Дата документу Справа № 331/2348/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/2348/19 Головуючий в 1 інст. Пивоварова Ю.О.
Провадження №33/807/453/19 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , його представника - адвоката Шмаровоз Т.М., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2019 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 , займаючи посаду начальника 2 сектору відділу контррозвідки УСБУ в Запорізькій області та маючи допуск до державної таємниці за формою 2 (два) на підставі розпорядження УСБУ в Запорізькій області № 12/ДСК від 04.01.2013, перебуваючи за місцем служби за адресою: м. Запоріжжя вул. Олександрівська, 62, був ознайомлений з нормами Закону України «Про державну таємницю» та Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939. Проте, в порушення своїх функціональних обов`язків та письмового зобов`язання ОСОБА_1 при роботі з матеріальними носіями секретної інформації не дотримався вимог режиму секретності та забезпечення належним чином охорони державної таємниці відповідно до діючих нормативно-правових актів у вказаній сфері.

ПостановоюЖовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., стягнуто судовий збір.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 ,

звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що при ухваленні рішення судом було не вірно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Вказує, що в порушення вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол відносно нього було складено 02.05.2019 року, тобто через 14 діб з моменту виявлення 18.04.2019 року правопорушення. В порушення ст. 272 КУпАП в протоколі свідки правопорушення відсутні, в той час як при проведенні службового розслідування брали участь дев`ять осіб, окремі із яких були допитані в якості свідків в суді. Також, протокол було складено за його відсутності, чим були порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та зазначено неправдиві дані щодо його відмови від підписання протоколу і роз`яснення його прав. Зазначає, що ним було підготовлено робочі зошити та флеш-носії (МНІ), які фігурують у матеріалах розслідування для відправки до Управляння СБ України в Харківській області та на момент передачі, а саме 21.03.2019 року на відправку будь-якої інформації не містили. Звертає увагу, що діловод режимно-секретного відділу з невідомих підстав 21.03.2019 року конверти з таємною кореспонденцією не відправила, а передала їх членам комісії, однак комісія була створена лише наступного дня 22.03.2019 року. Відповідно до акту огляду МНІ було знайдено секретну інформацію у вигляді файлів, які за даними обліків були знищені, разом з тим, експертів з питань таємниць не залучалося, експертиза файлів не проводилася. Просить скасувати постанову від 15 липня 2019 року та закрити провадження у справі через недоведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку апелянта та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції розглянув дану справу про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог статей 245, 252, 280 КУпАП, тобто всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП, не визнав та надав суду пояснення такого ж змісту, які надавав, будучи допитаним в районному суді. При цьому, доповнив, що з лютого 2019 року він був працівником вже іншого управління в м. Харків, а тому Управління СБУ в Запорізькій області не вправі проводити службове розслідування відносно нього. Також зазначив, що флеш-носії, які він передавав були пусті, та йому не відомо яким чином там було знайдено іншу інформацію.

Не дивлячись на наведені в апеляційній скарзі доводи та пояснення апелянта, наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідальність за яке, передбачено п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП, підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й розглянутими в судовому засідання доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Як встановлено з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника 2 сектору відділу контррозвідки УСБУ в Запорізькій області, мав допуск до державної таємниці за формою 2 (два) на підставі розпорядження УСБУ в Запорізькій області № 12/ДСК від 04.01.2013.

Проте, в порушення своїх функціональних обов`язків та письмового зобов`язання ОСОБА_1 при роботі з матеріальними носіями секретної інформації не дотримався вимог режиму секретності та забезпечення належним чином охорони державної таємниці відповідно до діючих нормативно-правових актів у вказаній сфері.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у постанові, підтверджується доказами, які суд проаналізував та поклав в основу оскаржуваного рішення: протоколом про адміністративне правопорушення №59/17/10нт від 02.05.2019 року (а.с.1-8); висновком за результатами проведення службового розслідування щодо можливих порушень у сфері обліку, зберігання та передачі інформації з обмеженим доступом на МНСІ, щодо встановлення порушень Закону України «Про державну таємницю» та Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях у діяльності ОСОБА_1 від 18.04.2019 року (а.с. 10-25), рапортом начальника ВКР УСБУ в Запорізькій області майора ОСОБА_8, від 22.03.2019р. щодо ініціювання перевірки діяльності ОСОБА_1 (а.с. 26), рапортом інспектора 1 сектору РСВ УСБУ в Запорізькій області сержанта ОСОБА_9 від 22.03.2019 р. щодо підготовки до відправлення документів ОСОБА_1 (а.с. 27), довідкою за матеріалами картки військовослужбовця підполковника ОСОБА_1 , реєстр. № 59/13-2918дск від 11.04.2019р. (а.с. 28-29), довідкою щодо телефонної розмови із підполковником ОСОБА_1 , реєстр. № 59/1-3137дск від 18.04.2019р. (а.с. 30), актом огляду матеріальних носіїв секретної інформації, підготовлених для відправки до УСБУ в Харківській області, під час якого на флешнакопичувачах ОСОБА_1 було виявлено 3228 файли із інформацією із грифами «таємно» та «Цілком таємно», а також з грифом обмеження «Для службового користування» (а.с. 32-49), актом огляду журналів обліку флеш-накопичувачів УСБУ в Запорізькій області, яким підтверджується факт приналежності пристроїв ОСОБА_1 (а.п. 50-52), актом огляду журналів реєстрації вихідної секретної кореспонденції відділу контррозвідки УСБУ в Запорізькій області, у яких зафіксовано, що електронні копії документів знищено (а.с. 58-61), актом огляду ПЕОМ (інв. № 329), що використовується у відділі контррозвідки УСБУ в Запорізькій області, під час якого встановлено, що вказаний комп`ютер не має системи захисту та до нього підключались флеш носії із інформацію, яка має грифи «таємно» та «цілком таємно», а також з грифом обмеження «Для службового користування» (а.с. 72-75),запитом до УСБУ в Харківській області щодо надання завірених у встановленому порядку копій документальних матеріалів (а.с. 79), документи особової справи ОСОБА_1 (а.с. 85-88).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо порушення вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП при складенні протоколу та порушення прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП, апеляційна інстанція виходить із наступного.

Так, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено суть правопорушення, який підписаний особою, яка його склала, свідками: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які своїми підписами засвідчили відмову ОСОБА_1 від письмового підписання вказаного протоколу. Зауваження щодо змісту вказаного протоколу відсутні.

Твердження апелянта про те, що протокол складений за його відсутності, та зазначені неправдиві дані щодо його відмови спростовується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: рапортом головного спеціаліста ВОДТ Управління СБУ в Запорізькій області Борисова І.Б., згідно якого останній здійснював виклик ОСОБА_1 для складення протоколу (а.с. 81), листом адресованому начальнику Управління СБУ в Харківській області щодо ознайомлення ОСОБА_1 з вищезазначеним протоколом (а.с. 82), повідомленням начальника Управління СБУ в Харківській області стосовно того, що ОСОБА_1 був ознайомлений з протоколом про адміністративне правоворушення та відмовився від підпису та отримання протоколу (а.с. 83).

Будь-яких підстав не довіряти вищенаведеними доказами, апеляційний суд не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта стосовно відсутності на флеш-носіях будь-якої інформації спростовуються матеріалами справи та показами свідків.

Так, свідок ОСОБА_7 в суді першої інстанції пояснив, що йому на виконання надійшли матеріали службового розслідування у відношенні ОСОБА_1 , дослідивши надані документи, ним було складено протокол за ч.1 ст. 212-2 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 на той момент вже не працював в установі, він направив копію протоколу до УСБУ м. Харкова, отримав відповідь про відмову в отриманні копії протоколу, після чого надіслав його до суду, усі зібрані по справі докази ним були долучені до протоколу, даних про їх перекручення чи фасильфікацію не отримано.

Свідок ОСОБА_8 пояснював, що у нього у підпорядкуванні працював ОСОБА_1 , у лютому 2019 року було прийнято рішення про його переведення до м. Харкова, після чого ОСОБА_1 , розпочав процес передання документів. Він неодноразово зауважував на порушення під час підготовки документів та вимагав їх усунення. Далі, 19.03.2019 року ОСОБА_1 , прийшов до нього та запевнив, що усі документи він привів до ладу, тому він підписав супровідний лист на відправку робочих зошитів та флеш накопичувачів до м. Харкова, будучи впевненим, що ОСОБА_1 виконав вимоги Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях та внутрішні інструкції. Але ввечері він отримав інформацію, що ОСОБА_1 , допустив неналежне ставлення до своїх посадових обов`язків, після чого дав розпорядження діловоду затримати відправку, а наступного дня було прийнято рішення про проведення службової перевірки, під час якої оглянуті робочі блокноті та флеш накопичувачі ОСОБА_1 , на яких виявились численні файли із електронними документами, які мають гриф «таємно» та «цілком таємно». У подальшому виявлено факт підключення цих флеш накопичувачів до комп`ютера, що не оснащений захисними програмами для секретної інформації, який використував ОСОБА_1 .. Ці порушення могли створити витік інформації щодо контррозвідувальної діяльності УСБУ та не відповідають вимогам інструкції. Усі виявлені факти зафіксовані у актах огляду, перевірка проводилась членами комісії, а не особисто ним, ніякого упередженого ставлення до ОСОБА_1 не має, охарактеризував його як сумлінного працівника. Зазначив, що з технічної точки зору неможливо повторно записати на флеш накопичувач файли, оскільки дата їх створення фіксується на пристрої автоматично. До його службових обов`язків не входить перевірка діяльності кожного працівника особисто та, у тому числі, їх особистого майна перед відправкою до інших підрозділів.

Свідок ОСОБА_9 пояснювала, що вона закріплена у якості діловода режимно-секретного відділу за відділом контррозвідки УСБУ, у березні 2019 року ОСОБА_1 приніс їй для відправки робочі зошити та флеш накопичувачі із супровідним листом для відправлення до УСБУ м. Харкова, вона підготувала пошту для відправки, запакувала речі до конверту, але ввечері отримала усну вказівку від начальника відділу контррозвідки ОСОБА_8 призупинити відправку документів. Приблизно наступного дня вона передала конверт із документами ОСОБА_1 членам комісії, більше ці документи їй у роботу не надходили.

Як вбачається з матеріалів справи, актом огляду журналів обліку флеш-накопичувачів УСБУ в Запорізькій області від 15 квітня 2019 року встановлено порушення вимог п. 25 розділу Х Інструкції № 535 щодо забезпечення знищення інформації, яка зберігається на флеш-накопичувачах № 2/103цт від 24.11.2017 року, № 2/341цт від 12.01.2016 року, та № 2/470цт від 17.10.2016 перед їх передачею у постійне користування до УСБУ в Харківській області (а.с. 50-51).

Апелянтом не спростовані висновки суду щодо використання ОСОБА_1 для збереження інформації з обмеженим доступом саме на машинному носії інформації (флеш- накопичувачах), які обліковано за № 2/470 цт УСБУ в Запорізькій області та зазначено у відповідному журналі серійний номер флеш-накопичувача наданого ОСОБА_1 у якості подальшого використання у роботі, який зазначений на корпусі флеш-накопичувача.

Факт того, що ОСОБА_1 використовував один і той самий флеш-накопичувач підтверджується актом огляду матеріальних носіїв секретної інформації, що міститься на а.с. 32-49, який засвідчує факт неодноразового підключення цього флеш-накопичувача до комп`ютера, на якому не створено комплексну систему захисту інформації.

Суд зауважує на підтвердженні самим ОСОБА_1 складання особисто ним супровідного листа «Щодо направлення МНСІ», який в подальшому для підпису у письмовому вигляді надав майору ОСОБА_8

Зазначений супровідний лист ОСОБА_1 виготовив 19.03.2019 року та того ж дня був підписаний ОСОБА_8 , що узгоджується із відомостями, викладеному у самому супровідному листі (а.с.36).

При цьому, в журналі № 51 20.03.2019 р. засвідчено знищення файлу електронного секретного документу «Щодо направлення МНСІ» за підписом ОСОБА_1 (а.с.70-71).

Оглядом флеш-накопичувача зафіксовано на даному носії факт останнього підключення, яке мало місце 19.03.2019 року і збереженням даного документу «Щодо направлення МНСІ» під файлом «Супровід РСО Харків», створеного того ж дня, що спростовує твердження апелянта про відсутність на флеш-носії, який він передавав до режимно-секретного відділу будь-якої інформації, яка було б особисто ним створена та збережена на даному носії (а.с.19-20).

Суд апеляційної інстанції перевірив і доводи апелянта з приводу не забезпечення Управлянням СБ України в Запорізькій області автоматизованими системами з захистом інформації.

Так, допитаний за клопотанням ОСОБА_1 та його представника у якості свідка ОСОБА_10 в суді апеляційної інстанції пояснив про наявність в Управлянні СБ України в Запорізькій області «категорованих комп`ютерів», тобто автоматизованих систем класу «1» зі створенням відповідними комплексними системами захисту інформації для обробки та зберігання секретної інформації з найвищим грифом «Цілком таємно», які використовуються працівниками Управління.

Аргумент щодо неналежного забезпечення ОСОБА_1 технічними засобами для роботи безпідставні та спростовуються як поясненнями свідка ОСОБА_10 , так і довідкою УСБУ в Запорізькій області від 5 вересня 2019 року № 59/17/1079, в якій зазначено, що співробітники Управління використовують в оперативно-службовій діяльності автоматизовані системи класу «1» зі створеними в них комплексними системами захисту інформації.

Інших клопотань при апеляційному розгляді ОСОБА_1 і його представник не заявляли.

За наступними поясненнями ОСОБА_10 при апеляційному розгляді: він під час огляду ПЕОМ, який використовувався ОСОБА_1 під час проходження служби в УСБУ в Запорізькій області - проводив огляд з метою встановлення фактів підключення флеш-носіїв у кількості 3-х штук, на одному з яких виявлено інформацію з грифом секретності, власником даної інформації є саме ОСОБА_1 , а ОСОБА_8, не є сотрудником режимно-секретної частини.

Свідок підтвердив створення відповідної комісії, зазначив, що при ньому проводили розкриття пакунку, який був запакований працівником режимно-секретного відділу, провели огляд та встановили, що на флеш-носії містилися відомості, які становлять державну таємницю. Зазначена інформація мала б бути знищена. Про знищення секретної інформації ОСОБА_1 розписувався в журналі, але фактично її не знищив. На той час ОСОБА_1 вже був у м. Харкові та перебував у відпустці.

Пояснення свідка ОСОБА_10 підтверджуються відомостями акту огляду ПЕОМ (а.с. 72-75).

Використання комісією для ідентифікації серійний номерів флеш-накопичувачів програмного забезпечення «чіп-дженіус», який не сертифікований в Україні не має значення для з`ясування потреб даної справи про адміністративне правопорушення за п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП і не спростовує факту використання ОСОБА_1 флеш-накопичувача, на якому зберігалася секретна інформація, яка мала б бути знищеною раніше, що підтверджував власним підписом ОСОБА_1

Зафіксовані дані підтверджують створення файлів на флеш-носіях, останньою датою якого є 19 березня 2019 року, а саме супровідний лист до УСБУ в Харківській області, за яким пересилалися три флеш-накопичувача і який створений саме ОСОБА_1 , що підтверджується на а.с. 45, з подальшою передачею ОСОБА_1 до РСЧ для відправки.

Більш того, навіть за змістом апеляційної скарги (а.с. 120), ОСОБА_1 підтвердив факт складання особисто ним супровідного листа.

Створення інших файлів у кількості 3228 шт. загальним об`ємом 2.26 Гб. протягом тривалого періоду (з 2005 р. по 2019 р.) спростовують твердження ОСОБА_1 про можливість створення цих документів з метою його дискредитування у період коли вказані флеш-накопичувачі фактично вийшли із його володіння. Такі доводи апеляційний суд визнає непереконливими та такими, що спростовуються як поясненнями свідків, так і письмовими доказами, яким суд першої інстанції надав вичерпну оцінку.

При цьому, переважна більшість виявлених файлів містить інформацію з грифами секретності «Таємно» та «Цілком таємно», а також з грифом обмеження доступу «Для службового користування».

Натомість, наявні у справі акти огляду і відомості журналів реєстрації вихідної секретної кореспонденції відділу контррозвідки УСБУ в Запорізькій області засвідчують підтвердження ОСОБА_1 власним підписом знищення секретних документів.

Проте, фактично документи, які б мали бути знищеними ОСОБА_1 - збережені на оглянутому флеш-накопичувачі № 2/470цт, що належить останньому.

Факт того, що ОСОБА_1 використовувався один і той самий флеш-накопичувач підтверджується актом огляду матеріальних носіїв секретної інформації, що розміщений на а.с.32-49.

Актом, що міститься на а.с.72-75 зафіксовані факти неодноразового підключення до ПЕОМ флеш-накопичувачів, зокрема і № 2/470цт, востаннє 19.03.2019 року.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення засвідчують невиконання ОСОБА_1 вимог Інструкції з окремих питань порядку організації ведення секретного діловодства та режиму секретності у системі Служби безпеки України, затвердженої наказом ЦУ СБУ від 22.09.2017 № 535, а саме п. 25 розділу Х Інструкції-535 в частині не проведення знищення інформації, яка зберігається на машинних носіях інформації (флеш-накопичувачах), перед їх передачею у постійне користування до іншого підрозділу, органу СБУ (до УСБУ в Харківській області), та п. 31 розділу Х Інструкції-535 в частині незабезпечення знищення електронних документів без складання акта на знищення з відповідними відображенням в облікових формах.

При огляді ПЕОМ, що використовувалась ОСОБА_1 відповідно до його підпису у «журналі машинних носіїв № 57/27» встановлено, що до вказаного ПЕОМ, на якому не створено комплексної системи захисту інформації з підтвердженою відповідністю, неодноразово підключався (в останні раз 19.03.2019) флеш-накопичувач № 2/470цт від 17.10.2016 (серійний номер 001D60EDDBFC21A1D82C74).

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1 було порушено вимоги пункту 442 Порядку-939 в частині того, що обробка секретної інформації здійснюється з використанням автоматизованих систем лише після створення в них комплексної системи захисту інформації з підтвердженою відповідністю, а також пункту 116 Порядку-939 і статті 28 закону України «Про державну таємницю» в частини зобов`язання виконувати вимоги режиму секретності.

Порушення, допущенні ОСОБА_1 вимог режиму секретності створило загрозу витоку секретної інформації, що знаходиться у володінні державної установи - УСБУ в Запорізькій області, а саме передумову до ознайомлення з секретною інформацією сторонніми особами, які не мають відповідного до державної таємниці, тобто порушення законодавства про державну таємницю в частині невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці.

На переконання апеляційного суду, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці, чим вчинив правопорушення, передбачене п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП.

При накладенні стягнення на правопорушника суд першої інстанції дотримався вимог ст.33 КУпАП. Апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу, ступінь вини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, погоджується з накладеним стягненням в межах санкції п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП.

Питання накладення стягнення поза межами визначеного ст. 38 КУпАП строку суд апеляційної перевірив і не вбачає такого порушення. Так, за результатами проведення службового розслідування за фактом, що розглядається 18.04.2019 року встановлена наявність порушень з боку ОСОБА_1 щодо забезпечення охорони державної таємниці.

Враховуючи триваючий характер правопорушення, накладення на ОСОБА_1 стягнення оскаржуваною постановою 15.07.2019 року судом першої інстанції дотримані вимоги ст. 38 КУпАП щодо строку накладення адміністративного стягнення.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАп справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник