Провадження № 3/638/219/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Цвірюк Д.В., розглянувши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

встановив:

ОСОБА_1 02.12.2018 року о 01 годині 39 хвилин керував транспортним засобом CHEVROLET державний номерний знак НОМЕР_1 у м.Харкові по пр.Науки буд.№77 з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння очей). Пройшов огляд на стан сп'яніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора «Драгер Алкотест 6820» у присутності двох свідків. Результат огляду позитивний - 1,19 проміле. З результатом огляду не погодився, від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, про розгляд повідомлявся, причини неявки суду не повідомив, надав до суду письмові пояснення, згідно яких вважає протокол таким, який складено без достатніх на те правових підстав з порушеннями та стосовно особи, яка не перебувала за кермом транспортного засобу. Зазначив, що 02.12.2018 року близько 01.12 години дійсно знаходився в автомобілі Шевролет д.н.з. НОМЕР_1 разом зі своїм товаришем, але в момент руху автомобіля в районі метро 23 Серпня близько 01.00 години ночі під час того, як їх зупинили працівники патрульної поліції, керував транспортним засобом його товариш, про що було повідомлено працівників поліції при складанні протоколу. Ні він, ні його товариш не зрозуміли, що працівники поліції вимагають зупинки транспортного засобу, оскільки вони не включали червоні проблискові маячки та не звертались до них через гучномовець. Також вказує, що протокол був складений без з'ясування будь-яких обставин, дослідження будь-яких доказів, без встановлення особи водія, а також інших обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, не роз'яснюючи права і з використанням недозволеного до застосування газоаналізатора. На підставі викладеного просив провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Натина А.О. в своїх письмових клопотаннях просив повернути матеріали про адміністративне правопорушення для належного оформлення, а також направити справу для подальшого розгляду до Жовтневого районного суду м.Харкова за місцем постійного проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З письмових пояснень ОСОБА_3, наданих через канцелярію суду, вбачається, що 02.12.2018 року під час зупинки транспортного засобу Шевролет інспекторами поліції саме він перебував за кермом автомобіля, а не ОСОБА_1.

Суддя, розглянувши адміністративний матеріал, дослідивши докази по справі, оглянувши диск з відеозаписом, дійшов наступного.

ОСОБА_1 02.12.2018 року о 01 годині 39 хвилин керував транспортним засобом CHEVROLET державний номерний знак НОМЕР_1 у м.Харкові по пр.Науки буд.№77 з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння очей). Пройшов огляд на стан сп'яніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора «Драгер Алкотест 6820» у присутності двох свідків. Результат огляду позитивний - 1,19 проміле. З результатом огляду не погодився, від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року з наступними змінами, встановлено заборону керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп'яніння), та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за текстом - Інструкція).

Відповідно до п.2,3 розділу І Інструкції, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Розділом III Інструкції визначений порядок проведення огляду на стан сп'яніння в закладах охорони здоров'я і оформлення його результатів.

Зокрема визначено, що перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду на стан сп'яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров'я України, Міністерством охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (пункт 1); огляд у закладах охорони здоров'я щодо виявлення стану сп'яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством (пункт 3); метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп'яніння в обстежуваної особи (пункт 4); за результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (пункт 15); висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння), видається на підставі акта медичного огляду (пункт 16).

За правилами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина знайшла своє підтвердження у досліджених судом доказах, а саме обставини вчинення ним вказаного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №185355 від 02.12.2018 року; даними диска з відеозаписом, оглянутого в судовому засіданні; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6

Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Надані до суду письмові пояснення ОСОБА_3 не можуть бути розцінені судом у якості доказа по справі, оскільки останній в судове засідання не з'явився, пояснення особисто не надавав, до присяги приведений не був, про кримінальну відповідальність не попереджався. Даних про те, що саме ОСОБА_3 знаходився 02.12.2018 року на місці події матеріали справи не містять. Досліджений в судовому засіданні диск з відеозаписом таких даних також не містить.

Інших належних та достовірних доказів на спростування викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, матеріали справи не містять і ОСОБА_1 та його захисником не надані.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини суд розцінює як намагання ухилитись від адміністративної відповідальності, передбаченої санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, а його твердження про те, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, суд не приймає до уваги, оскільки вони були спростованні дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином, не зважаючи на невизнання своєї вини правопорушником ОСОБА_1, в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо клопотання захисника про направлення протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення, у зв'язку з допущеними в його тексті недоліками, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки вказані недоліки не впливають на зміст протоколу та правомірність його складання та дозволяють суду прийняти законне та обгрунтоване судове рішення по суті справи та встановити чи міститься в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо клопотання захисника про направлення справи для подальшого розгляду до Жовтневого районного суду м.Харкова за місцем постійного проживання ОСОБА_1 вважаю за необхідне заначити, що за загальним правилом, справи про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Відповідно до ч. 2 ст. 276 КУпАП справи даної категорії можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушника. Зі змісту протоколу вбачається, що обставини, викладені у протоколі, мали місце 02.12.2018 року за адресою: м.Харків, пр.Науки буд.77 (Шевченківський район м. Харкова). Тому підстав вважати, що справа непідсудна Дзержинському районному суду м.Харкова, до якого вона була надіслана УПП в Харківській області, відсутні.

Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення, в межах санкції вказаної статті.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI з наступними змінами та доповненнями, з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі, встановленому зазначеним Законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.40-1, 130, 221, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до положень ст.ст.307-308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотри) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Строк пред'явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Суддя: Д.В.Цвірюк