Справа № 199/617/19
ПОСТАНОВА

іменем України

25.02.2019

місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: м. Кам*янське вул. Будівельників 5/23, який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 13.01.2019 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слідує, що 13.01.2019 о 04-20 годині у м. Дніпрі по вул. Полтавське шосе 11к водій ОСОБА_1, керував автомобілем «Опель Вектра», н.з. KPG 336, знаходився з ознаками алкогольного спяніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду на стан спяніння за допомогою приладу «Драгер» у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 був сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи судовими повістками, які направлялися поштою, а також через офіційний веб-сайт судової влади, тобто судом прийнято вичерпні заходи для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з'явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд адміністративного протоколу відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП без його участі, оскільки він знаходиться за межами України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є обєктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «ОСОБА_2 проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності, систематично не зявляється в судові засідання, визнано можливим розгляд справи у її відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши письмові пояснення правопорушника ОСОБА_1, свідка ОСОБА_3, дослідивши пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, вивчивши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у звязку з наступним.

Відповідно до ст.ст.245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв'язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність для достовірних і безперечних висновків про скоєний на принципах забезпечення доведення вини за ст.129 Конституції України, і визнання провини згідно зі ст.252 КУпАП не може мати наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь- які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протизаконна, винна діяльність (дія або бездіяльність), що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

В своїх письмових пояснень правопорушник ОСОБА_1 провину не визнав та пояснив, що 13.01.2019 року приблизно о 03-00 годині він знаходився в автомобілі марки Опель Вектра на заправці «Окко», яка розташована за адресою вул. Полтавське шосе в м. Дніпро. В автомобілі також знаходився його знайомий ОСОБА_3 Вони спілкувалися та пили каву. Через де який час до них під*їхав екіпаж патрульної поліції, які попросили предявити права та документи на автомобіль. Він предявив документи та повідомив робітникам поліції, що автомобілем ніхто не керує. Поліцейські почали йому затверджувати, що він знаходиться в нетверезому чи наркотичному спянінні та керував автомобілем. Він попросив інспекторів предявити фото чи відео фіксацію, на що почув відмову. Він відмовився на місці проходити медичний огляд. Після чого він з ОСОБА_3 пішов в приміщення заправки, де вони продовжували пити каву. Через годину до них знов під*їхав патрульний екіпаж, який привіз двох свідків у присутності яких склали на нього адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУоАП. Свідки під диктовку поліцейських підтвердили, що він відмовився від проходження медогляду. Потім його автомобіль забрали на штраф майданчик.

В своїх письмових пояснень свідок ОСОБА_3 пояснив, що 13.01.2019 року приблизно о 03-00 годині він знаходився разом зі своїм знайомим ОСОБА_1 на заправці «Окко», яка розташована по вул. Полтавське шосе в м. Дніпро. Вони стояли та пили каву і в цей час до них під*їхав екіпаж патрульної поліції. Патрульні попросили надати документи на автомобіль. ОСОБА_1 надав документи та повідомив робітникам поліції, що автомобілем ніхто не керує. Поліцейські почали пропонувати ОСОБА_1 пройти тест на спяніння за допомогою приладу «Драгер». ОСОБА_1 відмовився, оскільки автомобілем не керував. Після цього патрульні уїхали, а він з ОСОБА_1 пішли в приміщення заправки. Через годину до них знов під*їхав патрульний екіпаж, який привіз двох свідків у присутності яких склали на ОСОБА_1 адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУоАП, а автомобіль забрали на штраф майданчик.

Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5 які були відібрані під диктовку на заздалегідь підготовлених бланках, щодо суті правопорушення, передбачені ст. 130 КУоАП, зокрема відносно способу вчинення протиправного діяння особою та порядку проведеного огляду на місці. Натомість цього, свідок повинен добровільно та самостійно пояснити те, що відомо йому з приводу вчиненого правопорушення, тільки в такому разі пояснення можуть мати об*активний характер та використовуватися як достовірний доказ вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину, отже, надання свідкові для заповнення пояснень в яких вже наведено зміст пояснень, становить для нього наперед встановлене значення, а отже визначає хід повідомлених ним обставин, що не відповідає критерію добровільності.

Також суд констатує факт, що відповідно до пояснень даних свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5, останні були запрошені лише для відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан спяніння. Відомостей про те, що вказані свідки бачили як останній керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або з явними його ознаками, матеріали адміністративної справи не містять, у звязку з чим суд не може визнати вказані пояснення свідків як належними та допустимими доказами, проте свідчення свідка ОСОБА_3 підтверджують пояснення особи, на яку був складений адміністративний протокол.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно п.п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров'я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Проте, як протокол про адміністративне правопорушення, так і додані до нього письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які складались працівником поліції, а свідки лише ставили свою підпис, в тому числі і рапорт інспектора патрульної поліції ОСОБА_7, не містять відомостей про відмову ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного спяніння лікарем закладу охорони здоров'я.

Крім того на запит суду патрульними не був наданий відеозапис з відео реєстратора, або камери нагрудного спостереження, де було би видно, як автомобіль ОСОБА_1 рухається. Водійське посвідчення у водія ОСОБА_1 не вилучалося та не зясовувалося його наявність у останнього.

Згідно з п. 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, вказано, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Аналіз вказаних вище положень законодавства в їх сукупності та логічному взаємозв'язку свідчить, що незгода водія з оглядом на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів є підставою для направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Тобто з вищевказаного слідує, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на місці, проте не був направлений поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я, тобто поліцейським не було забезпечено проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Відомостей про те, що у відповідності до ч. 1 ст. 266 КУпАП водій був відсторонений від керування транспортним засобом, в матеріалах справи також відсутні.

За таких обставин відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про його знаходження у стані алкогольного спяніння зроблені з порушенням вищевказаних положень КУпАП та інструкцій.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського Апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: