15. В такій ситуації Суд звертає увагу, що формулювання Закону за невиконання положень якого особа несе юридичну відповідальність повинно відповідати вимогами зрозумілості, чіткості мови нормативно-правових актів, що охоплюється такою складовою принципу верховенства права (стаття 8 Конституції України), як принцип правової визначеності.

Наприклад, Конституційний Суд України підкреслює, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки (див. пункт 3 рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про міліцію»).

В іншому випадку Конституційний Суд України у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини).

Суд звертає увагу, що наявність таких принципів є досить логічною і пов`язана з тим, що учасник правовідносин повинен розуміти яким чином він може себе поводити у відповідності до приписів законодавства.

16. Так, в правовідносинах, що розглядаються, як було зазначено вище (див. пункт 13) Закон на який посилається особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення містить законодавче правило (стаття 45):

Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік

17. Суд підкреслює, що частина перша статті 45 Закону від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII визначає кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов`язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня».

Разом із тим, у випадках, передбачених частиною другою статті 45 Закону від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі.

При цьому вказаний законодавчий акт містить правило, що такі особи (мається на увазі які припинили діяльність) зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати декларацію, тобто логічним є те, що особи, які припинили свою діяльність в

наступному році відображають відповідну інформацію в декларації, у зв`язку із чим відпадає необхідність подання декларації при звільнені (саме до такого звільнення), що фактично буде продубльовано в подальшому.

Таким чином, відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-6 КУпАП за подання декларації при звільненні.

18. Важливим є те, що обставини недотримання ним терміну подачі такої декларації, визначеному у нормативних актах Національного агентства з питань запобігання корупції, про що зазначено у протоколі не можуть слугувати підставами для притягнення особи до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, оскільки така вимога як подання у певний термін декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави, у разі припинення такої діяльності, не визначена Законом від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, який в свою чергу встановлює механізм подання декларації в наступному році, що взагалі виключає потребу у встановлені такого строку.

При цьому, на думку Суду формулювання «правила підзаконного акту» створює умови, що свідчать про не відповідність законодавства вимогами зрозумілості, чіткості, що порушує такий складовий принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України), як принцип правової визначеності.

Крім того, засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них визначаються виключно законами України (пункт 22статті 92 Конституції України), а самі положення Закону від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII не є бланкетними або відсилочними, що свідчить на користь не застосування норм підзаконного акту Національного агентства з питань запобігання корупції.

19. Додатково Суд наголошує, що суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Відповідно до вимог статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за частиною першою статті 172-6 КУпАП є формальним, і обов`язковим його елементом є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, а тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання декларації.

Згідно пунктом 2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22 травня

2017 року, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно

декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06 жовтня 2010 року (справа №1-27/2010).

Так ОСОБА_1 пояснив, що наміру ухилятись від подачі декларації не мав і вчинив всі необхідні дії для її подачі (див. пункти 2, 10).

Таким чином, вбачається, що ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в судовому засіданні прокурором не доведено наявність в діях останнього вини, як у формі прямого так і непрямого умислу, що виключає його адміністративну відповідальність.

20. Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих доказів в підтвердження вини, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не слідує, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин Суд доходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З цих підстав,

керуючись статтями 3, 8, 19, 55, 68 Конституції України, статтями 1, 9, 22, 23, 33, 184, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Закрити провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду Бахмацький районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Бахмацького районного суду

Чернігівської області П.І. Пархоменко