ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/123/19 Справа № 197/1027/18 Суддя у 1-й інстанції - Леонідова О.В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 на постанову Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,громадянина України, уродженця смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. на користь держави. Стягнуто судовий збір у розмірі 352 гр. 40 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, 15 жовтня 2018 року о 18:20 годині в смт. Широке, вул. Соборна, 112, водій керував ТЗ ВАЗ 2103, ДЗ НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість). Від проходження повного медичного огляду у медичному закладі з метою становлення наркотичного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити йому строк апеляційного оскарження судового рішення, скасувати його та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку оскарження постанови, ОСОБА_2 вказує на те, що отримав постанову рекомендованим листом лише 10 грудня 2018 року.

Свої вимоги про скасування постанови, ОСОБА_2 мотивує тим, що працівники поліції не надали йому можливість вдягнути теплий одяг, оскільки на вулиці було холодно, а лікарня перебуває на відстані 60 км від місця його зупинки, саме тому він і відмовився пройти огляд на стан сп"яніння. При цьому, апелянт зауважує, що він запропонував працівнику поліції проїхати до районної лікарні, це викликало у нього гнів та він відвіз його до відділення поліції та почав комусь телефонувати. Після тривалих телефонних дзвінків з'явились два чоловіки, за участю яких і було складено протокол. Ці свідки судом не допитувались, як і він сам. Окрім того, ОСОБА_2 вказує, що ніколи не вживав та не вживає наркотичні засоби.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути справу за відсутністю особи, що притягується до відповідальності.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що копію оскаржуваного рішення ОСОБА_2 отримав лише 10 грудня 2018 року.

За таких обставин, суд вважає поважними причини пропуску ОСОБА_2 строку апеляційного оскарження постанови та приходить до висновку, що його слід поновити.

Перевіривши матеріали провадження, законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 329740 від 15 жовтня 2018 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин судом апеляційної інстанції не встановлено.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про те, що судом не було доведено його перебування у стані наркотичного сп'яніння, то вони не заслуговують на увагу, оскільки ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння, за наявності відповідного медичного висновку, а так само й за відмову від проходження медичного огляду.

Наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 доводи стосовно поважності причин, з яких він відмовився від проходження медичного огляду, повністю спротовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейських.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння.

При апеляційному перегляді справи, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст.30, 33 КУпАП, призначив його в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП. та обґрунтованого дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_2 права користування транспортними засобами, оскільки він не має водійського посвідчення.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є необґрунтованими, у зв'язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко