Справа № 404/849/19
Номер провадження 3/404/281/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Бурко Руслан Володимирович, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: Кіровоградська обл., Знам»янський р-н, с. Богданівка, вул. Шевченко, 45, реєстраційний номер облікової картки - НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31.01.2019 року о 14 год. 30 хв., рухаючись в м. Кропивницькому по вул. Поповича, 6, керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_2, з ознаками наркотичного спяніння (виражене тремтіння пальців рук, млява мова), від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного спяніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав повністю та пояснив, що він був введений в оману працівниками поліції, а саме останні йому сказали, що відмова від огляду у встановленому законом порядку на визначення стану алкогольного сп»яніння не є правопорушення та не тягне за собою негативних для нього наслідків, у звязку з чим, оскільки він поспішав, він дійсно відмовився від проходження огляду, про що зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення.

Захисник правопорушника ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на зазначені останнім обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність водія за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та письмові та речові докази, суд приходить до наступного.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1, вважаю, що доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю знайшла своє підтвердження матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №216135 від 31.01.2019 року із долученим відеозаписом (а.с.1,5), які підтверджують обставини встановлені судом, у тому числі факт керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмову в присутності двох свідків від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтверджуються обставини відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння, які у своїй сукупності підтверджують обставини встановлені в суді.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді. При цьому, будь-які обєктивні дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази, відсутні і не встановлені.

Таким чином, вважаю, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а його доводи та доводи його захисника з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, вважаю непереконливими через їх необґрунтованість та безпідставність, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також долученим до матеріалів справи відеозаписом, з яких чітко вбачається, що працівниками поліції в присутності двох свідків було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану наркотичного спяніння.

При цьому, будь-які дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази, відсутні і не встановлені.

Що стосується заявленого захисником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 клопотання про допит заступника командира роти № 1 ОСОБА_5, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд вважає, що задоволенню не підлягає, оскільки захисником у клопотанні не зазначено, якими відомостями, що мають значення для встановлення обставин адміністративного правопорушення і встановлення істини у справі вони володіють, крім тих, які заступником командира роти № 1 ОСОБА_5 викладені ним у зазначеному протоколі, а свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в їх письмових поясненнях, які містяться в матеріалах справи та судом визнані, як належні та допустимі докази, а тому суд розцінює наведену поведінку учасників процесу, як затягування строків розгляду справи, з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Таким чином дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, а його дії підпадають під ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

При накладенні стягнення, суд згідно з вимогами ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Із врахуванням особи винного, який тимчасового не працює, в судовому засіданні намагався вести суд в оману з метою уникнення адміністративної відповідальності, виходячи із характеру вчиненого правопорушення, яке є тяжким, про що свідчить його характер, та визначені законодавцем вид та розмір адміністративного стягнення, його особливу небезпечність, підвищену соціальну чуттєвість до такого роду правопорушень, з метою належного виховання правопорушника, запобіганню вчинення нових правопорушень, враховуючи ступінь його вини та обставини правопорушення, зважаючи на те, що ч.1 ст.130 КУпАП визначено безальтернативне стягнення, суд вважає за можливе накласти стягнення у межах закону, який він порушив, у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд стягує з правопорушника на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст.33, ч.1 ст.130, ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки - НОМЕР_1) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн., який підлягає сплаті на наступні реквізити: призначення платежу 21081300, р/р 1001, , МФО 899998, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику копії постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вказаний строк постанова надсилається для примусового виконання, в порядку якого з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки - НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп., який підлягає сплаті на наступні реквізити: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО банку: 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (в графі «Призначення платежу» необхідно вказувати «Судовий збір за розгляд справи про адміністративне правопорушення»).

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_6