Номер провадження: 33/813/938/19
Номер справи місцевого суду: 520/5097/19
Головуючий у першій інстанції Войтов Г.В.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Павлючук Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Врони Андрія Валентиновича на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 18 червня 2019 року, в якій виправлено описку постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР№128688 від 05 березня 2019 року, складеному ДОП СП Київського ВП ГУМП в Одеській області, ОСОБА_1 . 03 березня 2019 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 2 знаходячись на паркові ГРЦ «Сіті Центр», розбила фару автомобіля, чим порушила громадський порядок, та скоїла адміністративне правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 18 червня 2019 року, в якій виправлено описку постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, провадження закрито на підставі ст. 38 КУпАП.

Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 через представника - адвоката Врону А.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що: 1) ОСОБА_1 своїми діями не порушувала громадський порядок; 2) згідно висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, при закритті провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Врона А.В. підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Представник потерпілої особи ОСОБА_2 - адвокат Докукіна С.П. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 03 березня 2019 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 2 знаходячись на паркові ГРЦ «Сіті Центр», розбила фару автомобіля, при цьому перебуваючи у громадському місці в присутності інших громадян, нецензурно лаялась та здійснювала інші події, що порушували громадський порядок та спокій громадян, тим самим вчинила дрібне хуліганство - адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Диспозицією ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, а саме за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Всупереч доводів апеляційної скарги, вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР№128688 від 05 березня 2019 року, який підписано правопорушником без будь-яких зауважень, поясненнями ОСОБА_1 від 05.03.2019 року, протоколом опитування свідка - ОСОБА_3 (а.с.1, 6, 31-32).

Доказів, які б спростовували встановлені обставини, матеріали справи не містять та ОСОБА_1 до суду не надано.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, всупереч доводів апеляційної скарги, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Апеляційний суд переглядає справу в межах досліджених судом першої інстанції матеріалів адміністративної справи.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 своїми діями не порушувала громадський порядок є необґрунтованими.

Відповідно до ст.173 КУпАП до дрібного хуліганства відносять нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

До відповідальності притягуються громадяни, які в гучній розмові в громадських місцях використовують нецензурну лайку, образи і грубі слова. Нецензурна лайка - це одна з грубих форм неповаги до громадської моральності, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності.

У правовій літературі зазначається, що незалежно від того у зв`язку, з якими обставинами особа висловлює своє роздратування у формі нецензурної лайки, вона скоює проступок, за який підлягає відповідальності в адміністративному порядку.

До поняття «інші подібні дії» слід віднести такі прояви дрібного хуліганства, як: пошкодження або знищення чужого майна. Сюди відносяться такі проступки як навмисне биття посуду в кафе, пошкодження чужого автомобіля.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце. За визначенням закону, це місце, де знаходяться (проводять дозвілля інші люди, і яке не є об`єктом особистої власності. Такими місцями є парки, театри, парковки, вулиці, магазини, різноманітні установи.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Отже, твердження апелянта, наведені в апеляційній скарзі про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП є безпідставними.

Доводи представника апелянта щодо відсутності ОСОБА_1 в суді першої інстанції є необґрунтованими, оскільки апеляційним судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в судове засідання 24 травня 2019 року правопорушник не з`явилася, була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про відкладення розгляду справи (а.с.33). Аналогічна заява про відкладення розгляду справи була надана ОСОБА_1 30 травня 2019 року (а.с.37). 18 червня 2019 року ОСОБА_1 , яка була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилась, направивши засобом поштового зв`язку заяву про закриття адміністративної справи відносно неї у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.42-44).

Посилання апеляційної скарги на висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, носить рекомендаційний характер, тому посилання на нього апелянтом є безпідставним.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Наявність вини ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Врони Андрія Валентиновича залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 18 червня 2019 року, в якій виправлено описку постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г.Журавльов