Справа № 559/31/19
Номер провадження 3/559/39/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року місто Дубно Рівненська область

Cуддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ралець Р.В. розглянувши матеріали, які надійшли від УПП в Рівненській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жит. ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як зазначено в протоколі БД №048959 про адміністративне правопорушення від 28.12.2018 ОСОБА_1, 28.12.2018 о 01 год. 00 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 371 км. + 760 м. керуючи автомобілем НОМЕР_1, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив її місце. Своїми діями, що виразились в порушенні вимог п. 2.10а Правил дорожнього руху України, ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Окрім того, як зазначено в протоколі БД №048936 про адміністративне правопорушення від 28.12.2018 ОСОБА_1, 28.12.2018 о 01 год. 00 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 371 км. + 760 м. керуючи автомобілем НОМЕР_1, під час обїзду перешкоди, не дотримався безпечного інтервалу, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Своїми діями, що виразились в порушенні вимог п. 2.3 (б); 13.3 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Згідно до ст. 36 ч. 2 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених

Враховуючи положення ст. 36 КУпАП, матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП ОСОБА_1 підлягають обєднанню в одне провадження.

В судові засідання правопорушник не з'явився , про час, дату та місце повідомлявся судом вчасно, належним чином, шляхом направлення судових повісток поштовим звязком (а.с.11,14) та направлення смс-повідомлення (а.с.12,16) на телефон зазначений у письмових пояснення ОСОБА_1 (а.с.23), причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи - не подавав.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співвставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_1 якому було відомо про складання відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обовязків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить по умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1, повідомлений своєчасно і належним шляхом, суд дійшов висновку щодо можливості розглянути справу за відсутності вказаної особи на підставі матеріалів, які маються у справі.

06.02.2019 на електронну адресу суду надійшло клопотання про передачу справи на розгляду суду за місцем проживання ОСОБА_1 (а.с.13), однак, враховуючи положення ст. 276 КУпАП, яка передбачає можливість розгляду справи за місцем проживання правопорушника, а не обовязковість та те, що дане клопотання не містить підпису особи, яка його подала, суддя не вбачає підстав для його розгляду.

Дослідивши матеріали справи, вважаю що факт порушення ОСОБА_1 п.2.10(а), 2.3(б), 13.3 ПДР України та вчинення правопорушень, передбачених ст.124 та ст. 122-4 КУпАП підтверджується відповідними доказами: протоколами про адміністративне правопорушення серії БД №048959 від 28.12.2018 та серії БД №048936 від 28.12.2018 (а.с.2,19), які складено уповноваженими на такі дії особами у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом, вони є належними доказом вини правопорушника у вчиненні адміністративних правопорушень, оскільки ґрунтуються на інших матеріалах справи, а саме: схемою місця ДТП (а.с.21), письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.22), письмовими поясненнями правопорушника ОСОБА_1 (а.с.23).

Розглянувши зазначену справу про адміністративні правопорушення та на підставі зібраних у справі доказів суд вважає, що при складанні зазначених адміністративних матеріалів працівниками поліції не було допущено неповноту чи необєктивність в оцінюванні дій правопорушника. Судом не було виявлено порушень при зібранні матеріалів для складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Зазначені в протоколах обставини узгоджуються з даними, викладеними в матеріалах справи, з яких ОСОБА_1 порушив Правила Дорожнього руху України, та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП.

При ухваленні рішення у справі суддя враховує обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, та бере до уваги, що порушення правил дорожнього руху, допущені ОСОБА_1 є грубими. Тому, для запобігання вчиненню нових правопорушень та виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття необхідно накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП на правопорушника, необхідно покласти сплату судового збору.

Керуючись ст. 36, ст. 124, ст. 122-4, ст. 283, ст. 284, ст. 294 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Об'єднати справи про вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 №559/31/19 (провадження №3/559/39/2019) за ст. 122-4 КУпАП та №559/32/19 (провадження №3/559/40/2019) за ст. 124 КУпАП, в одне провадження, присвоївши об'єднаним справам №559/31/19.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст.122-4 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в дохід держави в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: