Дата документу Справа № 336/4910/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 336/4910/19 Головуючий в 1 інстанції Дацюк О.І.
Провадження №33/807/557/19 Доповідач в 2 інстанції Тютюник М.С.
Категорія ч.1 ст.183-1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вищевказану постанову суду першої інстанції, та клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування клопотання зазначив, що судового засідання по справі не було, до нього в суді вийшла особа, та на її запитання він відповів, що вину не визнає, повідомлення державного виконавця не отримував, аліменти постійно сплачував. Вказує, що постанову суду отримав поштою лише 14 вересня 2019 року, тому вважає, що причина пропуску строку на апеляційне оскарження постанови є поважною.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду вказаної справи 23 серпня 2019 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя винесено постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

З постанови судді від 23 серпня 2019 року вбачається, що розгляд справи відбувався у присутності ОСОБА_1 , який надавав пояснення по суті правопорушення (а.с. 25).

Крім того, 14 вересня 2019 року ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у сумі 384, 20 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 30).

Довід апелянта щодо отримання копії постанови 14 вересня 2011 року не є підставою для поновлення строку та сам цей факт не зупиняє перебігу строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, з урахуванням чітко визначеного статтею 294 КУпАП порядку оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності документально обґрунтованих доказів, які б свідчили про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Наведена ініціатором відповідного клопотання причина пропуску строку на апеляційне оскарження не перебуває у площині поважних причин, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто такі, що не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до апеляційної інстанції у строк, визначений законом і такі обставини мають бути підтверджені скаржником.

Натомість, положення ст. 294 КУпАП з приводу початку обчислення строку на апеляційне оскарження, яке починається не з дня отримання копії судового рішення, а з винесення постановиу сукупності із обставинами цієї справи щодо присутності ОСОБА_1 при розгляді, не засвідчують наявність непереборних обставин, які можна б було віднести на користь поважності пропуску строку на оскарження постанови.

Отже, наявність суттєвих перешкод у своєчасній реалізації ОСОБА_1 прав на апеляційне оскарження судового рішення, строк якого згідно ст.294 КУпАП обчислюється з дня винесення постанови, апелянтом не наведені і апеляційним судом не встановлені, що у своїй сукупності засвідчує відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження.

З урахуванням вказаного, а також того, що апелянт не був позбавлений права оскаржити судове рішення у строки передбачені діючим КУпАП, суд вважає за необхідне відмовити у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23 серпня 2019 року.

Оскільки у поновлені строку відмовлено, апеляційна скарга, у відповідності до вимог ст.294 КУпАП, повертається особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23 серпня 2019 року відносно ОСОБА_1 , якого визнано винним за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник