Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/4924/19
ПОСТАНОВА

18.09.2019 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Матвєєва Юлія Олександрівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Кальміуського відділення поліції Центрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , працюючого слюсарем-ремонтником у ТОВ «Метінвест Холдинг», який мешкає в АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2019 року до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ГР № 401192, складеного 18.07.2019 року ДОП СП Кальміуського ВП Центрального ВП ГУ НП в Донецькій області Нирка А.М., ОСОБА_2 В. 18 липня 2019 року о 21 годині, знаходячись за місцем мешкання своєї доньки ОСОБА_3 висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав, зазначив, що 18 липня 2019 року о 21 годині разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 він проходив повз будинку АДРЕСА_2 , де мешкає його колишня дружина та донька ОСОБА_3 з чоловіком. До них вийшла ОСОБА_3 та почала спілкуватися зі ОСОБА_5 , при цьому ОСОБА_1 зайшов у двір. Через деякий час до нього підійшла співмешканка у порваній сукні, а тому він зрозумів, що її побили. Через це ОСОБА_1 почав лаятися на доньку та колишню дружину, говорив, що вони не праві по відношенню до ОСОБА_6 , але жінки поводились дуже агресивно, напали на нього, через що він впав та вдарився обличчям о землю. ОСОБА_7 викликала йому швидку медичну допомогу.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі внаслідок відсутності складу та події правопорушення з наступних підстав.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин до матеріалів справи додані заява ОСОБА_3 від 18.07.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, письмові пояснення останньої, де вказано, що 18.07.2019 року близько 21 години до неї додому прийшов її батько ОСОБА_1 разом зі своєю співмешканкою, в ході спілкування вони провокували конфлікт, в ході якого її штовхнули та нанесли тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте працівниками поліції не було надано до суду пояснень свідків, відеоматеріалів або інших доказів, які б об`єктивно та достеменно могли свідчити про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 256 КпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Натомість, у порушення вказаної норми у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 , не зазначено точної адреси (м`ясця) скоєння ним правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення. Таким чином, суд не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України через відсутність в його діях складу і події даного адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, внаслідок відсутності складу і події адміністративного правопорушення.

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Суддя: Ю. О. Матвєєва