АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/78/19 Справа № 703/2703/18 Головуючий по 1 інстанції Опалинська О. П.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2019 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в :

2 серпня 2018 року інспектором СРПП Солонянського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Макаренком В.В. складено протокол серії БД №276217 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_3, відповідно до якого, він 2 серпня 2018 року близько 8 години 15 хвилин на 437 км а/д Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, керував автомобілем «Пежо 206», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагували на світло, неприродна блідість обличчя), від проходження огляду у встановленому порядку для визначення стану сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Постановою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 жовтня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. та одного року позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп. на користь держави.

Не погодившись із постановою судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що на місці зупинки жодних спеціальних технічних засобів для проходження огляду на стан сп'яніння щодо нього не застосовувалось і не пропонувалось. Їхати на огляд до лікарні ОСОБА_3 не відмовлявся, а лише заперечував проти того, щоб залишати свою вагітну дружину та двох неповнолітніх дітей посеред дороги в незнайомому місці. Свідки, яких залучили працівники поліції, викликають сумніви, оскільки на час зупинки ОСОБА_3 вони вже перебували біля працівників поліції, хоча жодного іншого автомобіля, крім поліцейського, не було. Водночас, судом не було взято до уваги свідчення дружини ОСОБА_3, яка перебувала у машині та теж була свідком подій.

Скаржник також зазначає, що хоча в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено час складання 08:40 год., проте в графі «тимчасовий дозвіл отримав» час отримання вказано 13:15 год. та міститься підпис ОСОБА_3 Таким чином, з моменту підписання ОСОБА_3 протоколу і до моменту огляду на стан сп'яніння в наркологічному диспансері (14:20), куди він звернувся самостійно, пройшло менше двох годин. Згідно даного висновку, наркотичні речовини в організмі ОСОБА_3 на час огляду були відсутні.

Крім того, апелянт вказує, що пропустив строк подання апеляційної скарги на постанову судді з поважних причин, оскільки копія постанови йому не направлялась, а була отримана його представником ОСОБА_4 лише 26.12.2018 року, тому він просить поновити йому строк на оскарження постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02.10.2018 року, визнавши причини його пропуску поважними.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 про задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, копія постанови Смілянського міськрайонного суду від 02.10.2018 року ОСОБА_3 не направлялась, а була отримана захисником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 за його заявою 26.12.2018 року (а.с. 42), апеляційну скаргу подано 28.12.2018 року (а.с. 43).

За таких обставин, суддя вважає, що апелянтом не було пропущено строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст. 254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Допитаний у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 повідомив, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння та був готовий його пройти в закладі охорони здоров'я, однак, не хотів залишати свою вагітну дружину з дітьми одних в автомобілі на незнайомій дорозі поза межами населеного пункту, про що повідомляв працівникам поліції, однак останніми безпідставно складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за порушення вимог п. 2.5 ПДР України. Крім того, ОСОБА_3 вказав, що після того, як йому вручили тимчасове посвідчення водія, він пройшов огляд на стан наркотичного сп'яніння в наркологічному диспансері та будь-яких наркотичних засобів у його організмі виявлено не було.

Незважаючи на позицію ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 про відсутність у діях апелянта складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і безпідставність складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 276217 від 02.08.2018, складеного інспектором СРПП Солонянського ВП ст. лейтенантом поліції Макаренком В.В., згідно якого 02.08.2018 року о 08 год. 15 хв. на 437 км автодороги Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, керував автомобілем Пежо 206, д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя) та на вимогу пройти медичний огляд в медичному закладі для встановлення стану наркотичного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. В графі протоколу «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_3 зазначено про надання пояснень по суті складеного протоколу в суді;

- пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відібраними поліцейським Солонянського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ст. сержантом поліції ОСОБА_8 та інспектором Солонянського ВП ст. лейтенантом поліції Макаренком В.В., про те, що 02.08.2018 року в їх присутності водій ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану наркотичного сп'яніння, а також відмовився від підпису протоколу та дачі пояснень; водія було ознайомлено про відповідальність за відмову від проходження медичного огляду;

- рапорту інспектора СРПП Солонянського ВП ст. лейтенанта поліції Макаренка В.В про те, що 02.08.2018 під час несення служби на стаціонарному посту на 437 км. Автодороги Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя з 07 год. до 19 год. було зупинено автомобіль Пежо 206, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3. при перевірці документів у даного водія було виявлено явні ознаки наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя) та на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд у встановленому законом порядку у Дніпропетровському наркологічному диспансері для встановлення ступеню наркотичного сп'яніння, водій категорично відмовився в присутності двох свідків, у зв'язку з чим відносно водія складено протокол про адміністративне правопорушення.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обгрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу та спростовуються сукупністю даних, досліджених в суді апеляційної інстанції та тих, що містяться в матеріалах провадження.

Посилання апелянта на те, що в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, на місці зупинки до ОСОБА_3 не застосовувались спеціальні технічні засоби для проходження огляду на стан сп'яніння, а навпаки, працівники поліції вимагали від нього поїхати з ними в медичний заклад для проведення огляду, є безпідставними.

Так, відповідно до п. 12 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Таким чином, дії працівників поліції відповідають вимогам Інструкції, оскільки у ОСОБА_3 ними було виявлено ознаки наркотичного, а не алкогольного сп'яніння, що передбачає направлення водія до закладу охорони здоров'я, а не проведення огляду на місці із застосуванням спеціальних технічних засобів.

Твердження апелянта про те, що свідки, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, викликають сумніви, не підтверджені належними та допустимими доказами, тому є безпідставними.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги пояснення його дружини ОСОБА_9, яка теж була свідком події, спростовуються її допитом в суді апеляційної інстанції. Однак, пояснення свідка ОСОБА_9 жодним чином не спростовують наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є дружиною апелянта, та 02.08.2018 року коли вони з чоловіком та дітьми їхали на море, їх зупинили працівники поліції, її чоловік вийшов із автомобіля та надав поліцейському документи. Працівники поліції задали йому запитання, які не стосувались причини їх зупинки, а потім повідомили, що її чоловік керував транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння, ознаками чого були: сухість у роті, частий пульс, червоні очі. Інспектор поліції запропонував її чоловіку здати аналізи у наркодиспансері. Свідок запропонувала поїхати з ними у лікарню, але їм було відмовлено. Оскільки її чоловік не бажав, щоб вона з дітьми залишалась на відкритому сонці, вони викликали патрульну поліцію. Після приїзду патрульної поліції її чоловіку видали тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами і вони поїхали в Дніпро, де здали аналізи на стан наркотичного сп'яніння та написали скаргу на працівників поліції.

Суддя вважає, що судом першої інстанції вірно не взято до уваги висновок КП «Дніпропетровський наркологічний диспансер» щодо не виявлення у ОСОБА_3 ознак сп'яніння, оскільки ОСОБА_3 притягається до адміністративної відповідальності за відмову у проходженні огляду на стан сп'яніння, а не за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння.

Посилання апелянта на те, що з моменту підписання ним протоколу про адміністративне правопорушення під час отримання тимчасового дозволу на керування транспортними засобами - 13 год. 15 хв., до моменту огляду на стан сп'яніння пройшло менше двох годин, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п. 9 Інструкції огляд на стан сп'яніння повинен бути проведений не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. У даному випадку підстави для проведення огляду на стан сп'яніння виникли о 08 год. 15 хв. під час зупинки ОСОБА_3 працівниками поліції та виникнення у них сумнівів щодо тверезості водія, а не з моменту підписання ОСОБА_3 чи з моменту складення, як вважав суд першої інстанції, протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суддею місцевого суду було повно та об'єктивно досліджено наявні у справі докази та винесено законну та обґрунтовану постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного наркотичного сп'яніння.

Що стосується накладеного судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_3 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, то воно відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, вимогам ст.ст.33, 34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є розмірним скоєному адміністративному правопорушенню та особі правопорушника і не містить його альтернативних видів.

З огляду на викладене, суддя вважає, що постанова судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02.10.2018 року щодо ОСОБА_3 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, як того просить апелянт та його захисник, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Биба