П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 26 липня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 26 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПта на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 16 липня 2019 року о 20 год. 30 хв. в м. Буча, вул. Нове Шосе, буд. 38, керував автомобілем «DaewooLanos» з номерним знаком НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло та розширені, порушення мови), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України).

Разом з тим, в подальшому, огляд водія ОСОБА_1 проводився у лікаря нарколога, відповідно до висновку № 88 від 16 липня 2019 року в 21 год. 40 хв. ОСОБА_1 вживав наркотичні речовини, чим порушив вимоги п. 2.9 А ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього закрити. Одночасно апелянт заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

ОСОБА_1 зазначає, що копію судового рішення він не отримував, про рішення дізнався з Єдиного реєстру судових рішень 20 серпня 2019 року. Крім того звертає увагу на те, що під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності він не був присутній, оскільки не був своєчасно та належним чином повідомлений про дату судового засідання. У зв`язку з наведеним зазначає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов поверхнево та формально до вивчення справи.

Апелянт звертає увагу, що повістку про виклик до суду він не отримував, про дату засідання не знав, а тому не міг з`явитись до суду та в повному обсязі реалізувати свої права. Крім того, вказує, що 26.07.2019 перебував у відпустці. Зазначає, що суд першої інстанції повинен був відкласти розгляд справи на іншу календарну дату і своєчасно належним чином повідомити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також апелянт звертає увагу, що суд першої інстанції у своєму рішенні не вказав жодного доводу, на підставі якого обрав саме таке адміністративне стягнення. Крім того вказує, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 33 КУпАП, оскільки не врахував особу порушника, його майнового стану, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції поверхнево та формально розглянув справу, не допитав свідків у судовому засіданні, а керувався лише наданими ними письмовими поясненнями, які на його думку, не можуть братися до увагу, оскільки вони надавались не в судовому засіданні під присягою.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закриттю, оскільки судом першої інстанції не було дотримано порядку ухвалення судового рішення.

Переглянувши справу, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не був присутнім при ухваленні судового рішення. В такому випадку десятиденний термін оскарження обчислюється з дня отримання ним постанови суду.

Разом з тим, відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відсутні дані про отримання ОСОБА_1 копії судового рішення, ухваленого 26 липня 2019 року.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без особистої участі апелянта із зазначенням про підтримання вимог апеляційної скарги в повному обсязі.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що постанова суду підлягає скасуванню із закриттям щодо нього провадження, оскільки суд першої інстанції порушив порядок ухвалення судових рішень та розглянув справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Так, відповідно до положень ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. Як вбачається із матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшов до суду першої інстанції 19 липня 2019 року, відтак суд в межах передбаченого законом строку призначив судове засідання та розглянув справу.

В той же час, доводи апелянта про те, що він не був належним чином повідомлений є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення, та довідка про доставку SMS-повідомлення з судовою повісткою про виклик до суду, відтак апелянт про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Отже, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 268 КУпАП, оскільки були наявні дані про своєчасне сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, при цьому, будь-яких заяв або клопотань, зокрема про відкладення судового розгляду чи про поважність причин неявки, від нього не надходило.

Щодо доводів апелянта про необґрунтованість призначення адміністративного стягнення та недотримання судом першої інстанції вимог ст. 33 КУпАП, то апеляційний суд вважає, що вимоги вказаної статті судом дотримані. Так, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає виключно накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Відтак, місце роботи, професія, характеристика особи чи сімейний стан порушника, про які зазначає апелянт, не впливають на розмір стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки більш м`якого чи суворішого покарання ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено.

Судом зроблений правильний висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який ґрунтується на поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно до яких він у їх присутності відмовився від проходження огляду, а також висновку «щодо результатів медичного огляду виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції» № 88 відповідно до якого встановлено факт вживання ОСОБА_1 наркотичних речовин. Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про відсутність потреби виклику та допиту свідків, оскільки їх свідчення не можуть спростувати висновок, наданий закладом охорони здоров`я, відповідно до якого ОСОБА_1 вживав наркотичні речовини.

Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Відповідно до п. 2.9 А ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 А ПДР України. Протокол про адміністративне правопорушення містить підпис правопорушника про те, що ОСОБА_1 ознайомлений з правами та обов`язками. Будь-яких зауважень щодо зазначеного у протоколі ОСОБА_1 не заявив.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до висновку № 88 «щодо результатів медичного огляду виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції», ОСОБА_1 підписав його, що свідчить про те, що він погодився з результатами проходження ним огляду та будь-яких зауважень не висловив.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 26 липня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун