Справа № 345/3569/19
Провадження № 3/345/745/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.10.2019 м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Юрчак Л.Б., розглянувши матеріали, що надійшли з Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

12.08.2019 до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшов адміністративний матеріал відносно громадянина ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 29.07.2019 о 21.10 год. в м. Калуші по вул. Помаранчевої Революції водій керував автомобілем Опель Інсігнія, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні адмінправопорушник свою вину у вчиненому адмінправопорушенні не визнав. Вказав, що 29.07.2019 о 19.45 год. він керував автомобілем марки «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Помаранчевої Революції, та побачивши на дорозі собаку, різко повернув кермо вліво, внаслідок чого наїхав на металеву огорожу. Про даний факт ДТП ОСОБА_1 відразу ж повідомив працівників поліції, які прибули не раніше як за 30 хв. В той час поки адмінправопорушник чекав приїзду працівників правоохоронних органів, випив невелику кількість спиртного, яке було в нього в автомобілі. Прибувши на місці події, працівники поліції склали на нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Однак, ОСОБА_1 стверджує, що в стані алкогольного сп`яніння він автомобілем не керував, а тому в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення визначені саме ч. 1 ст. 130 КУпАП, адже алкогольні напої він вживав після скоєння ДТП.

Представник ОСОБА_1 адвокат Бульба В.М. просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , так як в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення, визначені ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, адже працівниками поліції не доведено, що він керував автомобілем, а встановлено тільки його ознаки.

Суд, перевірши письмові матеріали адміністративної справи, приходить до наступного висновку.

Гіпотеза ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, п. 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

П. 2.9 цих же правил встановлено, що водієві забороняється:

a)керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
б)керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу;
в)керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: ?не належить цьому засобу; ?не відповідає вимогам стандартів; ?закріплений не в установленому для цього місці; ?закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; ?неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий;
г)передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані;
ґ)передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водінню відповідно до вимог розділу 24 цих Правил;
д)під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Положеннями п. 27 Постанови пленуму ВСУ від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам роз`яснено, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, згідно результатів огляду, проведеного з застосуванням приладу Драгер.

Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння в повній мірі підтверджується роздруківкою тесту з застосування приладу Драгер, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу Драгер, а також письмовими поясненнями свідків, які наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Суд також враховує ту обставину, що відносно ОСОБА_1 складено і протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, який напряму пов`язаний з складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, суд бере до уваги пояснення адмінправопорушника, що автомобілем він керував о 19.45 год., у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що о 21.10 год., а у роздруківці алкотестера «Драгер» вказано, що огляд проводився о 22.04 год. При цьому, будь-яких доказів в частині того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння станом на 21 годину 10 хвилин суду надано не було. Відтак, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо вірності кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, попри встановлення факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння на момент проходження огляду на стан сп`яніння, суд позбавлений можливості встановити часові рамки, в межах яких останній перебував у стані сп`яніння, в зв`язку з чим, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо вірності кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а не, для прикладу, за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

При цьому, самостійно змінити кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення суд позбавлений можливості, оскільки, зокрема, ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачає більш суворе адміністративне стягнення, ніж ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998); дрібні правопорушення пов`язані з нанесенням шкоди (Рішення ЄСПЛ в справі «Лауко та ОСОБА_2 проти Словаччини», від 2 вересня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору "кримінального обвинувачення" до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія ( ОСОБА_3 Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В ст. 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, вважаю, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 , а тому провадження відносно нього у справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного суд, керуючись ст.ст. 7, 130, 221, 247, 251-252, 280, 283-285 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя