Справа № 473/816/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

"05" березня 2019 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Дробинський О.Е. за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши матеріали, що надійшли від Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївської області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, працює начальником управління агропромислового розвитку Вознесенської районної державної адміністрації, обліковий номер платника податків НОМЕР_1

за ч.1 ст.212-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

20 лютого 2019 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївської області надійшла справа про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст. 212-14 КУпАП.

Згідно із протоколом №108973 серія ГР від 11 лютого 2019 року, який був складеним ПСРПП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області капітаном поліції ОСОБА_4 11 лютого 2019 року близько 11 години 02 хвилини в місті Вознесенську по вулиці Центральній, 27 громадянин ОСОБА_2 порушив порядок розміщення агітаційних матеріалів та політичної реклами, розмістивши їх у забороненому місці відповідно до п.21 ст.64 ЗУ Про вибори Президента України.

Посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_2 були кваліфіковані за ч.1 ст. 212-14 КУпАП.

В протоколі №108973 серія ГР від 11 лютого 2019 року свідком правопорушення зазначений ОСОБА_5, зазначено, що огляд не проводився, речі не вилучалися, не вказано про застосування фото чи відео зйомки.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину не визнав і на підставі ст.63 Конституції України відмовився давати показання відносно себе в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати, зокрема: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

При цьому, у відповідності до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ст.251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.212-14 КУпАП, суд враховує положення пунктів 4.1. та 4.2 Рішення КСУ від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, відповідно до яких:

«4.1. Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005).

Принцип правової визначеності означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки" (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року N 17-рп/2010). Наведені конституційні засади враховуються Конституційним Судом України у процесі перевірки на відповідність Конституції України положень статті 141, частини шостої статті 258 Кодексу.

4.2. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення статей 9, 33, 248, 268 Кодексу. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку)».

Частина 1 ст.212-14 КУпАП передбачає відповідальність за порушення встановленого законом порядку розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами або розміщення їх у заборонених законом місцях громадянином.

Диспозиція ч.1 ст.212-14 КУпАП є бланкетною, тобто вона відсилає до іншого законодавства, зокрема про вибори Президента України.

Так, згідно із Законом України від 05 березня 1999 року №474-XIV«Про вибори Президента України» (із змінами і доповненнями, останні із яких внесено законом України № 901-VIII від 23.12.2015 року) визначено, серед іншого, порядок проведення передвиборної агітації.

Згідно із протоколом №108973 серія ГР від 11 лютого 2019 року, який був складеним ПСРПП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області капітаном поліції ОСОБА_4 11 лютого 2019 року близько 11 години 02 хвилини в місті Вознесенську по вулиці Центральній, 27 громадянин ОСОБА_2 порушив порядок розміщення агітаційних матеріалів та політичної реклами, розмістивши їх у забороненому місці відповідно до п. 21 ст. 64 ЗУ Про вибори Президента України.

Так, ч.1 ст.212-14 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення встановленого законом порядку розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами або розміщення їх у заборонених законом місцях громадянином.

Відповідно до п.21 ст.64 Закону України від 05 березня 1999 року №474-XIV«Про вибори Президента України» забороняється розміщення агітаційних матеріалів та політичної реклами на будинках і в приміщеннях органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій державної та комунальної форми власності.

Проте в протоколі №108973 серія ГР не зазначено, які саме дії вчинив ОСОБА_6, протокол містить лише норму закону, яка забороняє розміщення агітаційних матеріалів та політичної реклами на будинках і в приміщеннях органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій державної та комунальної форми власності. Не зазначено в протоколі і не надано доказів того, що місце, де було виявлено агітаційні матеріали є дійсно будинком або приміщенням органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій державної та комунальної форми власності.

За такого протокол №108973 серія ГР містить неконкретне обвинувачення і не може бути підставою для притягнення особи до відповідальності.

З огляду на наведене, оскільки поставлене у провину правопорушення ОСОБА_6 є фактично не визначеним та неконкретним, це позбавляє суд можливості надати його діям належну правову оцінку та об'єктивно розглянути справу.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, - на провадження у справах про адміністративні правопорушення п.39 Рішення ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року (Заява № 16347/02).

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Окрім недоліків, що містяться в протоколі №108973 серія ГР - суд звертає увагу на той факт, що не було належним чином зафіксовано обставин події, а саме, не вилучено та не оглянуто речові докази (агітаційні матеріали та політична реклама). В протоколі зазначено, що огляд не проводився, речі не вилучалися, до протоколу додається лише заява, пояснення ОСОБА_5 Проте в адміністративній справі міститься фотографія, на якій зображено інформаційний стенд Управління агропромислового розвитку Вознесенської райдержадміністрації, на якому, крім іншого міститься роздрукована інформація наступного змісту: «Державна мова запорука єдності! ОСОБА_7». Суд критично ставиться до даної фотографії, так як про неї не зазначено в протоколі, вона не містить дати фотозйомки та протокол не містить вказівки про застосування фотозйомки на момент складання протоколу, а відтак вона не може бути використана як доказ.

Крім того, в протоколі зазначений свідком ОСОБА_5, з його письмових пояснень вбачається, що 11лютого 2018 року (а не 2019 року) по вулиці Центральній 13 міста Вознесенськ (а не 27 числа, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення) близько 11 години 02 хвилин ним було виявлено друковану продукцію на дошці інформаційній з ознаками агітації. Проте із пояснень свідка не вбачається, що дані матеріали були розмішені саме ОСОБА_2

11 лютого 2019 року співробітником поліції був складений протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується). В даному протоколі ОСОБА_8, як заявник, просить вжити заходів до керівника агропромислового управління Вознесенської районної адміністрації, який порушив порядок розміщення агітаційних матеріалів в приміщенні органів державної влади.

Відповідно до довідки від 11 лютого 2019 року № 2903/59-19 Про результати розгляду заяви від громадянина ОСОБА_5Р., за даними обставинами відсутній факт вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки протокол №108973 серія ГР складено з порушенням вимог ст.256 КУпАП, тому він не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви. Відповіднодо ч.3 ст.63 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, проте вимогам закону протокол не відповідає провадження відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212-14 КУпАП.

Керуючись ст.ст.212-14 ч.1, 247, 268, 280, 283-285 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за статтею 212-14 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.Е. Дробинський