Справа № 525/1210/19
Провадження №3/525/485/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2019 року сел. Велика Багачка

Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В., при секретарі Гавриш О.В., з участю начальника Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури Дулича О.Д., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли до Великобагачанського районного суду Полтавської області з Полтавського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією за ч.1 ст.172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широке Великобагачанського району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого в селі Широке Великобагачанського району Полтавської області, в даний час не працює,-

в с т а н о в и в :

Наказом Головного управління НП України в Полтавській області №426 о/с від 09.12.2016 року старшого сержанта поліції ОСОБА_1 призначено на посаду молодшого інспектора кінолога групи кінологічного забезпечення діяльності територіальних підрозділів кінологічного центру ГУ Національної поліції в Полтавській області (у зв`язку з проведенням реорганізації). У зв`язку зі вступом на службу до Національної поліції України 07.11.2015 року ОСОБА_1 складено присягу працівника Національної поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 397 о/с від 01.09.2017 року старшого сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено з посади з 01.09.2017 року відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Згідно з ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність зазначену в пунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно - правові акти. Нормативно правові акти Національного агентства з питань запобігання корупції підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно правових актів, що зазначено в ч.5 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до п.п.3 п.5 розділу ІІ Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених та виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК № 3 від 10.06.2016 року, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену в підпунктах «а», «в» пункту 2, пункті 5 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», подається до 00 години 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Отже, молодший інспектор кінолог групи кінологічного забезпечення діяльності ГУ Національної поліції в Полтавській області старший сержант поліції Скирда ОСОБА_2 , зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до 01 квітня 2018 року.

Водночас, всупереч вимогам наведених вище законодавчих актів, у період з 01.01.2018 року по 01.04.2018 року ОСОБА_1 декларацію суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування подано не було. При цьому, опрацюванням відомостей Єдиного державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_1 з порушенням установленого законом строку 23.08.2018 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування після припинення діяльності; датою публікації значиться час 19 год. 12 хв. 23 серпня 2018 року.

Нормами ст.68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Усвідомлення обов`язку подання декларації та несвоєчасне подання її без поважних причин, шляхом заповнення відповідної електронної форми на сайті Національного агентства, свідчить про намір приховати протягом певного періоду інформацію щодо майнового стану та доходів ОСОБА_1 , а також уникнути виконання, передбаченого законом обов`язку щодо своєчасного подання відповідної декларації.

Отже, ОСОБА_1 , будучи відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст.172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», припинивши 01.09.2017 року діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення вимог абз.2 ч.2 ст.45 вказаного Закону, п.п.3 п.5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року, несвоєчасно, без поважних причин, 23.08.2018 року подав декларацію суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні 03.10.2019 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення визнав та пояснив, що забув подати відповідну декларацію у встановлений законодавство строк, оскільки вважав, що якщо він вийшов на пенсію, то подання декларації не є обов`язковим. Також вказав, що умислу на ухилення від подання декларації не мав.

Суд, заслухавши думку та міркування прокурора - начальника Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури Дулича О.Д., заслухавши пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні 03.10.2019 року, детально дослідивши наявні матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:

- повідомленням керівника Департаменту на ім`я ОСОБА_1 про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а.с.10);

- повідомленням начальника управління з питань запобігання корупції та проведення люстрації НП Україна про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а.с.11);

- послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 , дата реєстрації: 09.03.2017 року, податковий номер НОМЕР_1 , період: 01.01.2018 31.12.2018 (а.с.12);

- копією присяги на вірність Українському народові ОСОБА_1 . згідно ст.64 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року (а.с.15);

- розпискою ОСОБА_1 при звільненні з НП України про ознайомлення з вимогами ч.2 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції». Попереджений про адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання у встановленому порядку без поважних причин декларації та про подання у встановленому порядку без поважних причин декларації та про кримінальну відповідальність за подання в декларації завідомо недостовірних відомостей та / або умисне неподання у встановленому порядку декларації (а.с.16);

- копією витягу з наказу №426 о/с від 09.12.2016 року по особовому складу про призначення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на посаду молодшого інспектора-кінолога групи кінологічного забезпечення діяльності територіальних підрозділів кінологічного центру Головного управління Національної поліції в полтавській області, встановивши відповідно до Постанови КМ України від 11.11.2015 №988 (а.с.17);

- копією витягу з наказу №397 о/с від 01.09.2017 року по особовому складу згідно із Законом України «Про Національну поліцію» про звільнення зі служби в поліції: за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням ) старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (а.с.18);

- копією декларації з 01.01.2017 року по 30.08.2017 року з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а.с.а.с.20-26);

- копією щорічної декларації за 2017 рік з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а.с.а.с.27-31);

- поясненнями ОСОБА_1 від 29.08.2018 року (а.с.а.с.32-33).

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 278 КУпАП визначає умови підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно даної норми, орган, (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться у вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У пункті 42 рішення «Бендерський проти України» від 15.11.2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994 р.).

Суд при оцінці наявних у справі доказів повинен виконувати положення ст.252 КУпАП та враховувати висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Також, усправі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що обтяжують відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддею не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 суддя вважає вчинення правопорушення вперше та щире розкаяння.

Враховуючи вищевикладене, принципи справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, положення ст.61 Конституції України, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, того, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, те, що відсутні обставини, що обтяжують його відповідальність, наявність декількох обставин, що пом`якшують його відповідальність, те, що він не працює, є учасником бойових дій, в сукупності вищевикладених обставин та їх взаємозв`язку суддя вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 вид стягнення виключно у виді мінімального штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст.172-6 КУпАП, що сприятиме реалізації принципів, передбачених ст.23 КУпАП, принципів справедливої адміністративної процедурита не становитиме особистий надмірний тягар для особи у світлі правових позицій Європейського Суду з прав людини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням, яке видано УМВС України в Полтавській області 15.10.2015 року. В силу ст.5 Закону України «Про судовий збір» та роз`яснень, що викладені в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №572/2088/17 ОСОБА_1 , як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору, відповідно, судовий збір у справі в сумі 384 грн.20 коп. належить компенсувати за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.1,3,12,45,52 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст.23,33,ч.1 ст.172-6,ст.ст.280,283,284,289,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн). на користь держави.

Судовий збір в сумі 384 грн.20 коп. належить компенсувати за рахунок держави.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Хоролець