Справа № 359/4640/19 Головуючий у І інстанції Кабанячий Ю.В.
Провадження № 33/824/2696/2019 Доповідач у 2 інстанції Шроль В. Р.
Категорія ст. 471 МК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду В.Р.Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Львівська область, постійно проживає у АДРЕСА_1 , працює: власник компанії «Ergot Ltd» в м. Лондон, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 16.03.2017, орган, що видав: 5901, запис № 113, реєстраційний номер: НОМЕР_2 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.471 МК України у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн., без конфіскації валюти, вилучені грошові кошти у розмірі 1400 фунтів стерлінгівповернуто ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 384 грн. 20 коп. судового збору та понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 42 грн. 91 коп.,

В С Т А Н О В И В :

22.04.2019 о 14 год. 10 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «F» ДП МА «Бориспіль» громадянин України ОСОБА_1 , що прибув з Великобританії м. Лондон літаком авіакомпанії «RYANAIR», рейсом FR3677, обрав канал, позначений символами «зелений коридор», а після перетину «зеленої лінії» у нього було виявлено готівку в розмірі 10000 фунтів стерлінгів, що знаходились в одному з відділень рюкзака (ручна поклажа). Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином України ОСОБА_1 , який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівкових коштів в обсязі, що підлягають обов`язковому письмовому декларуванню відповідно до Постанови Правління НБУ № 3 від 02.01.2019 «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей» та Постанови Правління НБУ №5 від 02.01.20149 «Про затвердження Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті», є порушенням митних правил.

З виявленої суми ОСОБА_1 було пропущено 8600 фунтів стерлінгів (еквівалент 9946 євро згідно курсу НБУ станом на 22.04.2019 року), за протоколом про порушення митних правил вилучено 1400 фунтів стерлінгів.

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн., без конфіскації валюти, а вилучені грошові кошти у розмірі 1400 фунтів стерлінгів повернуто ОСОБА_1 Обґрунтовуючи постанову, суддя зазначив про те, що грошові кошти, які виявлені у ОСОБА_1 є його доходом від офіційного джерела, який отриманий внаслідок виплати заробітної плати, а тому конфіскація цих коштів, на які розраховував ОСОБА_1 покладе на нього «індивідуальний надмірний тягар». Крім того, діяння ОСОБА_1 не спричинило державі будь-якої шкоди, а тому стягнення у виді конфіскації валюти не відповідає характеру вчиненого правопорушення, що виразилося у порушенні процедури переміщення через кордон товарів, і не є співрозмірним скоєному.

В апеляційній скарзі представник Київської митниці ДФС просить постанову скасувати та постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та застосувати до нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн., та конфіскації затриманої по справі валюти в розмірі 1400 фунтів стерлінгів. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на необґрунтованість посилання судді на положення ст.1 Першого протоколу до Конвенції захисту прав людини і основоположних свобод, оскільки застосування норм щодо неможливості конфіскації предмету правопорушення лише за умови відповідності обставин справи певним вищенаведеним критеріям та умовам, зокрема і тим, коли виконання норми національного законодавства порушує основні прав громадянина - правопорушника, а також коли вартість предмета правопорушення у співвідношенні з майновим (фінансовим) станом порушника настільки значна, що конфіскація може істотно вплинути на майновий (фінансовий) стан порушника. Вважає, що при винесенні постанови судом не враховано, що шкода від вчиненого ОСОБА_1 порушення полягає саме в неповазі до встановленого українського державного порядку переміщення відповідного товару (валюти) через митний кордон, в нехтуванні та приниженні зазначення норм національного права в житті українського суспільства та у ігноруванні громадянського обов`язку правосвідомості.

Заслухавши представника Київської митниці ДФС, який підтримав апеляційну скаргу, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як пояснила особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, він є єдиним власником компанії «Ergot Ltd» в м. Лондоні, тобто директором, що підтверджується витягом з реєстру компанії Великобританії, копією електронної декларації за останній фінансовий рік, в якій зазначено прибуток від підприємницької діяльності його власної компанії, як зарплата директора у сумі 8160 фунтів стерлінгів та дивіденди у сумі 20000 та від здачі в оренду власної нерухомості у сумі 14708 фунтів стерлінгів, що підтверджується витягом з договорів оренди лондонської квартири, яка є його власністю, та випискою з його рахунку від агенції нерухомості Life Residential. Вилучена працівниками митниці валюта є його доходом від офіційного джерела як отримана внаслідок виплати заробітної плати, тобто, є для нього приватною власністю, що підтверджується довідками банку « HALIFAX », в якому ним було знято кошти в період за квітень 2019, у сумі 13000 фунтів стерлінгів. Зазначає, що знав про необхідність письмового декларування валюти у розмірі понад 10 000 одиниць, проте не звернув уваги на те, що мова йде про «євро», а не «фунт стерлінгів».

Висновки судді про доведеність факту порушення ОСОБА_1 митних правил за обставин, наведених у постанові, крім особистого визнання винуватості, стверджуються зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил №0200/12500/19 від 22.04.2019 року (а.с.2-6); протоколом опитування в справі про порушення митних правил №0200/12500/19 від 22.04.2019 року (а.с.7-10); даними доповідної записки головного державного інспектора ВМО №10 митного поста «Аеропорт-Бориспіль» Київської митниці ДФС Михайловської В.В. (а.с.11-12); описом предметів від 22.04.2019 (а.с.13-14); актом проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №3 (а.с.15) та іншими.

На підставі сукупності доказів суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.471 МК України та на законних підставах наклав на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. без конфіскації вилученої валюти. За своїм видом та розміром накладене на ОСОБА_1 стягнення сприяє досягненню визначеній у ст.23 КУпАП меті адміністративних стягнень та відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, закріпленого у ст.1 Першого протоколу до Конвенції захисту прав людини і основоположних свобод.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого посилання судді на положення ст.1 Першого протоколу до Конвенції захисту прав людини і основоположних свобод, оскільки провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення та Митного кодексу України, не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, відповідно до ч.1 ст.1 МК України, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. При цьому, відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» № 1906-VI від 29.06.2004 року, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (див. рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

Таким чином, оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини виходить із оцінки забезпечення «справедливого балансу» / дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п.п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, п.п.31, 34 рішення у справі «Ісмаїлов проти РФ» від 06 листопада 2008 року).

Правильне застосування законодавства незаперечно становить суспільний інтерес, проте із урахуванням обставин даної справи, конфіскація вилученої валюти не відповідатиме принципу пропорційності (справедливої рівноваги між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав конкретної особи), а необхідна рівновага не буде забезпечена, якщо відповідна особа буде нести «особистий і надмірний тягар».

Приймаючи рішення про відсутність підстав для конфіскації вилученої у ОСОБА_1 валюти, суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що конфіскація вилучених грошових коштів істотно вплине на майновий станОСОБА_1 , оскільки доказами по справі підтверджено їх походження як прибутку від підприємницької діяльності та заробітної плати, а, тому, втручання у право власності ОСОБА_1 не може вважатись пропорційним, оскільки спричинить для нього «надмірний тягар».

Висновок судді про те, що накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн. без конфіскації вилученої валюти буде досягнутий, у даному випадку, розумний баланс між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, є вірним.

Порушень процесуальних норм, які б могли слугувати підставами для скасування рішення судді не встановлено.

За таких обставин постанова є законною.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 -без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Р. Шроль