Справа № 750/74/19 Суддя в І-й інстанції Косенко А.В.
Провадження № 33/824/2246/2019 Суддя в 2-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю: особи, провадження у справі щодо якої закрите ОСОБА_1 , його захисника Мельника Ф.В., іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_3, розглянувши справу за апеляційною скаргою іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 на постанову судді Макарівського районного суду Київської області від 16 квітня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Макарівського районного суду Київської області від 16 квітня 2019 року провадження у справі про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 124 КУпАП закрите у зв`язку із відсутністю у його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 у вину було поставлено те, що він 22 грудня 2018 року, близько 16 години 05 хвилин, на 41 кілометрі + 920 м. автодороги М06 Київ - Чоп, в напрямку м. Києва, керуючи автомобілем «Nissan X-Trail», номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог пунктів 2.3 «б», 12.1, 13.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes - Benz Vito 116 CDI», номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Закриваючи провадження у справі щодо ОСОБА_1 суддя місцевого суду указав на те, що зібрані матеріали не містять доказів вчинення останнім порушень ПДР України, які би перебували у причинному зв`язку із наслідками у виді зіткнення транспортних засобів, що свідчило про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Суддя місцевого суду вказав на те, що саме порушення вимог п. 2.3 «б» та п.12.1 ПДР України іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 перебували у причинному зв`язку із наслідками у виді зіткнення транспортних засобів.

В апеляційній скарзі іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послалася на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Вважав те, що поза увагою судді місцевого суду залишилась та обставина, що він керував транспортним засобом у крайній лівій смузі руху, а водій ОСОБА_1 рухався за ним. Із урахуванням складних погодних умов на автомобільній дорозі, водій ОСОБА_1 не обрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення транспортних засобів у момент заносу керованого ним автомобіля. На думку апелянта, факт заносу керованого ним автомобіля створив небезпеку для руху керованого ОСОБА_1 автомобіля, що вимагало від нього негайного вжиття заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, натомість останній, у порушення вимог п.12.3 ПДР України не вжив таких заходів. Окрім цього, апелянт вказав на проведений за його замовленням висновок експертного автотехнічного дослідження № 33/19 від 14.03.2019 року, результати якого підтвердили його доводи в частині наявності у діях ОСОБА_1 порушень п.12.3 ПДР України які перебували у причинному зв`язку із наслідками у виді зіткнення транспортних засобів. Просив постанову судді скасувати та ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу, особа, провадження у справі щодо якої закрите ОСОБА_1 указав на необґрунтованість її доводів. Вважав необґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_2 у крайній лівій смузі руху. На його думку, ці твердження спростовуються схемою місця дорожньо-транспортної пригоди та фотознімками із місця пригоди. Звернув увагу на те, що автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 виїхав на його смугу руху не очікувано і раптово, що свідчить про відсутність у його діях порушень п.13.1 ПДР України. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді без зміни.

Вислухавши пояснення:

іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , та його представника ОСОБА_3, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;

особи, провадження щодо якої закрите ОСОБА_1 та його захисника Мельника Ф.В., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали її доводи необґрунтованими та просили залишити її без задоволення;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляджу на таке.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у вину поставлене порушення вимог п.п. 2.3. б,12.1 і 13.1 ПДР України.

Пунктом 12.1. ПДР України визначено те, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 13.1. ПДР України визначено обов`язок водія залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Між тим, матеріали справи не містять доказів того, що у дорожній обстановці яка склалася перед зіткненням автомобілів «Nissan X-Trail» та «Mercedes - Benz Vito 116 CDI» водій ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції.

Поняття безпечної дистанції надане у п. 1.10. ПДР України. Відповідно до цього пункту ПДР, «безпечна дистанція» - це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разу його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу , що рухається позаду запобігти зіткненню без будь-якого маневру. Аналіз цієї правової норми дає підстави стверджувати те, що її положення застосовуються лише у дорожній ситуації, коли транспортні засоби рухаються в одній смузі руху і передній транспортний засіб здійснює зменшення швидкості руху, у тому і шляхом раптового гальмування до зупинки. Між тим, матеріали справи указують на те, що зіткнення транспортних засобів відбулося за іншої дорожньої обстановки. Так, матеріали справи указують на те, що ДТП сталася за умови, коли автомобілі «Mercedes - Benz Vito 116 CDI» з причепом на якому перебував автомобіль та автомобіль «Nissan X-Trail» рухалися у крайній смузі руху, автомобіль «Mercedes - Benz Vito 116 CDI» здійснив перестроювання у праву смугу руху, у процесі виконання цього маневру автомобіль «Mercedes - Benz Vito 116 CDI» втратив керованість внаслідок чого причеп із автомобілем відірвався, автомобіль «Mercedes - Benz Vito 116 CDI» розвернуло та під кутом винесло на крайню ліву смугу руху, по якій рухався автомобіль «Nissan X-Trail», де і відбулося зіткнення цих автомобілів шляхом контактування передньої частини автомобіля «Nissan X-Trail» із лівою боковою частиною автомобіля «Mercedes - Benz Vito 116 CDI». Ці обставини стверджуються поясненнями водія ОСОБА_1 , поясненнями свідка ОСОБА_4 , водія вантажного автомобіля DAF, який у наведеній дорожній ситуації був очевидцем події, наявними у справі фотоматеріалами, схемою місця ДТП, зафіксованими пошкодженнями обох автомобілів. Наведене у свої сукупності указує на помилковість висновків поліцейських, які складали протокол про адміністративне правопорушення в частині порушення ОСОБА_1 вимог п.13.1. ПДР України оскільки автомобіль «Mercedes - Benz Vito 116 CDI», який рухався попереду, не здійснював зменшення швидкості руху аж до зупинки автомобіля, а виконував маневр перестроювання на іншу смугу руху, звідки у некерованому стані під кутом близьким до прямого виїхав на смугу руху автомобіля «Nissan X-Trail», «Mercedes - Benz Vito 116 CDI». У даній дорожній ситуації відсутні підстави стверджувати про порушення водім ОСОБА_1 вимог п.13.1. ПДР України та необґрунтованості висунутого обвинувачення у цій частині.

На думку суду відсутні підстави стверджувати про наявність у діях водія ОСОБА_1 порушень вимог п.12.1. ПДР України, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів того, що водій ОСОБА_1 в зазначеній вище дорожній обстановці не вибрав безпечної швидкості руху. При цьому суд вважає, що факт зіткнення автомобілів «Mercedes - Benz Vito 116 CDI» та «Nissan X-Trail» не може безумовно свідчити про недотримання водієм ОСОБА_1 вимог ПДР України які регламентують обрання безпечної швидкості руху. Із урахуванням зазначених вище обставин зіткнення транспортних засобів, а також відсутності об`єктивних даних які би указували на конкретну швидкість руху автомобіля «Nissan X-Trail» відсутні підстави стверджувати про порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.12.1. ПДР України.

Щодо порушень п. 2.3. б ПДР України, то цим пунктом передбачені загальні обов`язки водія по забезпеченню безпеки дорожнього руху , а тому не дотримання вимог лише цього пункту ПДР України не може перебувати у причинному зв`язку із будь-якою ДТП, причиною чого завжди є порушення тих вимог ПДР, які регламентують конкретні дії водіїв (вибір швидкості, дотримання безпечної дистанції, дії у випадку небезпеки для руху, тощо).

Врахувавши наведені обставини, суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на законних підставах закрив провадження у справі із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга не містить доводів, які би указували на таку неповноту проведеного судового розгляду, чи такі порушення вимог КУпАП, які би були підставою для скасування постанови у частині закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 із підстав відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, суд звертає увагу на те, що зазначені вище докази, якими спростовуються висновки поліцейських про наявність у діях ОСОБА_1 п.п. 2.3.б., 12.1 і 13.1 ПДР України є належними і допустимими та не спростовані іншими доказами.

Щодо пояснень свідка ОСОБА_4 , то суд вважає за можливе прийняти ці пояснення, оскільки сторонами не заявлено клопотань про визнання цього доказу не допусти доказом. Окрім того, суд враховує те, що за клопотанням ОСОБА_2 експертом ОСОБА_5 було проведене дослідження обставин ДТП за участю автомобілів «Mercedes - Benz Vito 116 CDI», номерний знак НОМЕР_2 та «Nissan X-Trail», номерний знак НОМЕР_3 (вказівку на такий номерний знак цього автомобіля суд розцінює як описку експерта, яка не впливає на його висновки, оскільки за змістом висновку експертом проводились дослідження із автомобілем «Nissan X-Trail» номерний знак НОМЕР_1 ). У якості вихідних даних експерт сприйняв пояснення свідка ОСОБА_4 та обґрунтовував ними свої висновки, у тому числі і у ході дачі пояснень у суді. Будь-яких заперечень, щодо неможливості прийняття цих пояснень від сторін не надійшло.

Щодо висновків експерта ОСОБА_6 щодо обставин зазначеної ДТП № 33/19 від 14.03.2019 року та № 91/19 від 09.08.2019 року , то суд їх оцінює наступним чином. Висновок експерта № 33/19 від 14.03.2019 року суд відхиляє, оскільки будь-яких досліджень із застосуванням спеціальних знань цей висновок не містить. Так, фактично у ньому містяться два протилежні за своїм змістом висновки, кожен із яких базується на поясненнях відповідних сторін і фактично є підтвердженням цих пояснень.

Щодо висновку № 91/19 від 09.08.2019 року, то судом він не сприймається у зв`язку із його неповнотою та необ`єктивністю. Зокрема цей висновок не містить його належного обґрунтування чи будь-яких розрахунків які би давали змогу перевірити його правильність. Так, даючи оцінку діям водія «Mercedes - Benz Vito 116 CDI» у дослідницькій частині висновку, експерт обмежився лише посиланням на матеріали справи не навівши належного обґрунтування того, на підставі чого він дійшов до висновку про послідовність та результати дій як водія автомобіля «Mercedes - Benz Vito 116 CDI», так і водія автомобіля «Nissan X-Trail». Висновки про те, що автомобіль «Mercedes - Benz Vito 116 CDI» не покинув свою смугу при виконанні маневру перестроювання, про контролювання водієм цього автомобіля його руху, щодо не вибору водієм автомобіля «Nissan X-Trail» безпечної дистанції експертом будь-яким чином не мотивовані. Як у висновку, так і при наданні пояснень у суді експерт вдався до оцінки пояснень свідка ОСОБА_4 та власного тлумачення цих пояснень. Так зазначена дорожня ситуація свідком ОСОБА_4 у поясненні викладена наступним чином: «… указаний ав-ль почав перестроюватись в мою (крайню праву) смугу по переду мене. При перестроювані с лівої у праву смугу руху причіп почало заносити. Я зменщив швидкість до повної зупинки. Оскільки по переду відірвався причіп який зійшов на узбіча де перевернувся. Після відриву причіпа ав-ль мерседес відкинуло на ліву смугу руху передньою частиною у відбійник…». Між тим, дані пояснення експертом були трактовані як такі, які указували на те, що автомобіль «Mercedes - Benz Vito 116 CDI» не покинув свою смугу руху та зупинився на двох смугах руху одночасно. Експертом не було надано оцінки тому факту, що автомобіль «Mercedes - Benz Vito 116 CDI» зупинився впоперек смуги руху, по якій рухався автомобіль «Nissan X-Trail». Експертом не було дано оцінки факту раптовості маневру та подальшого руху автомобіля «Mercedes - Benz Vito 116 CDI», про що пояснював як ОСОБА_1 , так і свідок ОСОБА_4 . На думку суду, у даній дорожній ситуації дії ОСОБА_1 необхідно би було оцінювати з точки зору виникнення небезпеки для його руху. Між тим, порушення вимог п.12.3 ПДР України ОСОБА_1 у вину не ставилось, а тому суд позбавлений можливості зробити будь-які висновки із цього приводу. За умови розвитку дорожньої ситуації, яка зазначена вище, експертом у висновку не наведено жодного обґрунтування, розрахунків чи мотивів того, на підставі чого він дійшов до висновку про не обрання водієм ОСОБА_1 безпечної швидкості руху та безпечної дистанції. На думку суду, ці висновки експерта ґрунтуються виключно на припущеннях, що не може бути прийнято судом у якості доказу вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.п. 12.1 та 13.1 ПДР України, а відтак і у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Наведене у свої сукупності спростовує доводи апеляційної скарги щодо незаконності висновків судді про відсутність у діях ОСОБА_1 порушень вимог п.п. 12.1 та 13.1 ПДР України.

Щодо доводів апеляційної скарги про допущений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, то матеріали справи не містять достатніх доказів, які би давали підстави стверджувати про наявність такого порушення. Суд звертає увагу на те, що можливості перевірки цієї обставини судом апеляційної інстанції вичерпані, із урахуванням специфіки розгляду та фіксації розгляду справи про адміністративне правопорушення. Судом враховується і те, що на час розгляду справи судом апеляційної інстанції відсутнє і рішення компетентного органу, уповноваженого на розгляд скарг на дії суддів у ході розгляду ними справ. Враховуючи викладене суд вважає, що доводи, викладені у апеляційній скарзі щодо порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення таємниці нарадчої кімнати, то КУпАП не містить поняття «нарадча кімната», що указує на безпідставність апеляційної скарги у цій частині.

Недоліки постанови, які проявились у тому, що у вступній частині постанови було зазначене прізвище не того судді, який розглядав справу, суд розцінює як описку, яка може бути усунута шляхом виправлення описки із застосуванням за аналогією закону положень ст. 379 КПК України.

Ухвалюючи рішення про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд не робить будь-яких висновків щодо дій водія ОСОБА_2 , оскільки оцінка дій цього водія знаходить поза межами компетенції суду при вирішенні питання про наявність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та законності постанови судді місцевого суду у цій частині.

Підстав для скасування чи зміни постанови судді Макарівського районного суду Київської області від 16 квітня 2019 року щодо ОСОБА_1 суд не вбачає у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Макарівського районного суду Київської області від 16 квітня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП залишити без зміни.

Рекомендувати суду першої інстанції виправити описку, допущену в постанові судді Макарівського районного суду Київської області від 16 квітня 2019 року в частині зазначення прізвища судді у мотивувальній частині постанови.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ігнатюк О.В.