Провадження № 33/4820/118/19
Справа № 686/1272/19 Головуючий в 1-й інстанції Навроцький В. А.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції із Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2019 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, який працює водієм ТОВ «Будальянс груп»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

За постановою суду, 27 грудня 2018 року о 21 годині 10 хвилин ОСОБА_1 в м. Хмельницькому по Пр. Миру, 41, в порушення п. 2.9 (а) ПДР України, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2105», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Такими діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Непогоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову суду вважає незаконною, такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції не досліджував матеріали справи, не викликав та не допитав працівників поліції, свідків, чим позбавив його права на судовий захист.

Письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, оскільки вони не надали показання в судовому засіданні під присягою.

В матеріалах справи відсутні: направлення водія на медичний огляд та відомості про відсторонення особи від керування транспортними засобами.

В поясненнях свідків та в протоколі не зазначено які саме ознаки стану сп'яніння у нього були.

Матеріали справи не відповідають фактичним обставинам справи та не містять доказів на підтвердження доведеності його вини.

ОСОБА_1 повторно у судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, повторно заявив клопотання про її відкладення, яке було відхилене, оскільки поважні причини відсутності в ньому не зазначено, що не є перешкодою, відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, для розгляду справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконанні судом першої інстанції.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху України).

Згідно з п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція), огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 6 розділу ІІ вказаної Інструкції огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Незалежно від того, що ОСОБА_1, як вбачається з апеляційної скарги, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, висновок суду про наявність в його діях складу вищевказаного правопорушення ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Зокрема, як правильно зазначено, вина ОСОБА_1 доводиться:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 218282 від 27.12.2018 року, якими підтверджується, що 27 грудня 2018 року о 21 год. 10 хв. в м. Хмельницький по Проспекту Миру, 41 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу Drager у присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 1);

- даними акту огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, підписаного двома свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 виявлені такі ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітка ходьба. Огляд проводився за допомогою приладу Драгер 0310 ARHJ - 0310, результат огляду - 1,27 %0. З результатами тесту ОСОБА_1 погодився, про що власноручно розписався (а.с. 2);

- даними роздруківки з технічного засобу Drager Alkotest-6820 ARHJ - 0310, відповідно до якої особою, яку тестують є ОСОБА_1, результат тесту 1,27 %0 (а.с. 3);

- даними письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно яких 27.12.2018 року о 21 годині 30 хвилин вони були запрошені працівниками поліції у якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 В їх присутності останній погодився, у встановленому законом порядку, пройти перевірку на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», результат якого показав 1,27 %0. Такі пояснення свідки підтвердили своїми підписами (а.с. 4).

- даними відеозаписів, з якими ознайомився апеляційний суд, та з яких вбачається, що на пропозицію інспектора поліції пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 погодився. Після цього, у присутності двох свідків, продував технічний прилад «Drager». Вимогу про направлення в медичний заклад не заявляв (а.с. 7).

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об'єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, матеріали справи не відповідають фактичним обставинам справи та не містять доказів на підтвердження доведеності його вини, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Доводи апелянта про те, що суд безпідставно розглянув справу, не допитавши свідків, поліцейських, чим порушив його право на захист, є необґрунтованими, враховуючи наступне.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що докази, які наявні у матеріалах справи, є достатніми та необхідними для встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Натомість матеріали справи не містять письмових клопотань ОСОБА_1 заявлених суду першої інстанції про виклик та допит в якості свідків будь-яких осіб.

За таких обставин, і в апеляційного суду були відсутні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 про виклик та допит в якості свідків осіб, зазначених у протоколі. Так, апеляційний суд перевіряє законність рішення суду першої інстанції, в основу якого покладені докази, які ним досліджені, в тому числі про дослідження яких учасники провадження заявили клопотання, та йому не властива функція відповідно до вимог КУпАП збирання нових доказів та їх дослідження.

Посилання апелянта на те, що відсутність у протоколі зазначення ознак алкогольного сп'яніння підтверджує його невинуватість, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, п. 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксовані не в автоматичному режиму, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року ознаки сп'яніння зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду. У протоколі про адміністративне правопорушення відповідно до ч. 1 п. 10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, зазначаються лише результати огляду.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння не відмовлявся, а пройшов його у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, після чого відповідно до вимог вищезазначеної Інструкції та Порядку було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Натомість, ознаки алкогольного сп'яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 під час зупинки його транспортного засобу поліцейськими, зазначені в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, якими були: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітка хода.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на медичний огляд на увагу суду також не заслуговує з наступних підстав.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, форма направлення на огляд водія наведена в додатку 1 до вказаної Інструкції, заповнюється лише у випадку направлення водія на огляд до закладу охорони здоров'я.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 від проходження огляду не відмовився, а пройшов його у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу. Із результатами тесту погодився, вимогу про направлення його до медичного закладу для проходження такого огляду не заявляв.

За таких умов, підстав для надання ОСОБА_1 направлення до лікарні у поліцейських не було.

Доводи апелянта про відсутність відомостей про відсторонення його від керування транспортним засобом, суд до уваги не приймає, оскільки такі не спростовують вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, як вбачається із відеозапису нагрудних камер поліцейських, наявного матеріалах справи, файл +, ОСОБА_1 в присутності поліцейських особисто зобов'язався не керувати транспортним засобом протягом 24 годин.

Твердження апелянта про те, що письмові пояснення свідків є неналежним доказом у справі, оскільки такі свідки не надали свої покази в суді під присягою на увагу суду не заслуговує, так як вказане є лише його власним тлумаченням.

При розгляді даної категорії справ, суд керується нормами КУпАП.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Наявні у справі письмові пояснення свідків отримані у встановленому законом порядку та є належними та допустимими доказами.

Докази на підтвердження протилежного, в матеріалах справи відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

З огляду на викладене, суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовані повно та об'єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік і відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.