Справа № 712/597/19
Провадження №3/712/366/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року, суддя Соснівського районного суду м.Черкаси Кончина О.І., з участю прокурора Лукяненка А.В. розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого Головний центр підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерала майора ОСОБА_2, заступником начальника Головного центру з озброєння та техніки за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

15.01.2019 до Соснівського районного суду м. Черкаси надійшла адміністративна справа відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 перебуваючи на посаді заступника начальника Головного центру з озброєння та техніки, згідно з підпункту «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 № 1700-VII (далі по тексту - Закону), субєктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», а також ст.1, ст.45 та ч.2 ст.52 Закону субєктом декларування, примітки до статті 172-6 КУпАП субєктом правопорушення, в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону, після отримання доходу від продажу транспортного засобу марки «ВАЗ 21104» д.н.з. НОМЕР_1, 25.07.2018, вартість якого становила 95000,00 гривень, що перевищує 50 прожиткових мінімумів на 01.01.2018, не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2ст.172-6 КУпАП.

Згідно з витягом із офіційного сайту «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_1 не подав своєчасно декларацію про суттєві зміни в майновому стані, як це передбачено Законом.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення повязаного з корупцією передбаченого частиною 2 статті 172-6 КУпАП є місце роботи Головний центр підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерала майора ОСОБА_2, який розташований за адресою вул. підполковника Краскіна, 1 м. Черкаси селище Оршаець. Датою вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, є 05.08.2017, тобто наступний день після 10 денного терміну, визначеного Законом, для подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Прокурор в судовому засіданні підтримав протокол про адміністративне правопорушення, суду пояснив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого частиною 2 статті 172-6 Кодексу України .

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного вище адміністративного правопорушення не визнав та суду пояснив, що він здійснив продаж автомобіля на підставі довіреності ОСОБА_3 отримавши за нього грошові кошти у сумі 70000,00 грн. та не знав про подальше передоручення і продаж автомобіля, а тому у нього не було умислу на приховування відомостей.

Суд, заслухавши прокурора, пояснення ОСОБА_1, свідка вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відповідальність настає у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції", у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, КпАП України передбачає лише дві форми вини: умисел або необережність.

Згідно з ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ч. 1 ст. 11 КУпАП).

Згідно з вказаною нормою, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисно або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому діяння, передбачені ст. 172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення.

Відповідно до вимогст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією» № 13 від 25 травня 1998 року, зазначено, що суди при розгляді справ про правопорушення, пов'язаних з корупцією, повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями247 і 280 КУпАП. При цьому особливу увагу необхідно звертати на з'ясування в кожній справі таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад корупційного правопорушення, передбаченого Законом; чи особа є винною в його вчиненні; чи належить вона до суб'єктів даного правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 КУпАП; чи немає інших обставин, що виключають провадження в справі. Суди мають також з'ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв'язку між діянням і виконанням останньою завдань і функцій держави.

Диспозиція ч.2 ст.172-6 КУпАП передбачає настання відповідальності у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають у тому числі і в неповідомленні чи несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни в майновому стані.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно з розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», корупція це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей, а правопорушення, повязане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Зазначене визначення корупції узгоджується із ратифікованими Україною Цивільною Конвенцією про боротьбу з корупцією 1989 року, Кримінальною конвенцією про боротьбу з корупцією1993 року, Конвенцією ООН 2003 року та п.3.22. Рішення Конституційного суду України № 21-рп/2010 від 6 жовтня 2010 року, в яких зазначено, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та повязаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб», а корупційна діяльність безпосередньо повязується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обовязків. Зазначене може прирівнюватись до давання чи отримання хабара, зловживання службовим становищем чи впливом, сприяння відмиванню отриманих від корупційних злочинів доходів, їх приховування, розкрадання чи нецільового використання майна, перешкоджання здійсненню правосуддя, а також незаконного збагачення як значного збільшення доходів, яке перевищує законні доходи особи, яке вона не може раціонально обґрунтувати, тощо.

Таким чином, за змістом міжнародних договорів, згоду на обовязковість яких надала Верховна Рада України, обовязковими ознаками за якими будь-яка неправомірна чи неетична поведінка осіб, уповноважених на виконання функцій держави може визнаватись корупційною, а так само й процедура віднесення тих чи інших діянь названих субєктів до категорії корупційних та їх кваліфікації за відповідними нормами глави 13-А КУпАП в тому числі і заст.172-6 ч.2КУпАП є умисна форма вини, використання свого службового становища та мета одержання неправомірної вигоди.

Тобто, за змістом ч.2 ст.172-6КУпАП конструктивною ознакою субєктивної сторони неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані є вина особи у формі прямого чи непрямого умислу, а вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З протоколу про адміністративне правопорушення та досліджених доказів не вбачається наявність умисної форми вини ОСОБА_1 в частині неповідомлення НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, наявність такого умислу не доведена прокурором і в ході розгляду справи в суді.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є суб'єктом декларування, відповідно до положень підпункту «г» пункту 1 частини 1статті 3 Закону України№1700-VII «Про запобігання корупції», оскільки перебуває на посаді заступника начальника Головного центру з озброєння та техніки Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерала майора ОСОБА_2.

09.06.2018 ОСОБА_1 здійснив продаж автомобіля за 70000,00 грн. ОСОБА_3, однак договір купівлі продажу не укладав, а надав довіреність, якою уповноважив останнього, бути представником та представляти його інтереси щодо вчинення правочинів щодо користування, експлуатації, продажу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 665554, виданого Черкаським ВРЕВ при УДАІ УМВС України в Черкаській області 07.06.2011, автомобіля марки ВАЗ, модель 2116 1.6 16 V, 2006 року випуску, шасі (кузов) № Y6L2110406L005660, XTA6188, реєстраційний номер НОМЕР_1 строком на 1 рік, яка посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу.

Незважаючи на те, що довіреність не є правовстановлюючим документом, який посвідчує перехід права власності від однієї особи до іншої, в судовому засіданні було встановлено, що фактично відбувся правочин по відчуженню транспортного засобу за який ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 70000,00 грн., про що свідчить розписка від 09.06.2018.

В подальшому 04.07.2018 ОСОБА_3 в порядку передоручення видав довіреність на імя ОСОБА_4. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Потавської області, № 522.

Після чого між філією «ЛУБЕНСЬКА» ТОВ «ТОГ ТРАНС» та ОСОБА_1 (в особі ОСОБА_4Е.) укладено договір комісії № 250701 від 25.07.2018 , згідно якого комісіонер ОСОБА_5 зобовязується за комісійну плату в сумі 50 грн., вчинити за рахунок комітента ОСОБА_1 в особі ОСОБА_4 один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу марки ВАЗ 2110, 2006 року випуску за ціною не нижче узгодженої сторонами, а саме 95000,00 грн.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 підтвердив, що сплатив кошти за автомобіль ОСОБА_1 у розмірі 70000,00 грн. та в подальшому передав транспортний засіб ОСОБА_4 Він ОСОБА_1 не повідомляв про те, що ним було надано передоручення на розпорядження вказаним автомобілем на імя ОСОБА_4

Тобто, вимоги ч. 2 ст. 240 Цивільного кодексу України, якими встановлено, що представник, який передав своє повноваження іншій особі, повинен повідомити про це особу, яку він представляє, та надати їй необхідні відомості про особу, якій передані відповідні повноваження (замісника), повіреним ОСОБА_4, в даному випадку не були виконані.

Матеріали справи не містять підтвердження того що ОСОБА_1 був обізнаним про передання транспортного засобу в порядку передовіри ОСОБА_4, який в свою чергу здійснив його подальше відчуження ОСОБА_6, і що йому було відомо про таке відчуження до моменту вручення протоколу про адміністративне правопорушення, також не надано таких доказів і уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення посадовою особою.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тому, враховуючи положення ст.62 Конституції України, всі сумніви і неточності повинні тлумачитись на користь особи, якій інкримінується вчинення правопорушення.

Наведені вище обставини обєктивно свідчать про те, що без повідомлення повіреним ОСОБА_3 про передання автомобіля в порядку передовіри ОСОБА_4, який в свою чергу здійснив його подальше відчуження, ОСОБА_1 не міг знати про такий факт та повідомити про нього у десятиденний термін НАЗК, що підтверджує відсутність в його діях умислу, спрямованого на неповідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

Крім того, як вбачається з обєктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, особа підлягає адміністративній відповідальності за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, які мають бути реальними.

Разом із тим, в судовому засіданні з пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідка, які узгоджуються з наявними у справі доказами та не спростовані у судовому засіданні, вбачається, що автомобіль ВАЗ 21104, 2006 р.в. 09.06.2018 вибув з фактичного володіння ОСОБА_1 і відповідно до розписки останній отримав за автомобіль грошові кошти в сумі 70000,00 грн.

Отже в даному випадку на переконання суду у ОСОБА_1 і не виникло передбаченого ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» обовязку повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2018 року на рівні 1700 гривень, тобто розмір 50 прожиткових мінімумів, що становить 88100 гривень.

До того ж відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, оскільки в ході розгляду справи належних, допустимих та достовірних доказів того, що ОСОБА_1 умисно не повідомив про суттєві зміни у майновому стані, а також те, що на підставі договору купівлі-продажу №250701 від 25.07.2018 відбулися суттєві зміни у майновому стані ОСОБА_1, що є обовязковими ознаками відповідно субєктивної та обєктивної сторін складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.172-6 КУпАП, не здобуто, справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.172-6 КУпАП.

Керуючись ст. 7, п.1 ч.1 ст. 247 , ст.250 п.1 ч.1 ст. 284, ст.287, ч.2 ст.294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити, з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена, на підставі ст.294 КУпАП особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови в апеляційний суд Черкаської області.

Суддя Соснівського

районного суду міста ОСОБА_7Кончина