КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/188/2019 Головуючий в 1-й інстанції: Левко В.Б.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ЖукО.В.,

розглянувши 22 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2018 року про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352 гривні 40 копійок на користь держави.

Згідно з постановою, 08 серпня 2018 року, о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 керував автомобілем «Nissan Tiida» д.н.з. НОМЕР_1 по пр.-ту Тичини, 20 в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: тремтіння пальців рук, зіниці очей звужені та не реагують на світло, бліде обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння, в установленному законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/ та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях апелянта складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Своє прохання ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції розглянув матеріали про притягнення його до адміністративної відповідальності поверхнево та формально, а прийнята ним постанова не відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи. ОСОБА_2 в судовому засіданні категорично заперечував проти наявності його вини в інкримінованому правопорушенні, вказуючи що не керував транспортним засобом та не перебував в стані наркотичного чи будь-якого іншого сп'яніння, від проходження огляду не відмовлявся, а належного освідування проведено не було.

Працівниками поліції було допущено порушення порядку проведення огляду особи на стан сп'яніння, яке виразилось у тому, що ОСОБА_2 не було надано направлення на проходження огляду.

Таким чином, саме працівники поліції у встановленому порядку не направили ОСОБА_2 до медичного закладу для проходження медичного огляду.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, заслухавши його пояснення та пояснення захисника Чайки М.М., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як убачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 070513 відносно ОСОБА_2 вбачається, що 08 серпня 2018 року, о 14 годині 30 хвилин, в м. Києві, по пр.-ту П.Тичини, 20 водій керував автомобілем «Nissan Tiida» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: бліде обличчя, тремтіння пальців рук, зіниці очей звужені та на світло не реагують. Від проходження огляду на стан сп'яннія в установленному законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР /а.с. 1/

До протоколу додано пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які засвідчили відмову ОСОБА_2 08 серпня 2018 року від проходження медичного огляду на стан сп'яніння /а.с. 2-3/

Така відмова, в тому числі, підтверджується відеозаписом з бодікамери АА00271 /а.с. 3/, який був предметом дослідження апеляційним судом.

Згідно з цим записом ОСОБА_2 підтвердив, що керував транспортним засобом та, в порушення п. 2.5 ПДР України, відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків.

За правилами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апелянта про порушення працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року в частині не направлення ОСОБА_2 для проходження медичного огляду на стан сп'яніння вважаю безпідставними, оскільки ОСОБА_2 відмовився від запропонованого йому працівниками поліції медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, а зазначена Інструкція не містить вказівки, коли саме працівник поліції повинен виписати направлення за встановленою формою.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції дотримано вимоги ст. 266 КУпАП.

Тому, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КпАП України, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та ступеню його вини.

За таких обставин вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому підстав для її задоволення не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2018 року, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В.Жук