П О С Т А Н О В А

Іменем України

08.10.2019 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Мигаль Г.П., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

згідно протоколів про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 267493 від 02 вересня 2019 року та серія ДПР18 № 267494 від 02 вересня 2019 року, водій ОСОБА_1 23 серпня 2019 року о 19 год. 15 хв. у м. Львові по вул. Кульпарківська,226 керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, виїжджаючи на дорогу з автозаправної станції, перед проїждчою частиною, не надав дорогу транспортному засобу VANHOOL 916 SX д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався по ній, під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого відбулось зіткнення з транспортним засобом, завдавши йому пошкоджень та залишив місце ДТП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 1.5, 2.3 «Б»,2.10 а,д 10.2, ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України» вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

ОСОБА_1 обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, розглядом справи не цікавивився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить ромендоване повідомлення про вручення повістки, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

З урахуванням викладеного, справа розглядається за відсутності ОСОБА_1 відповідно положень ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган,

Підпунктом «Б» п. 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 2.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстренної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Пунктом 10.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 встановлено, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні,

Дослідивши матеріали справи, а саме: протоколи про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_1 схему місця ДТП, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4 та 124 КУпАП, так як він порушив п.п. 1.5, 2.3 «Б», 2.10 а,б, 10.2 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортного засобу та залишив місце ДТП, не повідомивши уповноважений підрозділ Національної поліції.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Отже, стягнення слід визначити з врахуванням особи винного в межах санкції з застосуванням ст. 36 КУпАП.

Відповідно ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні покарання суд враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про його особу і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, суд вважає за необхідне накласти стягнення у вигляді штрафу.

Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 36, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. ( триста сорок грн.).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Г.П. Мигаль