ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/1165/19

Провадження №: 3/755/683/19

"21" лютого 2019 р.

м. Київ

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки Вінницької області, працюючої фахівцем відділу первинної обробки інформації ДП "Документ", проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення, встановив :

ОСОБА_1 (надалі - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності) 05.12.2017 відповідно до наказу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві № 672-к від 05 грудня 2017 фактично припинивши діяльність, пов'язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, й передбачаючи та допускаючи настання наслідків у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік (після звільнення), лише 10.04.2018, тобто не своєчасно без поважних причин.

Тим самим, ОСОБА_1, у період часу з 21.12.2012 по 05.12.2017 обіймаючи посаду провідного спеціаліста сектору централізованого оформлення документів Голосіївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 даного Закону, після припинення виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно без поважних причин, 10.04.2018 подала в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік (після звільнення), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією.

Вказаних висновків суд дійшов дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо її ролі в їх настанні, доводів прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 Андреєва Я.А., керуючись законом і правосвідомістю, враховуючи таке.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАПвисновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП,доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проаналізувавши, у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані суддя установив таке.

Відповідно до наказу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві № 529-к від 18.10.2017 ОСОБА_1 з 18.10.2017 переведена на посаду провідного спеціаліста сектору оформлення документів №1 Голосіївського районного відділу ГУ ДМС України в м. Києві. Даним наказом підтверджено збереження за ОСОБА_1 дев'ятого рангу державного службовця.

06.06.2008 ОСОБА_1 прийняла присягу державного службовця.

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці є суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

У відповідності до статті 1 вказаного Закону суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Отже, ОСОБА_1 будучи державним службовцем категорії «В» є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією.

18.02.2017 ОСОБА_1 попереджена про спеціальні обмеження, встановлені Законом України «Про державну службу» та «Про запобігання корупції», щодо прийняття на державну службу та проходження державної служби у тому числі із вимогами ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та 05.12.2017 у день звільнення.

05.12.2017 наказом Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві № 672-к ОСОБА_1 звільнено з посади провідного спеціаліста сектору оформлення документів № 1 Голосіївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві за угодою сторін.

У день звільнення 05.12.2017 ОСОБА_1 була попереджена про фінансовий контроль, встановлений Законом України «Про запобігання корупції», у тому числі щодо обов'язку осіб, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов'язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Частиною 1 статті 45 даного Закону визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Отже, ОСОБА_1 05.12.2017 будучи звільненою з посади провідного спеціаліста сектору оформлення документів № 1 Голосіївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України місті Києві, а отже припинивши діяльність пов'язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, була зобов'язана до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2018 року, подати в установленому частиною першою статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2017 рік (після звільнення), лише 10.04.2018.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що їй відомо про те, що вона відповідно до пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом на якого поширюється дія цього Закону. Крім того, повідомила, що її було попереджено стосовно того, що державні службовці, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов'язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування зобов'язані протягом одного року подавати декларацію за минулий рік за формою і в порядку визначеному Законом.

З приводу несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, ОСОБА_1 повідомила, що причиною несвоєчасного подання такої декларації стало те, що вона не перевірила стан надіслання декларації та у зв'язку з тим, що у той переіод часу доглядала за хворим батьком.

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчиняла ОСОБА_1, у період з 01.01.2018 по 02.11.2018, остання розпочала роботу у реєстрі 22.03.2018 та натиснула кнопку «Подати документ», проте не підтвердила подання документу шляхом накладення на нього електронного цифрового підпису. Наступного разу - 10.04.2018нею було натиснуто кнопку «Подати документ» та підтверджено подання документу шляхом накладення на нього електронного цифрового підпису.

Порядком формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 959/2908 від 15.07.2016, визначено, що після заповнення усіх необхідних полів форми документа суб'єкт декларування підписує документ накладанням на нього власного ЕЦП. У випадку не накладення ЕЦП на документ під час його подання до ІТС Реєстр документ залишається в особистому кабінеті суб,єкта декларування із статусом «чернетка». Збереження та подання документів до ІТС Реєстр підтверджується шляхом надсилання повідомлення суб'єкту декларування на адресу його електронної пошти, вказану під час реєстрації в Реєстрі, та до персонального електронного кабінету суб'єкта декларування. Після отримання зазначеного повідомлення суб'єкт декларування повинен невідкладно, але не пізніше семи днів після дня отримання такого повідомлення, перевірити зміст поданого ним документа та у разі виявлення неповних або недостовірних відомостей в ньому подати виправлений документ відповідно до цього Порядку. Водночас перед підписанням документа суб'єкту декларування необхідно підтвердити ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей шляхом проставлення відповідної відмітки в документі в наслідок чого буде активовано кнопку «Подати документ».

За частиною першою статті 172-6 КУпАП відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» адресованого Головам апеляційних судів областей, м. Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Згідно копії листа ДП «Українські спеціальні системи» від 27.04.2018 № 07-530, в якому повідомляється про тимчасові обмеження в доступі до ресурсів порталу Реєстру у 2018 році а саме: 02.01.2018 з 09:00 до 09:50 (були виявлені помилки при спробі авторизації у Реєстрі) та 15.03.2018 з 12:00 до 12:40 Реєстр взагалі не функціонував (фіксувалась помилка шлюзу 502).

Отже, за наслідками розгляду справи не встановлено поважних причин несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

Несвоєчасне подання декларації відбулося у зв'язку із не дотриманням порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що не можна вважати поважною причиною несвоєчасного подання декларації.

Будь-яких інших доказів, у розумінні ст. 251 КУпАП, сторонами не надано.

Тим самим, надавши оцінку усім тим доказам, які суд сприйняв, як належні, допустимі та дійсні (реальні), які перебувають в балансі з іншими обставинами справи, уважає що вони в своїй сукупності, указують на дійсність факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією.

При вирішенні питання про накладення стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, за указане порушення суддя враховує таке.

Статтею 1 КУпАП регламентовано, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Так, згідно ст. 34 КУпАП, обставиною, що пом'якшує відповідальність є щире розкаяння винного.

Обставин, які обтяжують відповідальність винного, відповідно до ст. 35 КУпАП, суддя не вбачає.

При цьому, згідно ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

За таких обставин, суд враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, його особливості й обставини вчинення, форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення протиправних дій, життєві обставини, які зумовили настання самого порушення, її вік, стать, вважає за можливе, беручи до уваги завдання КУпАП, у даному конкретному випадку, звільнити порушника, у порядку ст. 22 КУпАП, від адміністративної відповідальності, у зв'язку з малозначністю, враховуючи вищевказані обставини, цього адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням з закриттям провадженням у справі.

Так, як згідно абз. 2 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження.

В свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення стягнення, а тому враховуючи той факт, що усне зауваження, виходячи з норм ст.ст. 24, ч. 2 ст. 284 КУпАП, не відноситься до видів адміністративних стягнень, та являється однією із можливостей, визначених КУпАП, для звільнення особи від адміністративної відповідальності, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 172-6, 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя постановив :

провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відповідно до абз. 2 ст. 284 указаного Кодексу,закрити обмежившись усним зауваженням, з огляду на звільненням останньої, у порядку ст. 22 того ж Кодексу, від адміністративної відповідальності, у зв'язку з малозначністю цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені КодексомУкраїни про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

С у д д я : О.В. Бірса