ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 березня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , 1982 року народження, працює ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно постанови судді, 07 лютого 2019 року в ході фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено, що під час продажу маршрутизатору за ціною 479 грн, ОСОБА_1 не роздрукував та не видав розрахунковий документ встановленої форми, чим порушив вимоги п. п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 р.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що він був позбавлений права на справедливий суд, оскільки в призначену судом дату та час судового засідання, що відбулося 14.03.2019 р., він з`явився до суду, але суддя розглянула справу у його відсутність. На його думку, зазначене є фальсифікацією з боку суду, що є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі.

Висловив незгоду з накладеним на нього розміром судового збору, оскільки цей розмір в декілька разів перевищує розмір штрафу.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив наступне.

Обґрунтовуючи свої висновки, суддя зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, підтверджується зібраними по справі доказами.

З даними висновками суд погоджується, з огляду на наступне.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №651480 від 07.02.2019 р., 29.01.2019 р. о 15 год. 20 хв. ОСОБА_1 , під час продажу маршрутизатору на суму 479 грн., в порушення вимог п. п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», не роздрукував та не видав розрахунковий документ встановленої форми.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься наказ начальника ГУ ДФС у Миколаївській області №157 від 28.01.2019 р., згідно якого працівників ГУ ДФС у Миколаївській області зобов`язано провести фактичну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за адресою здійснення діяльності в м. Миколаєві, АДРЕСА_1 , з 29 січня 2019 року тривалістю 10 діб (а.с. 6).

Як слідує з даних акта фактичної перевірки щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій від 07.02.2019 р., 29.01.2019 р. проведено перевірку магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташований за адресою АДРЕСА_1 , під час якого виявлено не проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій з нероздрукуванням та невидачею відповідного розрахункового документу під час продажу ФОП ОСОБА_1 маршрутизатору Wi - Fi за ціною 479 грн (а.с. 2-5).

Як слідує з письмових пояснень ОСОБА_1 , які він надав під час проведення перевірки, він підтвердив, що продав маршрутизатор у кількості 1 шт. за ціною 479 грн, але розрахунковий документ з касового апарату він не роздрукував, оскільки не встиг його зареєструвати. Пояснив, що він видав товарний чек №16546 від 29.01.2019 р. (а.с. 9).

Дані обставини не заперечував ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду, пояснивши, що дійсно за зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин він продав маршрутизатор за ціною 479 грн, але розрахунковий документ з касового апарату не роздрукував.

Відповідно до вимог п. п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

Вказаних вимог закону під час продажу 29.01.2019 р. маршрутизатору Wi-Fi за ціною 479 грн. ОСОБА_1 не дотримався.

Тому, з огляду на наявні у справі про адміністративне правопорушення докази, суддя дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, тобто у порушенні встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Санкція ч. 1 ст. 155-1 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на осіб, які здійснюють розрахункові операції, від двох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тому суддя вірно наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, та у розмірі, який не є максимальним, а саме, у розмірі трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51 грн.

Твердження апелянта про те, що на нього безпідставно накладено судовий збір у розмірі, що в декілька разів перевищує розмір штрафу, не є слушними, оскільки накладений розмір відповідає вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У Законі України «Про державний бюджет України на 2019 рік», з 01.01.2019 р. до 01.07.2019 р. встановлено прожитковий мінімум доходів громадян для працездатних осіб, що складає 1921 грн.

Положеннями ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставки судового збору для фізичних осіб, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 384 грн. 20 коп.

За такого, розмір судового збору ОСОБА_1 суддею накладено правильно.

Хоча судове засідання 14.03.2019 р. проведено у відсутність ОСОБА_1 , проте він скористався правом апеляційного оскарження, під час якого фактично поновлені його процесуальні права, зокрема, ОСОБА_1 був присутнім при розгляді справи, надав пояснення по суті складеного у відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Прийняте суддею рішення по суті є законним та обґрунтованим.

Та обставина, що справа розглянута у відсутність ОСОБА_1 , не є безумовною підставою для скасування рішення.

Посилання апелянта на допущену судом першої інстанції фальсифікацію, зокрема, його твердження, що він з`явився до суду, але засідання проведено у його відсутність, не має підтвердження. Як вбачається з матеріалів справи, протокол судового засідання не вівся, у постанові зазначено, що ОСОБА_1 до суду не з`явився. За такого, є голослівними доводи апелянта про його явку до суду у призначений день та час, оскільки доказів на підтвердження даної обставини до апеляційної скарги апелянтом не надано.

З огляду на наведене, немає підстав для скасування постанови судді, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова