Код суду 233 № 233/1069/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Костянтинівка

Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Леміщенко О.О., за участю секретаря Арбузової Ю.В., прокурора Топалової Г.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, яка народилася 16.03.1974 року в м. Костянтинівка Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1, працює на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій №2 Костянтинівсько-Дружківського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, одружена, має на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, і якій розяснено зміст ст. 63 Конституції України та ст. 263 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

22.02.2019 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення №96 від 20.02.2019 року стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до відомостей, викладених у протоколі, відповідно до наказу №74-о від 19.10.2015 року ОСОБА_1 переведено з посади заступника начальника відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії №2 з 19.10.2015 року на посаду головного спеціаліста відділу з питання, перерахунку та виплати пенсій №2 Костянтинівсько-Дружківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області. Наказом №20-о від 08.02.2016 року при проведенні скорочення штатної кількості працівників ОСОБА_1 залишено на посаді головного спеціаліста відділу з питання, перерахунку та виплати пенсій №2 зазначеного управління. Наказом №6-ос від 01.06.2018 року, у звязку з реорганізацією, останню призначено на рівнозначну посаду головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій №2 Костянтинівсько-Дружківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з визначенням, що ОСОБА_1 має 9 ранг державного службовця «В» категорії посад державної служби та згідно з п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», вона є субєктом електронного декларування.

19.08.2015 року ОСОБА_1 підписала зобовязання, яким підтвердила вивчення норм Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до п. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з п.п. 1 п. 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції №2 від 10.06.2016 року «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за №958/29088 та із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №1 від 18.08.2016 року, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 року за №1153/29283 і набрало чинності з 23.08.2016 року, Національне агентство з питань запобігання корупції (за текстом - НАЗК) визначило, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи.

Зокрема, до першого етапу - з 00 годин 00 хвилин 01.09.2016 року для декларацій (повідомлень) та субєктів декларування, які передбачені абзацом першим частини першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», віднесено щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці, а саме до 31.10.2016 року.

До другого етапу - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших субєктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Крім цього, зазначена у пункті 1, 2 цього ж рішення декларація (повідомлення) подається згідно із Законом шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Разом з тим, ОСОБА_1, порушуючи вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», будучи головним спеціалістом відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії №2 вищезазначеного управління, перебуваючи в приміщенні, розташованому за адресою: Донецька область, місто Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25, несвоєчасно, без поважних причин, подала щорічну декларацію за 2017 рік, а саме: 02.04.2018 року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Прокурор в судовому засіданні вважала вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, доведеною матеріалами справи, а тому просила притягнути її до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією статті.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що вона 23.03.2018 року, близько 5-ї години ранку, перебуваючи у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_1, розпочала заповняти щорічну декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік. Закінчивши заповнювати вказану декларацію в особистому кабінеті на сайті НАЗК, вона натиснула кнопку «подати документ», потім вона добре памятає, що вводила пароль до ЕЦП. Після цього вона була впевнена, що декларацію подано. До 02.04.2018 року вона на сайт НАЗК та до своєї електронної пошти не заходила, бо не мала часу через велике навантаження на роботі та домашні справи. 02.04.2018 року на роботі їй повідомили, її декларація в реєстрі відсутня. Вона негайно зайшла на сайт НАЗК і побачила, що її декларація за 2017 рік не подана, а збережена у чернетці. Тоді вона знову наклала ЕЦП і пересвідчилась, що декларація зявилася на сайті. Також пояснила, що зверталась 03.04.2018 року то тех.. підтримки сайту НАЗК з метою розяснення причини не оприлюднення її декларації у березні, на що отримала відповідь, що 23.03.2018 року вона не наклала ключ ЕПЦ. Визнала, що її помилкою було те, що вона не переконалася в оприлюдненні своєї декларації, оскільки вважала, що всі необхідні дії нею виконано.

В судовому засіданні були досліджені наступні письмові докази:

-Копія повідомлення Департаменту перевірки декларації та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції від 01.10.2018 року №44-01/44169/18 від 01.10.2018 щодо несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1

-Копія повідомлення Костянтинівського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області від 11.04.2018 року №7639/0/0746 про факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2017 рік.

-Копія витягу з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щодо послідовності дій користувача ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 року по 19.09.2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 вчиняла активні дії з подання декларації 23.03.2018 року, починаючи з 05:14:16, о 05:56:06 Натиснуто кнопку «Зберегти чернетку», о 05:56:35 збереження підтверджено ЕЦП, о 06:04:58 натиснуто кнопку «Подати документ», відкрито сторінку накладення ЕЦП. 02.04.2018 року о 16:21:48 подання документу підтверджено ЕЦП, документ подано.

-Копія наказу Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області від 01.11.2011 року № 41-о, відповідно до якого ОСОБА_1 призначено 01.01.2011 року на рівнозначну посаду головного спеціаліста відділу з виплати пенсій управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області, увільнивши її з посади головного спеціаліста відділу пенсійного забезпечення управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці.

-Копія наказу Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області від 19.10.2015 року № 74-о, відповідно до якого заступника начальника відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій №2 ОСОБА_1 переведено з 19.10.2015 року на посаду головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій №2.

-Копія витягу з наказу від 08.02.2016 року № 20-о, відповідно до якого ОСОБА_1 працює на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій №2 Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

-Витяг з наказу Костянтинівсько-Дружківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області від 01.06.2018 року № 6-ос, відповідно до якого ОСОБА_1 призначено 01.06.2018 року на рівнозначну посаду головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій №2 Костянтинівсько-Дружківського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області за переведенням з Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області.

-Скриншот з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розташованого на офіційному Web-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, відповідно до якого ОСОБА_1 подала щорічну декларацію 02.04.2018 року о 16:21.

-Копія положення про відділ з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій №2 Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, затверджене наказом начальника Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області 02 березня 2017 року № 30, відповідно до якого відділ зобовязаний додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

-Копія посадової інструкції головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій №2 Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, затверджена заступником начальника Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області ОСОБА_2 02 березня 2017 року, відповідно до якої головний спеціаліст повинен знати Конституцію України, закони України «Про державну службу» та «Про запобігання корупції». З посадовою інструкцією ОСОБА_1 ознайомлена та один екземпляр інструкції отримала 02.03.2017 року.

-Копія зобовязання ОСОБА_1 щодо вивчення Закону України «Про запобігання корупції» та Закону України «Про державну службу» від 19.08.2015 року.

-Копія сторінки особової справи з відміткою щодо ознайомлення ОСОБА_1 01.06.2018 року з вимогами і обмеженнями щодо прийняття та проходження державної служби відповідно до Законів України «Про державну службу» та «Про запобігання корупції».

-Копії табелів обліку використання робочого часу на ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 року по 01.05.2018 року.

-Копія положення про Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про обєднані управління, затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2.

-Пояснення ОСОБА_1

Вислухавши прокурора, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши зібрані докази, встановлено наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

З матеріалів справи вбачається і учасниками судового розгляду не заперечувалося, що ОСОБА_1 подала щорічну декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2017 рік саме 02.04.2018 року о 16:21 год.

Приймаючи рішення по справі, суддя виходить з того, що одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст. ст. 247, 280 КУпАП. При вирішенні таких справ суди мають також з'ясовувати крім іншого, мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв'язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, суди зобов'язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства. Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VІІ, КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Рішення ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України», визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи. Наведена правова позиція повністю кореспондується зі змістом ст. 62 Конституції України, за якою усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Водночас ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, а саме: за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Під ознаками корупції згідно з розділом 1 загальних положень ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визнається використання суб'єктом, на якого поширюється дія закону наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб.

Аналогічне трактування змісту та суті корупційних правопорушень міститься і в рішенні Конституційного Суду України від 06.10.10 року (справа № 1-27/2010 про корупційне правопорушення та введення в силу антикорупційних законів). Суд звернув увагу, що у ратифікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов'язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов'язків.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що вона несвоєчасно, із запізненням на два дні, подала щорічну декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2017 рік.

Вважаю, що вказане діяння ОСОБА_1, як особи, уповноваженої на виконання функцій держави та субєктом Закону України «Про запобігання корупції» ніяким чином не пов'язане з корупційною діяльністю та не підпадає під ознаки корупції, зважаючи на наведені тлумачення змісту цих правових понять. Подання декларації із запізненням на два дні не свідчить про використання ОСОБА_1 наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб чи інших аспектів корупційної діяльності, передбачених законом.

Аналізуючи доводи прокурора про наявність в діях ОСОБА_1 формальних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП щодо несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суд вважає їх безпідставними та виходить з загального правового змісту положень Загальної частини діючого КУпАП.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Склад правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, оскільки обов'язковим елементом об'єктивної сторони є умисна дія - умисне несвоєчасне подання декларації до НАЗК. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне її подання та мету такого поступку.

Суб'єктивна сторона правопорушень, пов'язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставиться до їх настання чи свідомо допускає їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків - самовпевненість.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд має отримати докази того, що вона усвідомлювала суспільну небезпечність несвоєчасного подання декларації, передбачала можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажала настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставилася до їх настання чи свідомо допускала їх настання.

В той же час, з пояснень ОСОБА_1, а також з роздруківки послідовності її дій як користувача «Єдиного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», вбачається, що вона розпочала заповняти щорічну декларацію за 2017 рік о 05-14 год. 23.03.2018 року. Закінчивши заповнювати декларацію в особистому кабінеті на сайті НАЗК цього ж дня о 06-14 год., вона, на її думку, виконала всі дії, необхідні для подання декларації, але не переконалась, що операція подачі декларації буде завершена.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов'язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Викладені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, і, відповідно, про відсутність в її діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що є самостійною підставою для закриття провадження стосовно неї на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім того, в судовму засіданні встановлено, що перевірку дотримання ОСОБА_1 вимог антикорупційного законодавства щодо своєчасного подання декларації про доходи було проведено працівниками Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України за ініціативою Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції.

Слід зазначити, що згідно з Положенням про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 07.11.2015 року № 81 покладення на Департамент обов'язків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається.

Відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 розділу 1 Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції». Контроль здійснюється на засадах верховенства права, через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції, та автоматично засобами програмного забезпечення Реєстру.

Згідно з п. 1 розділу II Порядку «Відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство проводить щодо декларацій такі види контролю:

1)щодо своєчасності подання;

2)щодо правильності та повноти заповнення;

3) логічний та арифметичний контроль.».

Згідно з п.2 - п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої (их) у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування шляхом пошуку даних у Реєстрі. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Департамент УЗЕ не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки декларацій. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці УЗЕ відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно у випадку встановлення факту неподання декларації, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціально уповноважений суб'єкт у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів, скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Без сумніву, статтею 255 КУпАП передбачено право уповноважених на те посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції) складати протоколи про адміністративне правопорушення за ст.ст. 172-4 172-9. Статтею 251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, Закон України «Про запобігання корупції», який є основним спеціальним Законом у сфері боротьби з корупцією, тільки Національне агентство наділив правом здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (стаття 11 Закону).

Статтею 49 цього Закону встановлено, що державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов'язані перевіряти факт подання суб'єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Якщо за результатами контролю встановлено, що суб'єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого суб'єкта про факт неподання декларації, і суб'єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 цього Закону.

Одночасно Національне агентство письмово повідомляє про факт неподання декларації спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського об'єднання, іншого непідприємницького товариства про факт неподання декларації відповідним суб'єктом декларування.

Тобто, всі обов'язкові дії по проведенню контролю та перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності, а органи Національної поліції позбавлені контролюючої функції.

Такий висновок узгоджується з висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.04.2018 року за касаційною скаргою на рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 року у справі за позовом громадянина до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії (справа № 814/886/17), де Суд зазначив, що НАЗК здійснює повну перевірку декларацій у порядку, передбаченому статтею 50 Закону №1700-У11. Здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції НАЗК.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

Тобто, одним із завдань Вищої ради правосуддя є забезпечення додержання в діяльності суддів норм Конституції і законів України. Досліджуючи питання забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя ВРП в своєму рішенні від 17 липня 2018 року (справа №2297/0/15-18) зауважила, що «…за змістом функціональних обов'язків поліція належить до правоохоронних, а не контролюючих органів, її працівники здійснюють виключно оперативно-розшукові заходи. Вжиття превентивних поліцейських заходів урегульовано статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію», при цьому проведення перевірок дотримання вимог антикорупційного законодавства цим Законом до таких заходів не віднесено.

Натомість в Україні діє ціла низка нормативно-правових актів у сфері запобігання та протидії корупції, а також контролю за надходженням коштів до державного бюджету та їх використання, які визначають як перелік суб'єктів контролю, так і їх повноваження щодо здійснення відповідних функцій. Зокрема, вжиття заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, контроль і перевірка декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, згідно зі статтею 11 Закону України «Про запобігання корупції» покладено на Національне агентство з питань запобігання корупції».

З огляду на викладене, на підставі аналізу вище зазначених нормативних актів, приходжу до висновку, що досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі.

Викладені обставини в сукупності свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Також вважаю за необхідне звернути увагу на те, строки накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 спливли ще до дня складання протоколу про адміністративне правопорушення, однак ці обставини не беруться до уваги, оскільки закриття провадження по справі з підстав закінчення строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, можливо лише за наявності складу адміністративного правопорушення, чого цим розглядом не встановлено.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку про те, що провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП. Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя: О.О. Леміщенко