ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4644/18 Номер провадження 33/814/309/19Головуючий у 1-й інстанції Грузман Т. В. Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Маліченко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Лубенського міськрайонного суду м. Полтава від 22 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Лубенського міськрайонного суду м. Полтава від 22 січня 2019 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, який 26.10.2018 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП до покарання у виді штрафу в сумі 340 грн.

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 місяці та стягнуто на користь держави 384,20 грн. судового збору.

ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що 30 листопада 2018 року о 11 год. 15 хв. на 201 км. Автодороги Київ-Харків-Довжанський М-22, 49 км, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1, який підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов .

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст. 121 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, а справу провадженням закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Свої вимоги мотивує тим, що суддя в постанові вказав, що він визнав свою вину, не врахувавши його усні пояснення про те, що вину свою не визнає і винесла постанову про притягнення до адміністративної відповідальності спираючись тільки на протокол про адміністративне правопорушення, реєстраційну картку транспортного засобу та копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО 18 №874448 від 26.10.2018.

Також вказує на те, що суддя при винесенні постанови не врахував, що ОСОБА_2 не є власником транспортного засобу «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1, а лише взяв даний автомобіль у тимчасове користування для власних потреб у ОСОБА_3, на якого і покладено обов'язок проходити обов'язковий технічний контроль, а працівники поліції, зупинивши транспортний засіб, не обґрунтували апелянту причини зупинки з детальним описом підстав зупинки.

Крім того, мотивує тим, що за правилами дорожнього руху України при керуванні транспортними засобами водій транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і не передбачено обов'язку мати при собі документів, що підтверджують проходження технічного обов'язкового контролю автомобіля.

У судове засідання апелянт не з'явився, по телефону просив розглядати справу без його участі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ч. 4 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою - третьою цієї статті.

Тобто, необхідною умовою притягнення особи за вказане адміністративне правопорушення є встановлення факту вчинення нею протягом року наступних порушень: керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів; керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації; керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить, зокрема для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Статтею 52-3, цього ж Закону, передбачено, що до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать, зокрема забезпечення безпеки дорожнього руху, здійснення контролю за безпекою дорожнього руху під час надання послуг з перевезення пасажирів чи вантажів, у тому числі небезпечних, додержанням законодавства у зазначеній сфері, розробленням і видачею в установленому порядку документів щодо погодження маршрутів руху транспортних засобів під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів;

Національна поліція також здійснює контроль за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, виконанням установлених Кабінетом Міністрів України правил паркування транспортних засобів у частині забезпечення безпеки дорожнього руху на майданчиках для паркування, а у випадках та порядку, визначених законом, тимчасово затримує і доставляє транспортний засіб, у тому числі з використанням спеціальних транспортних засобів (коли розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), на спеціальні майданчики чи стоянки для тимчасового зберігання, відповідно до закону тимчасово вилучає посвідчення водія.

Відповідно до підпункту «е» пункту 31.3 «б» Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

За порушення водієм правил керування транспортним засобом, зокрема керування транспортним засобом, що не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю) частиною першою статті 121 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.

За повторне вчинення протягом року наведеного правопорушення настає відповідальність передбачена частиною 4 цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 121 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №050619 від 30 листопада 2018 року, реєстраційною карткою транспортного засобу та постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДОП №874 від 26.10.2018 року, згідно якого ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення 25 жовтня 2018 року правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, за що на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 3).

Наведені документи, які відповідно до статті 251 КУпАП є належними доказами у справі про адміністративне правопорушення, свідчать про те, що ОСОБА_2 повторно протягом року керував транспортним засобом, а саме: автомобілем НОМЕР_2, за відсутності передбаченого конструкцією заднього бампера, в той час, як Правилами дорожнього руху це заборонено.

Крім того, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 викладені в ньому обставини не заперечував, однак зазначив, що транспортний засіб був зупинений працівниками поліції, коли він рухався до місця проходження технічного огляду та підписав протокол про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, доводами апеляційної скарги не спростовано висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що транспортний засіб, яким він керував 30 листопада 2018 року, не належить йому на праві власності та про те, що обов'язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладено на їх власників, не спростовують висновків суду щодо наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 121 КУпАП, оскільки наведена норма матеріального права передбачає відповідальність саме водіїв, а не власників транспортних засобів за керування транспортними засобами, в тому числі, за керування транспортними засобами, які не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю). З цього випливає, що водій, вирушаючи в дорогу, зобов'язаний впевнитися, що транспортний засіб пройшов обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю), а вразі якщо транспортний засіб не пройшов такого контролю, не має права керувати таким транспортним засобом.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді даної справи судом першої інстанції дотримано вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення, правильно встановлено всі фактичні обставини справи та зроблено обґрунтований висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 121 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Лубенського міськрайонного суду м. Полтава від 22 січня 2019 року стосовно нього - без змін

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко