3/134/43/2019 Справа №: 134/102/19
П О С Т А Н О В А

15 лютого 2019 року Суддя Зарічанський В. Г.

Крижопільського районного суду Вінницької області

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, громадянина України, одруженого, не працюючого, ІПН - не відомий .

Раніше не притягувався до адміністративної відповідальності.

За ст. 130 ч. 1 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

До Крижопільського районного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії БД № 147813 12.01.2019 року о 03 годині 10 хвилин на а/д Т-02-16 7 км+550 м водій ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом водію ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає в АДРЕСА_2, який керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, висновок лікаря нарколога № 089.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав і пояснив, що він сидів збоку в машині та нікому не передав права керування транспортним засобом, оскільки не мав жодних прав на вказаний автомобіль, так як даний транспортний засіб йому не належить. Просив адміністративну справу закрити в зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що йому ніхто права на керування транспортним засобом не передавав, він сам сів кермо вказаного автомобіля.

З наданого в судовому засіданні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що власником автомобіля є ОСОБА_3. Таким чином, в ОСОБА_1 не було законних підстав на розпорядження вказаним транспортним, зокрема на передачу права його керування, так як він не є власником вказаного вище транспортного засобу.

Також, встановлено, що водія ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Враховуючи те, що факти наведені в протоколі про адміністративне правопорушення від 12.01.2019 серії БД 147813, не підтвердились, про що в суді здобуто достатні, належні та допустимі докази, що наведено вище, за таких обставин ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не може бути притягнутий.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано. При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Як наслідок на переконання суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП є сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В ході судового розгляду в діях ОСОБА_1 не встановлено ознак, які б свідчили про умисну чи необережну форму вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що унеможливлює кваліфікацію його дій за даною статтею.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення правопорушника свідка, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин суд вважає, що справу слід закрити, в зв'язку з відсутністю складу правопорушення в діях ОСОБА_1

Керуючись п. 1 ст.247, ст. ст.283,284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду в 10-ти денний строк з дня винесення постанови.

Суддя: