КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/796/2522/2019 Головуючий суддя у 1-й інстанції Валігура Д.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 24 травня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Суд встановив, що ОСОБА_1 - головний інженер КП ШЕУ Голосіївського району м. Києва - посадова особа, відповідальна за вулично-шляхової мережі, допустив порушення правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, та не вжив заходів щодо своєчасного ремонту асфальтобетонного покриття, що призвело до пошкодження т/з «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушив п.1.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності; судом не встановлено, які дії ОСОБА_1 утворюють склад адміністративного правопорушення; не досліджено, які саме заходи вживав ОСОБА_1 для забезпечення безпеки дорожнього руху. У протоколі про адміністративне правопорушення від 01.04.2018 року серія ОБ №179541 не містить посилання, на яку саме норму правил, норм чи стандартів було порушено ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 38 Єдиних Правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою КМУ № 198 від 30.03.1994, основними вимогами до транспортно-експлуатаційного стану дорожніх об`єктів є відповідність контрольованих показників окремих їх елементів і об`єктів у цілому ДСТУ 3587-97.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ № 179541 ОСОБА_1 . - головний інженер КП ШЕУ Голосіївського району, м. Києва - посадова особа, відповідальна за експлуатаційний стан дорожнього покриття, порушив правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки допоміжного руху при утриманні дорожнього покриття проїзної частини вулиці, не вжив своєчасних заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху своєчасного ремонту асфальтного покриття, що призвело до пошкодження транспортного засобу «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 чим порушив п. 1.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 140 КУпАП.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що діяв відповідно до своїх посадових обов`язків та вжив відповідні заходи для забезпечення безпеки дорожнього руху. Зокрема він виїхав на місце події, обстежив ділянку просідання асфальтного покриття; місце події також обстежила комісія в складі: ст. майстра, начальника ВТВ ШЕУ Голосіївського району, представника ДЕВГ ПрАТ АК «Київводоканал», представника КП «Київтеплоенерго», також виставлено водоналивний блок, розміщено дорожні знаки «дорожні роботи», «об`їзд перешкоди».

Пояснення ОСОБА_1 об`єктивно підтверджують дослідженими у судовому засіданні доказами: даними витягу із журналу чергового КП ШЕУ у Голосіївському районі м. Києва, в якому зафіксовано просадку асфальтного покриття на місці події; фото з місця пригоди, з яких убачається, що водоналивний блок в наслідок наїзду на нього водієм автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться у проваллі дорожнього покриття безпосередньо під автомобілем «Фольксваген»; даними протоколу про адміністративне правопорушення серія БД №221397 щодо ОСОБА_5 про порушення пункту правил 2.3(б); 12.1; 13.1; 12.3. ПДР за ст. 124 КУпАП; даними акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі про те, що на місці просідання асфальтної ділянки були встановлені відповідні знаки дорожнього руху «дорожні роботи» та «об`їзд перешкоді»; даними акту, складеним комісією в складі: ст. майстра ОСОБА_6 , начальника ВТВ Бузівської О.В. ШЕУ Голосіївського району, представника ДЕВГ ПрАТ АК «Київводоканал», представника КП «Київтеплоенерго», за результатами огляду місця події про те, що аварії на мережах ПрАТ АК «Київводоканал» КП «Київтеплоенерго» та по мережі каналізації пошкодження відсутні.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) для кримінального провадження поширюється Європейським судом з прав людини й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративного правопорушення (справа «Лучанінова проти України», рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейский суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

За таких обставин, доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, дослідженими у судовому засіданні доказами, свого підтвердження «поза розумним сумнівом» не знайшла.

Також є обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративні правопорушення від 01.04.2018 року серія ОБ №179541 щодо ОСОБА_1 не містить посилання, на яку саме норму правил, норм чи стандартів було порушено ним.

Так, частина 1 статті 140 КУпАП, як і частина 4 статті 140 КУпАП є бланкетними (відсилочними) нормами - це норми, які не встановлюють правила поведінки, а мають відсильний характер до іншого нормативного матеріалу, вони не є самостійними регуляторами суспільних відносин і виконують відповідні функції лише спільно з іншими нормами.

Диспозицією ч. 1 ст. 140 КУпАП, до якої відсилає ч. 4 ст. 140 КУпАП (за якою кваліфіковано дії ОСОБА_1 ), передбачено порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, тобто частина 1 статті 140 КУпАП має відсилання відразу до декількох нормативних актів щодо порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць.

Тобто, ознаки правопорушення, за вчинення якого щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративні правопорушення, неможливо уяснити без звернення до інших нормативних приписів.

Із висновку Європейського суду з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» убачається, що у п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод йдеться про необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, право бути детально проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «Ь» п.3 ст. 6 Коніенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллос проти Угорщини»).

Як убачається із протоколу щодо ОСОБА_1 , в ньому вказано, що він вчинив правопорушення, яке передбачене ч.4 ст. 140 КУпАП, однак не зазначено, яку саме норму правил, норм чи стандартів було порушено ним.

Суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП не дотримався всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом, належним чином не оцінив зібрані у справі докази в їх сукупності, формально дослідивши їх, що призвело до ухвалення у справі необґрунтованого та незаконного рішення.

Частина 1 ст. 7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з цим, відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд може дослідити докази, які не досліджувались раніше.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню, а провадження у справі - закриттю у відповідності з п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 24 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.М. Сітайло