Провадження № 3/638/198/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Цвірюк Д.В., розглянувши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, рнокпп НОМЕР_1, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

встановив:

ОСОБА_1 02.12.2018 року о 02 годині 20 хвилин керував транспортним засобом RENAULT MEGANE державний номерний знак НОМЕР_2 у м.Харкові по пр.Науки буд.№7В з ознаками алкогольного сп'яніння (запах з порожнини рота, порушення мови). Водію було запропоновано пройти тест на алкогольне сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та в закладі охорони здоров'я, або відмовитися. Водій погодився проїхати в медичний заклад в присутності двох свідків, але згодом відмовився пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі та на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, про розгляд повідомлявся, надав суду заяву про перенесення розгляду справи у зв'язку із хворобою та перебуванням на стаціонарному лікуванні. Згідно письмових пояснень вину у вчиненні правопорушення не визнає, зазначає, що не порушував Правила дорожнього руху та не вживав алкоголь та інші психотропні та сильнодіючі речовини. Не заперечує, що відмовився пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу Драгер, а також огляд в медичному закладі охорони здоров'я через небажання здавати свою кров або інші біоматеріали, оскільки має тяжке захворювання та може порушувати «біологічну цілісність організму».

В судовому засіданні представники ОСОБА_1 - адвокат Кравченко С.П. та адвокат Герасименко О.М. просили повернути матеріали про адміністративне правопорушення для належного оформлення, посилаючись на невідповідність обставин, викладених у поясненнях свідків, даним, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, враховуючи наявність в судовому засіданні двох представників ОСОБА_1, вважаю за можливе розглянути справу у відсутність особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, що не суперечить положенням ч. 2 ст. 268 КУпАП.

Суддя, розглянувши адміністративний матеріал, заслухавши думку представників ОСОБА_1, дослідивши докази по справі, оглянувши диск з відеозаписом, дійшов наступного.

ОСОБА_1 02.12.2018 року о 02 годині 20 хвилин керував транспортним засобом RENAULT MEGANE державний номерний знак НОМЕР_2 у м.Харкові по пр.Науки буд.№7В з ознаками алкогольного сп'яніння (запах з порожнини рота, порушення мови). Водію було запропоновано пройти тест на алкогольне сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та в закладі охорони здоров'я, або відмовитися. Водій погодився проїхати в медичний заклад в присутності двох свідків, але згодом відмовився пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі та на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року з наступними змінами, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп'яніння), та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за текстом - Інструкція).

Відповідно до п.2,3 розділу І Інструкції, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Розділом III Інструкції визначений порядок проведення огляду на стан сп'яніння в закладах охорони здоров'я і оформлення його результатів.

Зокрема визначено, що перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду на стан сп'яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров'я України, Міністерством охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (пункт 1); огляд у закладах охорони здоров'я щодо виявлення стану сп'яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством (пункт 3); метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп'яніння в обстежуваної особи (пункт 4); за результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (пункт 15); висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння), видається на підставі акта медичного огляду (пункт 16).

За правилами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина знайшла своє підтвердження у досліджених судом доказах, а саме обставини вчинення ним вказаного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №185369 від 02.12.2018 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, згідно яких 02.12.2018 року о 01.00 годині водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп'яніння у медичному закладі, а також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, згідно яких 02.12.2018 року о 02.20 годині водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку; даними диска з відеозаписом, оглянутого в судовому засіданні, згідно якого зафіксована відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі та на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків

Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Інших належних та достовірних доказів на спростування викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, матеріали справи не містять і ОСОБА_1 та його захисниками не надані.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини суд розцінює як намагання ухилитись від адміністративної відповідальності, передбаченої санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, а його твердження про те, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, суд не приймає до уваги, оскільки вони були спростованні дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином, не зважаючи на невизнання своєї вини правопорушником ОСОБА_1, в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо клопотання представників про направлення протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення, вважаю, що такі підстави, передбачені законодавством, відсутні, а неточності, які містяться у письмових поясненнях свідків (а.с.2,3) щодо місця вчинення правопорушення, а також щодо дати складання письмових пояснень свідком (а.с.2) суд вважає описками, які не впливають на саму подію, не впливають на зміст протоколу та правомірність його складання та дозволяють суду прийняти законне та обгрунтоване судове рішення по суті справи та встановити чи міститься в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а отже не є підставою для надіслання протоколу для належного оформлення.

Щодо клопотання представника про виклик в судове засідання свідка ОСОБА_8, який начебто був очевидцем подій, суд у задоволенні клопотання відмовив з тих підстав, що даних про те, що саме ОСОБА_9 знаходився 02.12.2018 року на місці події матеріали справи не містять. Досліджений в судовому засіданні диск з відеозаписом таких даних також не містить.

Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення, в межах санкції вказаної статті.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI з наступними змінами та доповненнями, з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі, встановленому зазначеним Законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.40-1, 130, 221, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до положень ст.ст.307-308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотри) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Строк пред'явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Суддя: Д.В.Цвірюк