Справа № 719/485/19
Провадження № 3/724/635/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року суддя Хотинського районного суду Чернівецької області Гураль Л.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , тимчасово не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП ,-

ВСТАНОВИВ:

24 серпня 2019 року о 21:30 годині в с. Ломачинці водій ОСОБА_1 керував мопедом «Дельта» із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, різький запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив суду, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки дуже поспішав додому, щоб відвезти мамі лікарські засоби. Працівники поліції супроводили його додому, а потім відвезли його до відділення поліції та запропонували пройти огляд, однак він відмовився в присутності двох свідків. Зазначає, що відмовився від проходження огляду в медичному закладі, однак не відмовлявся пройти на місці за допомогою приладу Драгер. Працівники поліції взагалі йому не пропонували пройти огляд на місці.

Згідно п. d ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» зазначено, що кожний має право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

З метою повного та неупередженого розгляду справи, судом було викликано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Дану ОСОБА_4 , однак у судове засідання вони не з`явилися, а нормами КУпАП не передбачено їх примусовий привід.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

На підставі зібраних у справі доказів суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 cкладу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 041378 від 24.08.2019 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія до закладу охорони здоров`я, відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився від огляду; письмовими поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , які підтвердили, що водій ОСОБА_1 був з ознаками алкогольного сп`яніння, однак відмовився від огляду за допомогою Драгера та в медичному закладі.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП судом розцінюється як спосіб захисту власних інтересів і спробу уникнути адміністративної відповідальності.

Не приймаються до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції йому не пропонували пройти огляд на місці за допомогою приладу Драгер, оскільки в матеріалах справи наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що водій відмовився від проходження огляду. Вказаний акт містить в собі підписи самого водія ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Крім того, з письмових пояснень свідків також вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 6 розділу ІІ даної Інструкції, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Так, факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та пояснення правопорушника в судовому засіданні.

Приймаючи до уваги викладене, судом встановлено, що при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , працівники поліції, діяли у межах та на підставі «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року №1413/2785, що свідчить доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Відповідно до довідки ТСЦ МВС №7345 від 28.09.2019р. №31/24/15-978 ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, суддя виходить з характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність не встановлено та інших вимог ст. 33 КУпАП.

Таким чином, враховуючи те, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відноситься до суспільно небезпечних, носить умисний характер дій порушника та свідчить про його неповагу до безпеки руху, при цьому факт, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія, тобто він не був водієм в розумінні роз`яснень, які містяться в п. 1.10. ПДР України, суд вважає за необхідне призначити останньому стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки саме таке покарання буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника, ступеню його вини та його вихованню і запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 280, 283, 284, 294, 303 ч. 1, 40-1 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , адміністративне стягнення: штраф у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 в дохід держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд Чернівецької області.

Строк пред`явлення постанови до виконання: протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: Л. Л. Гураль