КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1402/2019 Постанова винесена суддею Родіонов С.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бахмач Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 09 січня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 09 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 21 жовтня 2018 року о 05 год. 15 хв. по пр. Оболонський, 43 в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Опель», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітке мовлення, нестійка хода), від проходження всіх форм та методів огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, прийнятою із значними порушеннями процесуальних норм, просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а саме: неправильно застосовано норми ч. 1 ст. 130, ст. 251, ч. 1 ст. 256, ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та порушено норми ст. 252 КУпАП

Зокрема, за матеріалами справи, і це не оспорюється та прямо значиться у складеному відносно нього протоколі, він не проходив жоден із видів огляду на стан сп`яніння, і результатів такого огляду немає.

Натомість, складеним відносно нього протоколом ініційовано притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП саме за відмову від проходження огляду. Проте, ніхто за керування транспортним засобом у стані сп`яніння протокол відносно нього не складав, притягнення його за це правопорушення ніхто не ініціював, і відповідних доказів перебування його саме у стані алкогольного сп`яніння (ані у формі огляду за допомогою технічних засобів, з яким він погодився, ані огляду у медичному закладі) суду не подавав і матеріали справи цих оглядів не містять. Крім того, суд першої інстанції припустився грубих порушень ч. 1 ст.130 КУпАП, неправильно її застосував, оскільки за змістом складеного відносно нього протоколу і доданих пояснень свідків, суть його порушення зводиться, на переконання працівника поліції, до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, натомість, описавши ці звинувачення відносно нього у описовій частині постанови суду, далі у мотивувальній частині суд припустився суперечливого, необґрунтованого та безпідставного висновку.

Отже, як вбачається із змісту постанови, суд наклав на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП виходячи з того, що він вчинив правопорушення у виді саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а оскільки, результатів огляду його на стан сп`яніння ані у виді огляду спеціальними технічними засобами на місці зупинки поліцейським у присутності двох свідків, ані у виді результатів огляду медичного закладу у матеріалах справи немає, лише за наявності одного з яких є можливим притягнення до відповідальності за керування у стані сп`яніння, то з цих підстав оскаржувана постанова є незаконною і підлягає скасуванню.

Окрім цього, апелянт вказує й на інші суттєві порушення, а саме, що насправді він не відмовлявся від проходження жодного з видів огляду, йому ніхто його не пропонував, при цьому свідків, які значаться по справі як свідки його відмови від огляду, при зупинці транспортного засобу під його керуванням взагалі не було, що може підтвердити свідок, який разом з ним перебував в автомобілі на момент зупинки транспортного засобу, але якого не було допитано у суді першої інстанції, оскільки через хворобу він не брав участі у справі, а тому не мав змоги спростувати інкриміноване йому правопорушення надавши суду відповідні докази.

Більше того, у тексті письмових пояснень свідків, які, як видно, є бланками заздалегідь заготовлених технічними засобами пояснень, значиться лише, що він відмовився від проходження огляду з використанням технічного засобу - а це, якби і було таке, то є його правом за законом і не утворює складу правопорушення.

Також суперечить протоколу і складене працівником поліції направлення на огляд в заклад охорони здоров`я щодо нього, оскільки, у направленні значиться, що його доставили у медичний заклад, а натомість, у протоколі вказано, що він відмовився від огляду, що додатково підтверджує те, що ніхто йому ніякого огляду пройти не пропонував, у нього навіть не вилучали посвідчення водія, чи транспортний засіб.

До того ж захід адміністративного стягнення також обраний із порушенням вимог закону, оскільки суд не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того зазначає, що сам факт підозри працівниками поліції вживання за тривалий час до складання протоколу незначної кількості спиртних напоїв ще не може бути доказом наявності стану сп`яніння саме у момент керування транспортним засобом та складання протоколу, оскільки, відповідно до Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів, такий стан може визначатися тільки шляхом прямо передбаченим у цій Інструкції.

При цьому, сам факт вживання за тривалий час незначної кількості спиртних напоїв не може бути таким доказом ще й тому, що сп`яніння до того часу могло минути, а алкоголь - бути виведений з організму, і саме наявність або відсутність цього стану і має визначити спеціаліст-нарколог відповідно до положень Інструкції, тому без цього вважати доведеним наявність такого стану не можна у будь-якому разі.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що копію постанови суду він отримав лише 20.02.2019 року, при цьому доказів одержання цієї постанови в іншій спосіб не має, оскільки вона йому раніше поштою не надсилалась.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Вказаних вимог закону працівниками поліції при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та складанні протоколу про адміністративне правопорушення дотримано не було, що залишилось поза увагою суду першої інстанції, який належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з`ясування фактичних обставин справи.

Між тим, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, яким передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, оскільки процедура проведення такого огляду, яка чітко регламентована статтею 266 КУпАП та вищезазначеною Інструкцією, була порушена.

Як вбачається з даних відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу на приладі «Драгер» та наполягав на проходженні огляду лише у медичному закладі, а відтак, у працівників поліції виникав обов`язок доставити ОСОБА_1 для проведення огляду в заклад охорони здоров`я, однак, як слідує з відеозапису, таких дій працівниками поліції вчинено не було, а натомість, на заперечення ОСОБА_1 щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, ними не було запропоновано пройти огляд в закладах охорони здоров`я, а було роз`яснено ОСОБА_1 , що відносно нього складено протокол за ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на приладі «Драгер» та запропоновано підписати даний протокол, що свідчить про недотримання працівниками поліції процедури проведення огляду на стан сп`яніння, відповідно до ст. 266 КУпАП.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, дані у протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані допустимими доказами, адже спростовуються дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_1 та відкинути їх.

За таких обставин, оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, тобто він є недійсним, а допустимі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення відсутні, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 09 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 09 січня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.