Дата документу 20.09.2019
Справа № 334/4988/19
Провадження № 3/334/1210/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Козлова Н.Ю., за участю прокурора Панченко В.Я., правопорушника ОСОБА_1 , захисника адвоката Руднєва О.О.,

розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженої, яка має на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючої, до адміністративної відповідальності не притягувалася, за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26.06.2019 року № 44-01/294/19 ОСОБА_1 , звільняючись з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Запоріжжя-аеропорт» Запорізької митниці ДФС, являючись суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, перед звільненням.

Наказом начальника Запорізької митниці ДФС від 16.02.2017 року № 71-о ОСОБА_1 була призначена на посаду головного державного інспектора сектору моніторингу ризикових операцій управління протидії митним правопорушенням Запорізької митниці ДФС, а відповідно до наказу Запорізької митниці ДФС від 17.05.2017 року № 216-о їй присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової та митної справи IV рангу».

Згідно наказу начальника Запорізької митниці ДФС від 05.07.2017 року № 314-о ОСОБА_1 була переведена на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Запоріжжя-аеропорт».

Відповідно до ч.1 ст. 569 Митного кодексу України посадові особи органів доходів 1 зборів є державними службовцями.

Згідно відомостей, зазначених в особовій картці державного службовця № 225, ОСОБА_1 17.02.2017 року прийняла Присягу державного службовця.

Таким чином, відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, а в силу вимог ст. ст. 45, 52 Закону та примітки до ст. 172-6 КУпАП є суб`єктом декларування та суб`єктом правопорушення.

Абзацом 1 частини другої статті 45 Закону визначено, що особи зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями,

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10.06.2016 року № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 15.06.2019 року за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр) відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Відповідно до пункту 2 Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженого рішенням Національного агентства від 06.09.2016 року № 19, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15.11.2016 року за № 1479/29609, припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування є день видачі трудової книжки суб`єкту декларування, із зазначенням підстав такого припинення.

Рішенням Національного з агентства від 10.06.2016 року № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 959/29089, затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною першою форми визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, шляхом заповнення електронної форми.

Таким чином, ОСОБА_1 , звільняючись з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Запоріжжя-аеропорт» Запорізької митниці ДФС, зобов`язана була подати декларацію, особи яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, не пізніше 20.02.2018 року

В протоколі також вказано, що підставою звільнення ОСОБА_1 у наказі Запорізької митниці ДФС від 06.02.2018 року № 18-о зазначено її заяву від 06.02.2018 року № 97/08-70-04-14, а у розділі 29 особової картки державного службовця № 255 ОСОБА_1 засвідчила своїм підписом про отримання 20.02.2018 трудової книжки. У розділі 15.4 даної особової картки державного службовця № 255 вона своїм підписом 17.02.2017 року засвідчила про те, що ознайомлена та зобов`язалась дотримуватись з вимогами Закону.

Згідно з відомостями із Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Реєстр), ОСОБА_1 зареєструвалася у ньому 24.01.2017 року.

При перегляді дій користувача Реєстру, які вчинила ОСОБА_1 за період 06.02 - 23.02.2018 року, встановлено, що дії по заповненню декларації особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, розпочала лише 22.02.2018 року о 19 год. 14 хв. і подала її в той же день о 20 год. 55 хв. (унікальний ідентифікатор декларації «3967d7b1-696f-4f29-а185-е99сdа913bеd»), при цьому перешкод у доступі до Реєстру в неї не встановлено.

Як зазначено в протоколі, ОСОБА_1 свідомо не вчиняла дії із наміром вчасно подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

У своєму поясненні вона вказує, що причиною несвоєчасної подачі декларації перед звільненням є несвоєчасна реєстрація її нового електронного цифрового підпису, який вона отримала своєчасно.

Разом з тим, згідно з відомостями, зазначеними на офіційному сайті Інформаційно-довідкового департаменту ДФС України, їй видано сертифікати нового ключа електронного цифрового підпису із початком строку дії 19.02.2018 року.

При перегляді відомостей зазначених у Реєстрі щодо суб`єкта декларування ОСОБА_1 встановлено, що нею лише 22.02.2018 о 18 год. 55 хв. проведено реєстрацію нового ключа електронного цифрового підпису.

Поважних причин, які б перешкодили вчасно подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, ОСОБА_1 не вказано і в ході збору матеріалів по даному факту не встановлено.

Перед початком судового розгляду справи ОСОБА_1 було роз`яснено її права у відповідності до ст. 268 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що перед звільненням 19.02.2018 року вона отримала новий електронний ключ, за допомогою якого вона отримувала необхідні їй відомості з особистого електронного кабінету на сайті ДФС. 20.02.2018 року, тобто в день звільнення, після отримання відомостей про її дохід з бухгалтерії роботодавця вона здійснила спроби подати декларацію через сайт НАЗК, але вхід їй здійснити не вдалося через помилку системи.

Скориставшись функцією «Я загубив/змінив свій приватний ключ», система видала повідомлення «виникла помилка при автентифікації користувача (Помилка. Змінився ЕЦІ. Очікується розгляд заявки адміністратором)».

ОСОБА_1 також пояснила, що неодноразово спробувала виправити помилки які видавала «система», а також неодноразово зверталась за допомагаю до служби технічної підтримки сайту НАЗК, надсилаючи скріншоти екрану та зазначивши про проблему (два листа 20.02.2018 року (17 год. 04 хв., 17 год. 45 хв.), а також лист від 21.02.2018 (22 год. 13 хв). Після отримання нею нового електронного ключа у короткі строки 22.02.2018 року вона подала необхідну декларацію.

Таким чином, нею було зроблено все можливе для своєчасного подання декларації. Умислу на неподання зазначеної декларації вона не мала, оскільки була обізнана про адміністративну відповідальність.

ОСОБА_1 також пояснила, що 12.06.2019 року, їй зателефонували з номера НОМЕР_1 , представившись співробітниками НАЗК, повідомили про наявність запрошення до НАЗК за адресою: м. Київ, бульвар Дружби Народів, 28, 6 поверх, каб. 609, 12.06.2019 о 12.00 год. Також по телефону їй було повідомлено що таке запрошення було направлене їй в електронному вигляді та поштою. Проте, останніх вона не отримувала, а згодом надала пояснення до НАЗК в електронному вигляді.

Прокурор Панченко В.Я. в судовому засіданні висловила думку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, зокрема, зазначила, що матеріалами адміністративного протоколу підтверджується несвоєчасність подання на офіційному веб-сайті НАЗК декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування перед звільненням. Вважала, що поважних причин неподання такої декларації співробітниками НАЗК не встановлено і просила призначити ОСОБА_1 мінімальне покарання в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Захисник адвокат Руднєв О.О. повністю підтримав позицію ОСОБА_1 , заперечуючи проти адміністративного протоколу, та зауважив, що ОСОБА_1 не мала прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6, який є обов`язковою ознакою для наявності його складу, а також вважав, що поважними причинами неподання вищезазначеної декларації були некоректна робота електронної системи НАЗК. У зв`язку з цим та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП просив закрити провадження по даній адміністративній справі.

Заслухавши доводи прокурора, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника, дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно ч. 2 ст.7, ст. 245 та ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена відповідальність. Склад адміністративного правопорушення складає: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Не заперечуючи обставину, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що вона порушила порядок, передбачений ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», суд не погоджується із твердженням, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, виходячи з наступного.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом і його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, а тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання декларації.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , являючись суб`єктом, визначеним у п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», не своєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, тим самим порушила норми ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в чому вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

З пояснень ОСОБА_1 , а також із роздрукованих скріншотів, наданих стороною захисту для підтвердження вищезазначених пояснень, суд вбачає, що ОСОБА_1 здійснила усі необхідні дії для подання декларації перед звільненням. Після неодноразових безрезультативних спроб, ОСОБА_1 отримала новий електронний цифровий підпис, за допомогою якого 22.02.2019 року необхідна декларація була нею подана.

Таким чином, вбачається, що в несвоєчасному поданні ОСОБА_1 електронної декларації відсутня її вина як у формі прямого, так і непрямого умислу, оскільки вона намагалася подати декларацію в день її звільнення 20.02.2018 року, що підтверджується роздруківками скриншотів.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, включає в себе несвоєчасне подання декларації без поважних причин. Проте, суд вважає, що у ОСОБА_1 була поважна причина, через яку вона не мала об`єктивної можливості подати декларацію затримка з виготовленням нового ЕЦП, оскільки попередній ЕЦП не застосовувався системою НАЗК через поломку.

З листа Вищого спеціалізованого суду України № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язанні з корупцією» вбачається, що за наявності поважних причин на неподання декларації відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП виключається.

Суд вважає, що за відсутності суб`єктивної та об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП, не може наступати відповідальність, а тому провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП, є недоведеною та необґрунтованою.

Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може однозначно без сумнівів і застережень розцінюватись як правопорушення передбачене тією чи іншою статтею.

Встановлені у суді обставини не підтверджують у бездіяльності ОСОБА_1 суб`єктивної сторони інкримінованого правопорушення, а тому, враховуючи принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд приходить до висновку, що порушення ОСОБА_1 строків подання декларації не створює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Керуючись ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», ч. 1 ст. 172-6, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 280, 283-285 КУпАП,

УХВАЛИВ :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 КпАП України та ч.1 ст. 287 КпАП України.

Суддя Н.Ю.Козлова