КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ Справа № 33/824/3004/2019 Суддя І інстанції - Бандура І.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року суддя Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_6, потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_7, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року про визнання винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду від 02 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення:

- за ст. 124 КУпАП у виді штрафу на користь держави у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень;

- за ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу на користь держави у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Згідно з ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 13.05.2019 року близько 21.00 години, в м. Києві, по вул. Кільцева дорога, 18, керуючи автомобілем «Шевролет», д.н.з. НОМЕР_1 , при перелаштуванні ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю «Деу», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в тій смузі руху, на яку він мав намір перелатуватися, внаслідок чого здійснив зіткнення з даним автомобілем, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 10.3 ПДР.

Окрім того, ОСОБА_1 13.05.2019 року близько 22.56 години, в м. Києві, по вул. Кільцева дорога, 18, керував автомобілем «Шевролет», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР. Дане правопорушення вчинив повторно протягом року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду від 02 липня 2019 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124, ч.2 ст.130 КУпАП і закрити справу.

В апеляційній скарзі захисник стверджує, що транспортним засобом керував не ОСОБА_1 , а ОСОБА_4 Вказана обставина підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_4 , з яким ознайомився в судовому засіданні суддя першої інстанції, однак суд жодним чином не дослідив такий доказ, про що свідчить відсутність відображення про нього у тексті оскаржуваної постанови. Також відсутня інформація про те, що за клопотанням сторони захисту, ОСОБА_4 викликався в судове засідання для дачі пояснень, однак в силу відсутності в нього на той момент документів, які б встановлювали його особу, допит ОСОБА_4 не відбувся.

При цьому апелянт піддає сумніву пояснення свідка ОСОБА_2 про те, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом свого автомобіля, посилаючись на письмові пояснення ОСОБА_2 про те, що він бачив, як людина, яка виявилась власником авто Шевроле, вийшла з лівого боку автомобіля, а інша особа вибігла з правого пасажирського боку і в зникла в невідомому напрямку. Тобто, спочатку ОСОБА_2 стверджує, що ОСОБА_1 лише вийшов з автомобіля зі сторони водійського сидіння, а потім дає пояснення, що він бачив його за кермом. На думку апелянта такі обставини свідчать про помилковість пояснень свідка ОСОБА_2 або про дачу завідома неправдивих свідчень, проте судом першої інстанції залишено поза увагою вказані недоліки в поясненнях свідка ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_6, які підтримали апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_2 та представника потерпілого ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_7, які заперечували проти задоволення скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді районного суду, про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: поясненнями водія автомобіля «Деу», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , даними схеми місця ДТП, поясненнями свідка ОСОБА_5 , рапортом поліцейського від 13.05.2019, даними про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 08 серпня 2018 року, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Посилання апелянта на те, що автомобілем керував ОСОБА_4 , а не ОСОБА_1 спростовуються поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та рапортом працівника поліції про те, що ОСОБА_1 вийшов з автомобіля з місця водія, а також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Пояснення потерпілого ОСОБА_2 про те, що за кермом автомобіля був саме ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Зокрема, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові судді, не заперечуючи тієї обставини, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, стверджував про те, що він не керував автомобілем, а за кермом автомобіля перебував його товариш, який втік з місця пригоди. При цьому ОСОБА_1 не повідомляв дані про особу, яка за його твердженням керувала автомобілем, окрім того, що це був його товариш, а також відмовлявся зателефонувати цій особі, посилаючись на те, що товариш не має телефону.

Згідно з поясненнями водія ОСОБА_2 з місця пригоди дійсно зникла особа, яка після зіткнення автомобілів вискочила з пасажирського місця автомобіля «Шевролет», д.н.з. НОМЕР_1 , та зникла і невідомому напрямку.

Разом з тим з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що ОСОБА_1 , вимагаючи у поліцейських показати документи, що посвідчують їх особи, посилався на те, що він є учасником ДТП.

Доводи апеляції про те, що суддею районного суду не були взяті до уваги письмові пояснення ОСОБА_4 є безпідставними, оскільки в долучених до матеріалів справи за клопотанням захисника ОСОБА_6 письмових поясненнях, не вказано, у який спосіб ці пояснення надавались, відповідно, підпис ОСОБА_4 не завірений у встановленому законом порядку.

Як стверджує апелянт, ОСОБА_4 не був допитаний в судовому засіданні районного суду як свідок, оскільки не мав документів, що посвідчують його особу, проте в матеріалах справи відсутні будь-які дані на підтвердження вказаної обставини.

Заявивши в апеляційній скарзі клопотаннях про допит свідка ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6 не наполягав на допиті вказаного свідка, посилаючись на те, що наразі йому невідомо, чи має ОСОБА_4 документи на підтвердження особи, а також які показання свідок даватиме в судовому засіданні апеляційної інстанції. Аналогічною була позиція ОСОБА_1 .

Виходячи з наведеного, суддя апеляційного суду вважає, що посилання ОСОБА_1 та його захисника на те, що ОСОБА_1 не автомобілем керував автомобілем є способом уникнення відповідальності.

За таких обставин суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування постановисудді Святошинського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 та закриття справи.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року про визнання винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська