П О С Т А Н О В А

Справа № 147/1303/18

Провадження № 3/126/38/2019

"05" березня 2019 р. м. Бершадь

Суддя Бершадського районного суду Вінницької області Хмель Р. В.

із секретарем Дончик О.А.

за участі прокурора Гладкоскока М.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника адвоката ОСОБА_2

розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Департаменту внутрішньої безпеки Вінницького управління Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя Демківка, Шевченка,36, РНОКПП до адміністративної відповідальності не притягувався ,

за ст. 172-6 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язаного з корупцією №24/2018 від 19.11.2018 року, ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що останній, як поліцейський сектору реагування патрульної поліції №3 Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старший сержант поліції, будучи відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог абзацу першого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме 02.10.2017 о 12.31 год. подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зокрема, 07.11.2015 року наказом ГУНП у Вінницькій області № 2 о/с старшого прапорщика міліції ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського-водія Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області та присвоєно спеціальне звання «старший сержант поліції». 13.04.2016 ОСОБА_1 склав Присягу поліцейського. 09.12.2016 року його на підставі наказу ГУНП у Вінницькій області від 09.12.2016 № 219 о/с призначено на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.

29.09.2017 на підставі наказу ГУНП у Вінницькій області від 29.09.2017 № 170 о/с, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). 30.09.2017 року, ОСОБА_1, згідно розписки, отримав в ГУНП у Вінницькій області трудову книжку, витяг з наказу про його звільнення та інші документи.

Таким чином, поліцейський сектору реагування патрульної поліції №3 Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старший сержант поліції ОСОБА_1 являючись субєктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону, будучи звільненим зі служби в поліції 29.09.2017 та отримавши трудову книжку 30.09.2017, зобовязаний був подати не пізніше цього дня декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, тобто за період з 01.01.2017 по 29.09.2017.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що дійсно наказом ГУНП у Вінницькій області № 219 о/с від 29.09.2017 року був звільнений зі служби в поліції. 30.09.2017 року йому було видано витяг з даного наказу, трудову книжку та довідку про доходи в приміщенні ГУНП у Вінницькій області в м. Вінниці. Зазначені документи ним було отримано 30.09.2017 року близько 16-00 год. Тому 29.09.2017 року він не мав змоги подати декларацію, так як не мав відомостей про доходи, а 30.09.2017 року він не міг подати декларацію, так як отримав трудову книжку та довідку про доходи близько 16-00 год та повернувся з м. Вінниці у вечірню пору. При першій можливості отримання доступу до мережі Інтернет 02.10.2017 року, в перший робочий день - понеділок, ним було подано декларацію у зв'язку зі звільненням. Просив врахувати, що він не зміг своєчасно подати декларацію за період з 01.01.2017 року по 29.09.2017 року у зв'язку припинення діяльності особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з поважних причин, при цьому не мав умислу не подавати або несвоєчасно подати таку декларацію.

Захисник адвокат ОСОБА_2 просив врахувати, що, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом. В ч. 1 ст. 45 Закону визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов'язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання "щорічно до 1 квітня". Разом з тим у випадках, передбачених ч. 2 ст. 45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання. Таким чином в даному випадку наявні підстави для закриття провадження по справі, оскільки, законодавчо взагалі не встановлені строки подання декларації в разі припинення здійснення діяльності. Крім того, оскільки для підготовки пояснення та захисту інтересів в судовому засіданні ОСОБА_1 скористався професійною правничою допомогою адвоката, а також отримав консультацію щодо перебігу та вирішення даної ситуації в суді, за що сплатив 2000 гривень, просить стягнути дані кошти з Головного управління національної поліції у Вінницькій області (), оскільки відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону «Про національну поліцію» держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Прокурор Гладкоскок М.В. вважає, що зібрані матеріали в повній мірі доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП. Так, зазначає, що не було встановлено наявності поважних причин для несвоєчасної подачі ОСОБА_1 декларації у зв'язку з припиненням діяльності особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Ураховуючи викладене, просить визнати ОСОБА_1 винуватим за ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративний штраф у межах санкції зазначеної статті.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Так, при вирішенні питання про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об'єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об'єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об'єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, містить вказівку на суб'єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_1 будучи звільненим зі служби в поліції 29.09.2017 та отримавши трудову книжку 30.09.2017, зобовязаний був подати не пізніше цього дня декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, тобто за період з 01.01.2017 по 29.09.2017.

Абзацом першим частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого

самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Рішенням № 3 Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 визначено, що декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого

самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли субєкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення. Декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким субєктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Днем припинення діяльності, повязаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до п. 2 Порядку перевірки факту подання субєктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, який затверджений Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 19 від 06.09.2016 та зареєстрований Міністерством юстиції України від 15.11.2016 за № 1479/29609, є день видачі трудової книжки субєкту декларування.

Отже, системний аналіз Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» свідчить про відсутність у ньому чіткого визначення строку подачі декларації субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Судом враховується, що Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Як вказано ВССУ у своєму листі від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17 вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати: об'єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об'єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Тобто, слід визнати, що ОСОБА_1 при першій можливості: настанні робочого дня та доступу до електронних засобів подачі декларації, - вжив заходи для своєчасної подачі декларації субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період з 01.01.2017 року по 29.09.2017 року, у спосіб, який відповідає його рівню знань та досвіду роботи з електронними системами.

Більше того, варто зазначити, що згідно відомостей щодо послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_1 подав вищевказану декларацію 02.10.2017 року о 12-31 год. Наведена інформація повністю підтверджує пояснення ОСОБА_1 про те, що ним було подано декларацію за першої можливості.

За таких обставин, прихожу до висновку про відсутність у ОСОБА_1 умислу (прямого або непрямого) на несвоєчасне подання декларації.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не мав умислу на вчинення адміністративного правопорушення і зрештою подав таку декларацію, приймаючи до увагу невеликий термін, на який ОСОБА_1 пропустив строк подання декларації, а саме - подав вказану декларацію 02.10.2017 р. в понеділок, який був першим робочим днем після звільнення і те, що 01.10.2017 року був вихідним днем - неділя, відсутність законодавчого закріплення у Законі України «Про засади запобігання і протидії корупції» точного строку подання такої декларації, прихожу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Щодо вимоги ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2 про стягнення з ГУНП у Вінницькій області 2000 грн. за надання професійної правничої допомоги, то Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено порядку відшкодування таких витрат. Зазначене унеможливлює вирішення судом питання про стягнення вказаних коштів у рамках розгляду даної справи, що не позбавляє можливості звернення до суду з даним питанням в рамках іншого судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 172-6, ст. ст. 247, 283-284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Бершадський районний суд Вінницької області.

Суддя Р. В. Хмель