АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія:ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Дмитренко М. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2019 р. м. Черкаси

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області Дмитренко М.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 грудня 2018 року, якою адміністративна справа за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої АДРЕСА_1, працюючої суддею Соснівського районного суду м. Черкаси,

закрита у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови судді, ОСОБА_3 притягнута до адміністративної відповідальності за те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 420467 від 21 серпня 2018 року 21 серпня 2018 року о 00 год. 50 хв. по вул. Тараскова 3 в м. Черкаси, керуючи автомобілем НОМЕР_1, вона не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла наїзд на автомобіль НОМЕР_2, при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 170547 від 21 серпня 2018 року ОСОБА_3 21 серпня 2018 року о 00 год. 50 хв. по вул. Тараскова 3 в м. Черкаси, керувала автомобілем Сузукі Гранд Вітара д.н.з. НОМЕР_3 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою пров. Хіміків 2 - в КЗ «ЧОНД», висновок нарколога № 1077.

Згідно з вищевказаними протоколами своїми діями ОСОБА_3 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння та ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. А також порушила п. 2.9 (а) ПДР, а саме водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, сп'яніння та п. 13.1 ПДР, а саме - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та винести нову, якою закрити провадження у адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд не звернув уваги на її послідовні пояснення з приводу фактичних обставин справи, оскільки на момент ДТП вона перебувала вдома, а за кермом автомобіля знаходилася інша особа, якій вона дозволила користуватися належним їй транспортним засобом.

Зазначає, що після прибуття працівників поліції, на їх вимогу, пройшла медичний огляд в закладі охорони здоров'я на стан алкогольного спяніння.

Розглядаючи справу суддя надав невірну оцінку доказам у справі. Зокрема, суд не врахував показів свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які, проте, узгоджуються між собою та з поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Проігнорував суд і розписку ОСОБА_7, в яких остання зазначила, що за кермом автомобіля перебувала не ОСОБА_3, а інша особа.

Звертає увагу, що докази, які суд поклав в основу постанови не підтверджують її вину у вчиненому адміністративному правопорушенні, оскільки протоколи складені поліцейськими, які безпосередньо не були очевидцями ДТП та керування ОСОБА_3 Т/з в стані алкогольного спяніння. Схема ДТП лише вказує на місце розташування автомобілів після ДТП та жодним чином не підтверджує її вину в інкримінованих їй адміністративних правопорушеннях.

Заслухавши думку ОСОБА_3 та її представника - адвоката Орленко В.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні з наведених у ній підстав, допитавши свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, перевіривши матеріали адміністративної справи та дослідивши доводи, викладені в апеляційній скарзі, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 ч.1, ст.124 КУпАП, суддя суду першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_3 повністю доведена доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії БД №170547 та БД №420467 від 21 серпня 2018 року, схемою місця ДТП, рапортом поліцейського роти №1 БУПП в Черкаській області від 21 серпня 2018 року, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_7 від 21 серпня 2018 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3, висновком КЗ ЧОНД №1017 від 21 серпня 2018 року, поясненнями свідка ОСОБА_9

Однак, дослідивши матеріали адміністративної справи, пояснення потерпілої ОСОБА_7, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що рішення судді суду першої інстанції є незаконним внаслідок неповного з'ясування всіх обставин справи.

Так, в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_5 пояснив, що періодично звертається до ОСОБА_3, іноді просить надати її автомобіль йому у користування. 20.08.2018 він також попросив ОСОБА_3 надати йому автомобіль, на що вона погодилася. Вирішивши свої питання він пригнав автомобіль до її будинку, де при заїзді на парковку зачепив автомобіль ДЕУ. Заїхавши на парковку вийшов з автомобіля та залишив місце пригоди.

Свідок ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції показав, що був очевидцем подій 20.08.2018, а саме, бачив, як автомобіль джип заїхав на парковку, з нього вийшов чоловік і залишив автомобіль. Моменту скоєння ДТП не бачив. Пізніше побачив скупчення людей, поліцію, та наступного дня чув від інших, що за кермом була ОСОБА_3 Проте, підтверджує, що за кермом був чоловік, а не жінка.

Дані покази свідків, які суд апеляційної інстанції сприймав безпосередньо, узгоджуються з поясненнями самої ОСОБА_3, згідно яких вона 20 серпня 2018 року перебувала по вул. Тараскова 3 в м. Черкаси. Близько 22 год. до неї зателефонував знайомий ОСОБА_5 і попросив взяти її автомобіль щоб з'їздити у приватних справах. Він під'їхав до неї та вона передала йому ключі від свого автомобіля і він поїхав у справах. Повернуся він близько 01 год. 21 серпня 2018 року та зателефонував і повідомив, що автомобіль стоїть коло будинку. Вона вийшовши на вулицю побачила, що її автомобіль припаркований у нього ввімкнені фари і хтось по близості ходить. Вона помітила, що ОСОБА_5 йшов від автомобіля, вона окликнула його, запитавши «Ти куди?», на що він відповів «зараз» і пішов у глиб двору. Вона поставила сумку на заднє сидіння та побачила, що до її автомобіля йде якийсь чоловік. Вона сіла за кермо автомобіля та закрила його на блокування, оскільки злякалась невідомого чоловіка який йшов у її напрямку. Підійшовши до неї чоловік постукав у вікно та наполягав на тому щоб вона вийшла з автомобіля, оскільки їм треба у чомусь розібратись. Вона не погодилась вийти з автомобіля, а тому чоловік сказав, що буде викликати працівників поліції. Він комусь телефонував після чого приїхали працівники поліції та тривалий час розмовляли з невідомим чоловіком, телефонували власникові іншого автомобіля (як їй пізніше стало відомо) потім повідомили їй що за участі її автомобіля та автомобіля невідомого чоловіка сталась ДТП. З цього приводу вона працівникам поліції нічого пояснити не змогла, оскільки не перебувала за кермом автомобіля в той час, так як ним керував її знайомий ОСОБА_5. Потім хтось викликав власника іншого автомобіля, прийшла якась «жіночка» і вони стали із нею спілкуватись. Коли всі були присутні працівники поліції почали оглядати автомобілі та відбирати пояснення. Вона не могла пояснити жодних обставин ДТП, оскільки не керувала автомобілем.

Вона хоч і не керувала транспортним засобом, але на прохання працівника поліції про проходження медичного огляду на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я не заперечувала. Їздила на освідування до медичного закладу, оскільки вона не хотіла сперечатись із працівниками поліції, які керували всими діями.

Таким чином, з досліджених безпосередньо в суді апеляційної інстанції показів свідків та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вбачається, що ОСОБА_3 не керувала автомобілем Сузукі Гранд Вітара ввечері 20.08.2018, а тому інші докази наявні в матеріалах справи, які свідчать про наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 ч.1 та ст.124 КУпАП в діях ОСОБА_3 суд оцінює критично, оскільки за вказаними статтями до адміністративної відповідальності притягується лише особа, яка керувала транспортним засобом.

Так, інші докази, які суд поклав в основу постанови, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії БД №170547 та БД №420467 від 21 серпня 2018 року, схема місця ДТП, рапорт поліцейського роти №1 БУПП в Черкаській області від 21 серпня 2018 року, письмові пояснення свідка ОСОБА_7, апеляційний суд вважає неналежними до предмету доказування , оскільки жоден з них не свідчить про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих їй адміністративних правопорушень та не підтверджує факт її керування транспортним засобом.

Пояснення свідка ОСОБА_9, які суд також поклав в основу рішення, апеляційний суд оцінює критично, оскільки даний свідок безпосередньо не допитувався в суді, а тому ОСОБА_3 та її представник були позбавлені права задавати йому питання по суті справи, тобто при оцінці даного доказу судом порушено принцип безпосередності, що суперечить вимогам практики Європейського суду з прав людини.

Під час розгляду справи апеляційним судом вичерпано всі можливості для отримання нових доказів, які б доводили вину чи невинуватість ОСОБА_3, а тому суд приймає рішення на підставі наявних доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що постанова судді суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесена внаслідок неповного з'ясування обставин справи, а тому підлягає до скасування із винесенням нової, якою необхідно закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст. 124 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 9, 38, 245, 247, 268, 277-2, 280, 283, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити, а постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 грудня 2018 року, якою адміністративна справа за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП закрита у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП скасувати.

Винести нову постанову, якою закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_3 за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП у зв'язку з відсутністю в її діях складу даних адміністративних правопорушень

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Дмитренко