Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/76/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Замша О. В.
Категорія - 172-6 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Драний В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2019 року.року. Суддя Кропивницького апеляційного суду Драний В.В., при секретарі Кримській Ю.О., за участі особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, прокурора Гуземи О.А., розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 січня 2019 року.

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, працює начальником відділу освіти Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 січня 2019 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.

Відповідно до постанови суду ОСОБА_3, перебуваючи на посаді начальника відділу освіти Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області, являючись суб'єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, у порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив у десятиденний термін Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані після отримання 22.05.2018 року доходу (у вигляді грошових коштів) у розмірі 100000 грн., згідно договору емфітевзису від 22.05.2018 року, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 01.01.2018 року, тобто 88100 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Також, ОСОБА_3, перебуваючи на посаді начальника відділу освіти Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області, являючись суб'єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, у порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив у десятиденний термін Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані після отримання 03.02.2017 року доходу (у вигляді грошових коштів) у розмірі 250000 грн., згідно договору емфітевзису від 03.02.2017 року, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 01.01.2017 року, тобто 80000 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1600 грн., а станом на 01 січня 2018 року - 1762 гривень, тобто розмір отриманого ОСОБА_3 03.02.2017 року доходу у розмірі 250000 грн., згідно договору емфітевзису від 03.02.2017 року, та доходу у розмірі 100000 грн. отриманого 22.05.2018 року, згідно договору емфітевзису від 22.05.2018 року перевищує 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 959/29089, суб'єкти декларування письмово повідомляютьНАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу 2 зазначеного порядку повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування подається через електронну мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб'єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Проте, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_3 до НАЗК не подав.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.01.2019 року, ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що факт не подачі повідомлення про суттєві зміни у майновому стані до НАЗК він не заперечує. Вказує, що мав грошові зобов'язання (борг) перед ОСОБА_4, з яким домовився укласти договори емфітевзису від 22.05.2018 року та 03.02.2017 року. Після оформлення та підписання договорів з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з їх змістом не ознайомлювався, а тому не знав про суму, зазначену у договорах. Через неуважність не подав відповідно відомостей про зміну майнового стану.

Окрім того, не подача вказаних відомостей пов'язана з тим, що кошти фактично ним не отримувались, так як боргові зобов'язання виникли між ним та ОСОБА_6 приблизно у 2013 році. Укладання вказаних вище угод між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було гарантом повернення раніше виниклих грошових зобов'язань.

Також, вказує, що суд першої інстанції вирішуючи питання про наявність у його діях складу адміністративного корупційного правопорушення, не враховував суб'єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини. Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних про форму його вини, а саме, про наявність прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та жодних доказів на підтвердження такого умислу.

Вказує також на те, що прокурором у судовому засіданні не надано доказів, які б вказували на те, що він не подавши повідомлення про суттєві зміни майнового стану мав умисел, спрямований на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес, так як кошти ним не отримувались.

Відсутність умислу, спрямованого на вчинення корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, свідчить про відсутність однієї із складових його елементів, а саме суб'єктивної сторони, а отже і складу адміністративного правопорушення в цілому.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Проте, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 інкримінуються те, що він перебуваючи на посаді начальника відділу освіти Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області, являючись суб'єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, у порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив у десятиденний термін НАЗК про суттєві зміни у майновому стані після отримання 22.05.2018 року доходу (у вигляді грошових коштів) у розмірі 100000 грн., згідно договору емфітевзису від 22.05.2018 року, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 01.01.2018 року, тобто 88100 грн., та після отримання 03.02.2017 року доходу (у вигляді грошових коштів) у розмірі 250000 грн., згідно договору емфітевзису від 03.02.2017 року, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 01.01.2017 року, тобто 80000 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно із ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відповідальність настає у разі неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу. При цьому склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-6 КУпАП, є формальним, характеризується недодержанням різноманітних правил, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, виражається у бездіяльності суб'єктів декларування, зокрема неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство.

Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов'язані з'ясувати зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Частиною 7 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_3 надав пояснення, відповідно до яких не заперечував факту того, що не подав повідомлення про суттєві зміни у майновому стані до НАЗК.

При цьому пояснив, що мав грошові зобов'язання (борг) перед ОСОБА_4, які виникли у 2013 році. З метою погашення боргу, домовився з ОСОБА_4 щодо укладання договорів про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), які були укладені 22.05.2018 р. з ОСОБА_5 та 03.02.2017 р. з ОСОБА_4 Грошові кошти від вказаних осіб він не отримував, у зв'язку з чим його майновий стан не змінився, тому він не подавав повідомлення до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

На підтвердження своїх пояснень ОСОБА_3 надав суду належним чином завірені заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Відповідно до вказаних заяв ОСОБА_3 тривалий час користувався послугами фермерського господарства, яке належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4, зокрема використовував техніку для обробітку своїх земельних ділянок, та інше.

Розрахунок за надані послуги ОСОБА_3 не проводив у зв'язку з відсутністю коштів. ОСОБА_5 та її син ОСОБА_4 домовились з ОСОБА_3 та уклали договори про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) 22.05.2018 р. та 03.02.2017 р., посвідченні приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу ОСОБА_7

Відповідно до договорів емфітевзису, ОСОБА_3 передав право володіння та право цільового користування належні йому на праві власності земельні ділянки площами 5,6294 га і 23,6000 га, розташовані на території Бобринецької міської ради Бобринецького району Кіровоградської області, за одноразову плату в розмірі 100000 і 250000 грн. за весь строк дії цього договору. Сторони домовились, що емфітевт сплатив зазначені суми в розмірі 100000 грн. та 250000 грн. власнику, готівкою повністю до підписання цього договору та своїм підписом під цим договором, власник підтверджує факт повного розрахунку за договором і відсутність щодо емфітевта будь-яких претензій фінансового характеру

Разом з цим, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зазначили, що у своїх письмових поясненнях від 17.11.2018 р., де вони вказали що передали кошти ОСОБА_3, вони мали на увазі умови письмової угоди, тобто те що було записано і посвідчено нотаріусом, проте кошти за укладеними договорами ОСОБА_3 фактично не передавались.

Отже, оскільки борг у ОСОБА_3 виник за надання послуг з обробітку земельних ділянок то в рахунок забезпечення виконання своїх зобов'язань ОСОБА_3 було укладено вказані договори для забезпечення розрахунку. Таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не передавали грошові кошти ОСОБА_3

Окрім того, відповідно до пояснень приватного нотаріуса Бобринецького районного нотаріального округу ОСОБА_7 від 03.12.2018 р., вона дійсно посвідчувала договір емфітевзису № 570 від 22.05.2018 між власником земельної ділянки ОСОБА_3 та правокористувачем ОСОБА_8 та договір емфітевзису № 93 від 03.02.2017 між власником земельної ділянки ОСОБА_3 та правокористувачем ОСОБА_4 Однак, у момент розрахунку з ОСОБА_3 вона присутня не була, яким чином, коли саме були проведені розрахунки за вказаними договорами їй невідомо (а.с. 64-65, 151-152).

Вказані пояснення ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, повністю узгоджуються з поясненнями ОСОБА_3 даними під час перевірки дотримання вимог антикорупційного законодавства та під час судового розгляду у суді першої інстанції та апеляційного перегляду справи. При цьому, пояснення ОСОБА_3 є незмінними послідовними та логічними (а.с.30-31, 66-67, 117-118,153-154, 167).

Частина 2 статті 251 КУпАП регламентує, що обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Проте, перевіркою матеріалів справи встановлено, що факт відсутності грошових розрахунків за договорами емфітевзису від 03.02.2017 р. та 22.05.2018 р., відповідно неотримання доходу ОСОБА_3 від укладання договорів емфітевзису з ОСОБА_5 та ОСОБА_4, належними та допустимим доказами неспростовний.

Зокрема, матеріали справи не містять відомостей про проведення розрахунків та виконання грошових зобов'язань. Відсутні відповідні копії документів про проведення таких розрахунків, копії інших документів, пов'язаних з укладенням та виконанням вказаних договорів, додатки до договорів, розписки про отримання грошових коштів.

Інші наявні в справі докази, доводять лише факт укладання ОСОБА_3договорів про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), які були укладені 22.05.2018 р. з ОСОБА_5 та 03.02.2017 р. з ОСОБА_4 та неподання ОСОБА_3 повідомлення про суттєві зміни в майновому стані поза межами встановленого Законом десятиденного строку.

Враховуючи викладене, за відсутності таких об'єктивних даних, вважаю, що ОСОБА_3 не порушував вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки у нього не виникло обов'язку повідомлення про суттєві зміни у майновому стані у зв'язку з тим, що він не отримав доходу від надання в користування земельних ділянок, отже у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, оцінивши докази у справі у їх сукупності, з точки зору належності, допустимості та достатності для висновку про вчинення особою адміністративного правопорушення, вважаю, що у справі відсутні докази винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 січня 2019 року, щодо ОСОБА_3 - скасувати, прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду В.В. Драний