ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1826/19 Номер провадження 33/814/673/19Головуючий у 1-й інстанції Гусач О. М. Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М., із секретарем Лимар О.М., з участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Бокатюк Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 травня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого директором ПП « Лазар »,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. на користь держави.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,2 грн.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що він будучи директором ПП «Лазар», вчинив адміністративне правопорушення в частині порушень вимог законодавства про працю, а саме: порушення вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», виплата заробітної плати не проводиться не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно відомості на виплату грошей за № 6 від 23 жовтня 2018 року проведену виплату заробітної плати за першу половину жовтня працівникам ПП «Лазар» 23 жовтня 2018 року на загальну суму 2817,00 грн. та згідно відомості за № 7 від 12.11.2018 року виплачені кошти за другу половину листопада працівникам на загальну суму 2817,50 грн., чим порушено терміни виплати заробітної плати. Дане порушення також має місце при виплаті заробітної плати за грудень місяць; порушуються вимоги ч. 3 ст. 115 КЗпП України та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Розмір заробітної плати за першу половину місяця становить менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Згідно табеля обліку використання робочого часу за грудень 2018 року ОСОБА_3 в період з 1 по 15 грудня відпрацювала 10 днів по 8 годин (загальна кількість відпрацьованого часу становить 80 годин). У розрахунково-платіжній відомості № 6 за грудень місяць в графі «аванс» зазначена сума 2012,50 грн. По відомості на виплату грошей від 12.01.2019 року за № 11 ОСОБА_3 виплачені кошти в сумі 2012,50 грн., про що свідчить підпис працівника. Дана сума менша ніж за фактично відпрацьований час з розрахунку посадового окладу.

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить постанову скасувати та звільнити його від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП обмежившись усним зауваженням згідно ст. 22 КУпАП.

Посилається на ст. 61 Конституції України та вказує, що 26 лютого 2019 року Управлінням Держпраці у Полтавській області Державної служби з питань праці проведено невиїзне інспектування ПП «ЛАЗАР», директором якого він є, в ході якого здійснено перевірку додержання вимог законодавства про працю за результатами вибіркового вивчення документів та матеріалів.

15 березня 2019 року Управлінням Держпраці у Полтавській області Державної служби з питань праці було винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за порушення ч.ч. 1, 3 ст. 115 КЗпП України та ч.ч. 1, 3 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» та накладено штраф в розмірі 4173 грн.

При цьому, оскарженою постановою суду його притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Посилається на малозначність правопорушення та вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не було взято до уваги, що ПП «ЛАЗАР» є молодим підприємством, відкритим 18 липня 2018 року і при визначенні покарання за ч. 1 ст. 41 КУпАП, пом`якшуючою обставиною є те, що затримки з виплатою визначені терміном у 2 дні, а тому є підстави застосування ст. 22 КУпАП.

Просить поновити строк на оскарження судового рішення, оскільки участі в розгляді справи він не брав, а постанова ним була отримана 17.05.2019.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , виступ захисника в його інтересах - адвоката Бокатюк Ю.В., вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

ОСОБА_1 звертаючись з апеляційною скаргою до суду, просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

При розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_1 не був присутній під час проголошення постанови відносно нього.

Згідно з розпискою, копію постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 травня 2019 року ОСОБА_1 отримав 17.05.2019 (а.с. 24).

З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду 27.05.2019, отже вважаю причину пропуску строку на апеляційне оскарження поважною та вважаю за необхідне пропущений строк поновити.

Суддею першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП досліджені обставини справи в їх сукупності та встановлено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, який підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № ПЛ3491/584/АН/П/ПТ від 05.03.2019, актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ПЛ3491/584/АН від 26.02.2019.

Частина 1 статті 41 КУпАП передбачає відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

ОСОБА_1 не заперечується факт вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення. При цьому останній вказує, що вчинене ним діяння є малозначним, а тому можливо застосувати до нього ст. 22 КУпАП.

Стаття 22 КУпАП передбачає, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Кодекс про адміністративні правопорушення не містить переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Проте вважаю, що це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкоди та не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам чи безпосередньо громадянам.

Так ОСОБА_1 як на малозначність посилається на те, щозатримка з виплатою становила 2 дні та його підприємство є молодим, оскільки зареєстрованого лише 18 липня 2018 року.

Однак такі доводи вважаю непереконливими, оскільки відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Отже з наведеного вбачається, що хоча затримка з виплатою заробітної плати на думку апелянта була незначною, однак були порушені гарантовані Конституцією України, КЗпП України, ЗУ «Про оплату праці» права громадянина, а отже відсутні підстави для застосування ст. 22 КУпАП.

Щодо посилань ОСОБА_1 на те, що його судом повторно притягнуто до відповідальності за теж саме діяння, з огляду на постанову про накладення штрафу заступника начальника Управління Держпраці у Полтавській області ДСУЗПП Великої Н.М. від 15.03.2019 № ПЛ3491/584/АН/П/ПТ/ІП-ФС, якою на нього накладено штраф за порушення вимог КЗпП та ЗУ «Про оплату праці», то такі посилання є безпідставними з огляду на таке.

З аналізу положень ст. 265 КЗпП України вбачається, що накладений штраф є фінансовою санкцією за порушення законодавства про працю, накладеною посадовою особою центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та не є стягненням, передбаченим за вчинення адміністративного правопорушення, визначеного Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Суддя апеляційного суду враховує, щозатримка з виплатою заробітної плати на ПП «Лазар» становила 2 дні, а саме підприємство є молодим, оскільки зареєстрованого лише 18 липня 2018 року, проте такі обставини не є суттєвими та не впливають на правильність прийнятого суддею першої інстанції рішення, ще й з огляду на те, що призначене стягнення є мінімальним.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції вважаю законним та обґрунтованим, а вимоги апеляційної скарги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 травня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Н.М. Харлан