Номер справи 220/2047/19
Номер провадження 3/220/910/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Дурач О.А., при секретарі Сербіної І.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Великоновосілківського ВП Волноваського ВП ГУ Національної поліції в Донецькій області у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, одруженого, до адміністративної відповідальності не притягувався, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 450224 від 21 липня 2019 року, ОСОБА_1 , о 21-30 год. за адресою: с. Урожайне, вул.. Центральна, буд АДРЕСА_2 , Великоновосілківського району Донецької області, керував транспортним засобом марки ТГА 200-01, держаний номер 22-73 ДОМ з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, тремтіння пальців рук, невнятна мова, запах алкоголю з порожнини рота, від продуття алкотестера «Драгер» та проходження огляду в закладі охорони здоров`я у встановленому порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні захисник Кузнєцова О.П. 04.09.2019 р. пояснила, що ОСОБА_1 зазначеної дати не керував транспортним засобом, знаходився на порозі біля кафе ввечері. До нього під`їхали поліцейські, почали вимагати документи, не представились, потім викликали поліцейського Джамбек, він почав обвинувачувати його, що знаходиться у стані сп`яніння, вимагали документи, але в ОСОБА_1 дійсно не було документів, оскільки він не керував транспортним засобом, він не повинен проходити медогляд, оскільки докази керування транспортним засобом відсутні, алкоголь не вживав. Поліцейський Джамбек повиривав провода та поїхав. Направлення на медогляд виписано не було., свідків не було, права не роз`яснювали, акт про вилучене поосвідчення не складався, посвідчення не вилучалось.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що він був викликаний співробітниками поліції для складання протоколу відносно водія, який знаходився у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_3 , що керував транспортним засобом, нічого не порушив, не випивав, документів при ньому не було. Йому запропонували пройти медогляд, він відмовився та пішов, відмова була зафіксована на аудіо запис на телефоні. Особисто він не бачив, як ОСОБА_4 керував транспортним засобом, його викликали по телефону, це було зі слів поліцейських, вони не були допитані, рапорти не надали.. Він разом із ОСОБА_4 їхав додому за документами, все відбувалось приблизно годину, не може пояснити розбіжність 5 хвилин між встановленням правопорушення та складанням протоколу. Назаренко не було на місці, коли доопрацьовувався протокол. ОСОБА_4 відмовився від продуття газоаналізатора у присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який є таксистом. Посвідчення водія вилучено та заборонено керувати ОСОБА_4 транспортним засобом, він пішов.

Судом здійснювались заходи щодо виклику понятих, вказаних у протоколі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , повістку на ім`я ОСОБА_7 , згідно підпису на повідомленні, він отримав, відомостей щодо отримання повістки ОСОБА_8 відсутні, згідно відмітки на конверті, повістка повернута за іншими причинами, що не дали змоги виконати обов`язки. Оскільки у суду відсутня процесуальна можливість застосувати привід до свідків у рамках кодексу про адміністративні правопорушення, на виклику даних свідків особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не наполягав, суд вважає можливим розглянути справу без участі зазначених свідків.

Вислухавши пояснення захисника, свідка ОСОБА_2 , допитаного у судовому засіданні, при цьому не досліджуючи аудиозапис фіксації порушення на мобільний телефон поліцейського ОСОБА_2 , визнавши зазначене недопустимим доказом у даному провадженні, дослідивши надані докази правопорушення у їх сукупності та логічному взаємозв`язку, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, виходячи з наступних підстав.

За ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення гарантоване ст. 7 КУпАП, за якою ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Відповідно до статей 1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Визначення «законності» або «згідно із законом» досить широко наведено в практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, в рішенні «Салов проти України» (Salov v. Ukraine) від 27 квітня 2004 р. ЄСПЛ нагадав, що фраза «відповідно до закону» вимагає, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя в національному праві.

Крім того, у рішенні по справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine) від 29 червня 2006 р., заява №11901/02, в п. 60 ЄСПЛ зазначено, що «законність розуміють як фундаментальну юридичну категорію, що є критерієм правового життя суспільства і громадян; законність також розглядають як «принцип, метод та режим суворого, неухильного дотримання, виконання норм права всіма учасниками суспільних відносин». У правовій державі законність (правозаконність) є гарантією правомірності застосованого примусу».

Однак концепція «законності» стосується не лише статті 8, але й багатьох інших статей Конвенції. Наприклад, у справі « ОСОБА_9 та інші проти України» (Kats and Others v. Ukraine, заява №29971/04), рішення від 18 грудня 2008 року, ЄСПЛ зазначив, що слово «законний» та словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом», які містяться в пункті 1 статті 5, по суті, відсилають до національного законодавства і встановлюють обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства.

Ще однією вартою уваги справою за статтею 8 Конвенції, в якій йдеться про принцип законності, є «Володимир ОСОБА_4 та Світлана Поліщук проти України» (Vladimir Polishchuk and Svetlana Polishchuk v. Ukraine, заява №12451/04), рішення від 30 вересня 2010 року, в п. 44 якого ЄСПЛ наголосив, що «словосполучення «згідно із законом» у пункті 2 статті 8 Конвенції, по суті, стосується національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм (див. рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine), заява №11901/02, п. 49).

Таким чином, особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із ст. 245 КУпАП, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

За змістом ч. 2 ст. 251 КУпАп обов`язок щодо збирання доказів покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозиція частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення вимог якої інкримінується порушнику, передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також у присутності двох свідків. Вищенаведений пункт 6 розділу І даної Інструкції передбачає альтернативний порядок проведення огляду на стан сп`яніння, або на місці зупинки, або у закладі охорони здоров`я.

Проте, згідно пояснень захисника, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, алкогольних напоїв під час керування транспортним засобом при обставинах, за яких був складений протокол про адміністративне правопорушення, він не вживав, транспортним засобом не керував, його працівники поліції не зупиняли взагалі, від керування транспортним засобом не усунений. Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні не підтвердив, що ОСОБА_1 взагалі було зупинено під час керування транспортним засобом, законність причин зупинки ОСОБА_1 , факт роз`яснення прав ОСОБА_1 , вказав, що зміни до протоколу про адміністративне правопорушення було внесено за відсутності ОСОБА_1 (а.с. 35-38). Показання свідка у цій частині суд вважає достовірними, проте до показань даного свідка у тій частині, що ОСОБА_1 було належним чином запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, що це відбувалося у присутності понятих, що ОСОБА_1 було усунено від керування транспортним засобом, суд відноситься критично, оскільки вони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, спростовуються дослідженими письмовими доказами у справі.

Так, згідно направлення на огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння від 21.07.2019 р., ознаки, за якими особа направляється для огляду на стан сп`яніння, не співпадають з зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 3, 5); пояснення (письмові) свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 4,6), є взагалі ідентичними та містять вказівку, що у їх присутності ОСОБА_1 керував транспортним засобом, від керування транспортним засобом усунений. Але, суд критично відноситься до даних показань свідків, враховуючи показання свідка ОСОБА_2 , наданими ним у судовому засіданні 04.09.2019 р., він сам зупинив даних свідків та запропонував їм бути понятими під час того, як пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, при цьому він сам не був свідком того, що ОСОБА_1 було зупинено під час керування ним транспортним засобом. Таким чином, письмові показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 4.6) не узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_2 , допитаного під час судового засідання. Крім того, суд звертає увагу на те, що, під час дачі письмових показань свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не були попереджені про кримінальну відповідальність, що у сукупності з вищевказаним, дає також підстави суду критично відноситися до даних показань свідків. Зазначене дає підстави суду критично відноситись до даних, зафіксованих протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 3).

Суд, беручи до уваги пояснення захисника ОСОБА_10 ., надані нею у судовому засіданні на підтвердження факту відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та зазначення обставин подій, знаходить їх правдивими, достовірними, оскільки вони є логічними, послідовними за хронологією подій.

Крім того, статтею 35 ЗУ «Про національну поліцію» передбачений вичерпний перелік випадків коли поліцейський може зупиняти транспортні засоби.

З матеріалів адміністративного провадження взагалі не вбачається, та не підтверджується жодними доказами, що взагалі було здійснено зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також те, що 21.07.2019 р. о 21-30 год. ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом.

Суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 3) не містить даних щодо усунення ОСОБА_1 від права керування транспортним засобом, докази зворотнього суду не надані..

Статтею 265-1 КУпАП передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник уповноваженого підрозділу тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Приймаючи до уваги вищезазначені положення суд зазначає, що складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 450224 від 21.07.2019 року стосовно ОСОБА_1 викликає сумніви у законності його складання стосовно останнього, оскільки працівниками поліції були грубо порушені вищезазначені вимоги закону, а саме від керування транспортним засобом останнього відсторонено не було (доказів зворотнього суду не надано), що є обов`язковим при складанні протоколу про адміністративне правопорушення на особу за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, зазначені вище обставини підтверджують відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, що є самостійною підставою для закриття провадження у справі.

Зважаючи на пояснення захисника Кузнєцової О.П., беручи до уваги відсутність підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не було роз`яснено прав, передбачених ст. 268 КпАП України, ст.. 63 Конституції України, суд приходить до висновку, що права порушнику, передбачені ст. 268 КпАП України, ст.. 63 Конституції України не роз`яснені, що є грубим порушенням прав ОСОБА_1 , у тому числі, й права на захист.

Рішенням Європейського Суду з прав людини по справі «Лучанінова проти України» (Заява № 16347/02) встановлено, що для здійснення обвинуваченим свого права на захист йому зазвичай повинно бути забезпечено можливість отримати ефективну допомогу захисника з самого початку провадження (див. рішення у справах «Сальдуз проти Туреччини» (Salduz v. Turkey) [ВП], заява № 36391/02, п. 52, від 27 листопада 2008 року, та «Яременко, проти України» (Yaremenko v. Ukraine), заява № 32092/02, пп. 90-91, від 12 червня 2008 року). За необхідності захисник повинен призначатися офіційно. Просте призначення національними органами захисника не гарантує ефективну правову допомогу (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камазінскі проти Австрії» (Kamasinski v. Austria), п. 65, Series A № 168).

За таких обставин, з урахуванням встановленого судом порушення права на захист ОСОБА_1 , у суду викликає сумнів правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення. Обставини, зазначені у даному протоколі, встановлені з порушенням права ОСОБА_1 на захист. Доказів зворотнього представниками поліції не надано. Зазначене порушення суд визнає істотним, що є також самостійною підставою для встановлення відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Отже, факт відмови ОСОБА_1 , від проходження медичного огляду під час керування транспортним засобом, при обставинах, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 185, , 247 ч.1 п.1, 254, 256, 276-280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги чи протесту прокурора в Донецькій апеляційний суд через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.А. Дурач