Справа № 277/797/19
провадження у справі 3/0285/1375/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 вересня 2019 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Коцюба О.М. за участю прокурора Мельник І.В., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту захисту економіки Управління захисту економіки в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого помічником судді Ємільчинського районного суду Житомирської області,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

Згідно адміністративних матеріалів, що надійшли до суду, ОСОБА_1 обіймаючи у період з 16.05.2012 року до 20.05.2019 року посаду заступника керівника аппарату Ємільчинського районного суду Житомирської області та відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, в порушення вимог частини 2 статті 45 Закону несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє свої повноваження, за минулий рік, чим порушив вимоги, передбачені чинним законодавством України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні визнав, що декларація ним була подана з порушенням строку, а саме: 27.05.2019 року.

Прокурор вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому просить накласти на нього адміністративне стягнення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , прокурора Мельник І.В., дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

За змістом ст.ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно підпункту "в" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, ОСОБА_1 будучи державним службовцем, відносився до суб`єкту, на якого поширюється дія вказаного Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п. 1, пп. "а" і "в" п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до чинного законодавства ОСОБА_1 повинен був подати електронну декларацію за 2018 рік до 01.04.2019 року. Проте подав декларацію лише 25.05.2019 року.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вказаних обставин не заперечував.

За викладених обставин вважаю, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Разом з тим, суддя не погоджується з висновком, що фактичним моментом виявлення правопорушення слід вважати дату зібрання всіх матеріалів перевірки та складання адміністративного протоколу, тобто 18.07.2019 року, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З даної норми вбачається, що строк накладення стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, має відраховуватися з дня його виявлення.

Разом з цим, діючим законодавством чітко не визначено, що слід розуміти під виявленням правопорушення.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Вказане ЄСПЛ зокрема висловлює у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08.04.2010 року, «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Така правова позиція узгоджується зі ст. 8 Конституції України, відповідно до якої, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Встановлено, що 27.05.2019 року Департаментом захисту економіки Національної поліції України зроблено запит до Ємільчинського районного суду про надання інформації відносно ОСОБА_1 щодо призначення на посаду до Ємільчинського районного суду. 13.06.2019 року начальником сектору УЗЕ в Житомирській області відібрано пояснення у ОСОБА_1 щодо несвочаного подання ним декларації. ОСОБА_1 зазначив, що несвоєчасно подав електронну декларацію у зв`язку з власної необережності та свою вину визнав. Протокол про вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП складений 18.07.2019 року.

Таким чином, станом на 13.06.2019 року поліція володіла достатньою інформацію про вищевказаний факт, що ОСОБА_1 несвоєчасно подав декларацію.

Викладене свідчить про те, що на момент розгляду справи в суді, тобто станом на 24.09.2019 року, строки, передбачені ст.38 КУпАП, закінчились.

З висновками особи, що склала протокол, що датою виявлення правопорушення в даному випадку є 18.07.2019 року, тобто дата складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , погодитись неможна, як з такими, що не узгоджується з принципом правової визначеності, оскільки несвоєчасне проведення ефективної адміністративної перевірки не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ст.38 КУпАП.

Такий висновок узгоджується і з правовою позицією, викладеною у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією».

Таким чином, на момент розгляду судом першої інстанції даної справи закінчились строки, передбачені ст.38 КУпАП, в зв`язку з чим провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст.ст.251, 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: О.М. Коцюба