Справа № 504/1074/18
Номер провадження 3/523/238/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2019 р. м.Одеса

Суддя Суворовського районного суду м.Одеси Дяченко В.Г, за участі прокурора Ляліна І.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління захисту економіки в Одеській області департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, місце реєстрації: Одеська область, Лиманський район, село Красносілка, вулиця Набережна, будинок 102, пенсіонер, за ст.172-6 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №305 від 30.03.2018 року, складеного уповноваженою особою органів Національної поліції України, ОСОБА_1, будучи суддею Комінтернівського районного суду Одеської області - у відставці, в порушення вимог ч.1 ст.45, ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про суттєві зміни у майновому стані, а саме, отримання заробітної плати за серпень 2017 року у розмірі 233938,43 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ст.172-6 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

В судовому засіданні прокурор Лялін І.І. заявив що матеріалами справи підтверджено подію правопорушення, винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, наявність обставин, що помякшують відповідальність.

ОСОБА_1 надав суду пояснення та зазначив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, тому що в його діях відсутній склад данного правопорушення, оскільки діяння передбачені ст. 172-6 КУпАП є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки з умислом, однак у протоколі не встановлена вина у формі умислу, мотив та мета правопорушення, а також час та місце його вчинення. Також зазначив, що у декларації за 2017 рік ним вказана сума доходу з урахуванням заробітної плати за серпень 2017 року у сумі 233938,43 грн.

Крім іншого, ОСОБА_1 вказав на факт складання протоколу про адміністративне правопорушення посадовою особою органу, який не відноситься до субєктів, що наділені правом перевірки як декларації, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані субєктів декларування.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду справи встановлено, що рішенням ОСОБА_2 Правосуддя №2313/0/15-17 від 01.08.2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Комінтернівського районного суду Одеської області у звязку з поданням заяви про відставку.

22.08.2017 року ДПІ у Малиновському районі м.Одеси надано ОСОБА_1 довідку про доходи за січень-серпень 2017 року, загальна сума яких 345938,43 грн., з яких заробітна плата за серпень 2017 року 233938,43 грн.

Відповідно до декларації ОСОБА_1, наданої ним до Єдиного державного реєстру декларацій, в розділі «доходи, у тому числі подарунки» зазначено розмір заробітної плати за основним місцем роботи 345398 грн.

Відповідно до ч.2ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції»(в редакції закону № 1022-VIII від 05.10.2016) встановлено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства. Порядок інформування Національного агентства про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента, а також про суттєві зміни у майновому стані, визначаються Національним агентством.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 затверджено Форму повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.07.2016р. за №961/29091, відповідно до якої під суттєвою зміною у майновому стані суб'єкта декларування розуміється отримання ним одноразового доходу або придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 01 січня, у якому подається повідомлення. Якщо вартість майна перевищує 50 мінімальних заробітних плат, але була сплачена частинами, то повідомлення про суттєві зміни в майновому стані подається після переходу права власності на таке майно. Дохід, який був нарахований, але не сплачений (не отриманий), не повідомляється. Повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування подається ним особисто шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб'єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Інформація, включена в повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування, повинна бути також відображена в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яку такий суб'єкт декларування подає відповідно до Закону України "Про запобігання корупції".

Частиною 2 ст.172-6 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, а саме неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до положень ст.9 КупАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.ст.10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Склад правопорушення, що інкремінується ОСОБА_1 - за ч. 2ст. 172-6 КУпАП, є формальним, оскільки обовязковим елементом обєктивної сторони є умисна дія - умисне неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на неповідомлення.

Субєктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суддя звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення №305 від 30.03.2018 року, особа яка склала зазначений протокол інкримінує ОСОБА_1 порушення вимог як ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» так і вимог ч.2 ст.52 зазначеного Закону одночасно, до того ж, в протоколі зазначені різні особи, щодо яких встановлюється обєктивна та субєктивна сторона правопорушення «ОСОБА_1І.» та «ОСОБА_3С.».

Тобто не встановлені і не доведені вина ОСОБА_1 у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо) та мета інкримінованого йому правопорушення- неповідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування.

Зокрема, повідомлення в порядку ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» шляхом подачі електронної декларації до НАЗК і не повідомлення в порядку ст. 52 цього Закону шляхом подачі окремої інформації до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування виключають наявність вини у формі умислу в учиненні зазначених дій, а відтак і наявності субєктивної сторони даного правопорушення.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Крім того, при прийнятті рішення суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму інформаційному листі від 22 травня 2017 року №223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією» розяснює, що, системний аналіз вжитого в абз. 1 ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» формулювання «припиняє діяльність» дає підстави констатувати, що термін «припинення» за загальним правилом (ст. 36 Кодексу законів про працю України) співвідноситься із терміном «звільнення» як ціле і частина, охоплюючи останнє. Це саме випливає з аналізу норм інших спеціальних нормативно-правових актів, зокрема з положень Закону України «Про державну службу» (ст. 83), Закону України «Про статус народного депутата України» (ст. 4) тощо, де зазначена термінологія підміняється одна одною. Разом з тим із цього правила є винятки. Так, Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402) розрізняє терміни «звільнення» (статті 112-118) та «припинення» (статті 119-125), а отже, розмежовує їх, передбачаючи різні підстави для настання таких юридичних фактів. Наведені положення цього Закону повністю кореспондують зі ст. 126 Конституції України, яка також розмежовує ці поняття. Аналогічний підхід використано законодавцем щодо припинення повноважень судді Конституційного Суду України та його звільнення (ст. 149-1 Конституції України).

Так, у ч. 7 ст. 126 Конституції України, ст. 119 Закону № 1402 зазначено, що повноваження судді припиняються виключно в разі: 1) досягнення суддею шістдесяти пяти років; 2) припинення громадянства України або набуття суддею громадянства іншої держави; 3) набрання законної сили рішенням суду про визнання судді безвісно відсутнім або оголошення померлим, визнання недієздатним або обмежено дієздатним; 4) смерті судді; 5) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо судді за вчинення ним злочину. Цей перелік є вичерпним. Слід зазначити, що саме такий підхід використала ОСОБА_2 суддів України, приймаючи рішення від 15 вересня 2016 року № 54 «Щодо питання припинення повноважень суддів з визначених Законом № 1402-VІІІ підстав».

Крім того, слід зауважити, що виключною підставою для припинення трудових відносин судді з відповідним судом, згідно зі ст. 125 Закону № 1402, є саме припинення повноважень судді (статті 119-125). Звільнення ж судді з підстав, визначених ч. 6 ст. 126 Конституції України, ст. 112 Закону № 1402, не є підставою для припинення трудових відносин в аспекті зазначених вище норм Конституції України та спеціального закону.

Іншими словами, беручи до уваги положення ст. 7 КУпАП, згідно з якою «застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом», тобто яка передбачає чітке виконання передбачених законом норм, а отже, забороняє притягнення особи до адміністративної відповідальності за аналогією, тобто унеможливлює застосування по аналогії норм, що закріплюють склад правопорушень, з огляду на проведений вище аналіз, судді, які звільняються з підстав, визначених ч. 6 ст. 126 Конституції України, не можуть бути субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. Наведене стосується й інших правопорушень, передбачених ст. 172-6 КУпАП, у тому числі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни в майновому стані (ч. 2 цієї статті), наприклад, внаслідок отримання суддею вихідної допомоги у звязку з відставкою до досягнення ним шістдесяти пяти років, адже субєкт їх вчинення однаковий.

Крім іншого, відповідно до п. 1, п.п. 1 п. 3, п. 5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно п.2 - п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

З матеріалів справи вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась виключно працівниками Департаменту захисту економіки Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього.

При цьому в матеріалах справи відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДЗЕ НП України тощо.

Таким чином, Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Разом з тим, відповідно до п. 1 та п. 4 Загальних положень «Про Департамент захисту економіки Національної поліції України» покладення на Департамент обов'язків, що не належать або виходять за межі його компетенції, не допускається.

Посадові особи ДЗЕ НП України, відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб'єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

В той же час, усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

Тому необхідно визнати, що всі дії по збиранню доказів по справі проведені неуповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі, що долучені до протоколу №305.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов'язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вище встановлені обставини, вважаю, що у діяннях ОСОБА_1 відсутня об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, що виключає можливість притягнення останньої до адміністративної відповідальності, а провадження підлягає закриттю на підставі п.1ч.1 ст. 247 КУпАП .

Керуючись ст.ст.33,34,172-6,247 251,252,268,279,280, 283,284,285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси особою, щодо якої її винесено, його захисником, а прокурором - в межах повноважень, визначених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протягом десяти днів з дня винесення постанови .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: