ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/3266/18 Головуючий в 1 інст.: Марко Я.Р.
Провадження № 33/807/142/19 Доповідач в 2 інст.: Рассуждай В.Я.
Категорія ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю ОСОБА_2, її захисника - адвоката Келембета С.В., потерпілого ОСОБА_4 та його представника - адвоката Щербини О.Г. справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2019 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1,

закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з постановою суду, 10 червня 2018 року о 15 год. 13 хв. у м. Запоріжжя по вул. Чарівна, 28, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Polo», д.н. НОМЕР_1, здійснюючи маневр (розворот), не впевнилась в безпечності маневру внаслідок чого було здійснено зіткнення з транспортним засобом «Geely MR-7151А», д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, чим порушила вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.

Суд першої інстанції встановивши, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами, а з моменту його вчинення минуло більше трьох місяців, прийшов до висновку, що на момент розгляду справи закінчились строки притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП, у зв'язку з чим провадження по справі підлягає закриттю в порядку п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд мав би критично поставитись до висновку експерта № 9-617 від 3.10.2018 року в частині оцінки дорожньої ситуації по варіанту водія ОСОБА_4, оскільки він базується на припущеннях експерта та протирічить матеріалам справи. І тому рішення по даній справі повинно бути прийнято у відповідності до варіанту механізму ДТП, зазначеному водієм ОСОБА_2

Наполягає на тому, що вона безпосередньо перед маневром повороту здійснювала рух приблизно посередині смуги свого напрямку руху (на відстані 2 метрів від краю дороги), а автомобіль під керуванням ОСОБА_4 рухався позаду неї. Починаючи маневр лівого повороту, її автомобіль не перетинав траєкторію руху автомобіля ОСОБА_4 і тому своїм маневром не створював небезпеки.

На думку апелянта, матеріали справи не містять достатніх та достовірних доказів аби безперечно вважати, що в її діях, як водія, вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 та п. 10.4 ПДР України, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови ОСОБА_2 посилається на те, що вона не була присутня під час розгляду справи, а копію оскаржуваного рішення її захисник - адвокат Келембет С.В. отримав лише 28 січня 2019 року.

Заявлене ОСОБА_2 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 січня 2019 року судом першої інстанції було направлено копію оскаржуваної постанови, яку було отримано захисником - адвокатом Келембет С.В. 28.01.2019 року. У зв'язку з наведеним, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

В апеляційному суді:

- ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу. Зазначила, що її показання в постанові викладені правильно, але суд невірно оцінив докази. Вона здійснювала розворот, бажала заїхати у «карман» на зустрічній смузі. Переконалася, що попереду і позаду нікого немає, і поїхала. Автомобіль потерпілого бачила, але він був далеко та їхав зі швидкістю 50-60 км/год. Вона стояла к моменту ДТП вже посередині дороги. Вважає, що ОСОБА_4 міг просто зупинитися або об'їхати її справа. На її думку, потерпілий зробив це навмисно, «підставився». У неї в автомобілі немає відеореєстратора, свідки ДТП були, але вони пішли;

- Адвокат Келембет С.В. вважає, що суд невірно оцінив докази, маючи різні варіанти експертизи, не дав оцінку кожному варіанту. Суд не оцінив схему ДТП, пошкодження не проаналізував. Протокол про адміністративне правопорушення - це суб'єктивна думка інспектора, суд повинний оцінити його у сукупності з іншими доказами. Зазначає, що ОСОБА_4 здійснив обгін автомобіля його підзахисної, який рухався повільно. Але потерпілий не обрав безпечний бічний інтервал та здійснив опасний маневр, який не повинний був здійснювати, внаслідок чого сталася ДТП;

- Представник потерпілого - адвокат Щербина О.Г. заперечила проти задоволення апеляційної скарги. Зазначила, що суд обґрунтовано обрав варіант експертизи за поясненням ОСОБА_4, які є логічними і послідовними;

- Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що проїзна частина мала дві смуги руху у кожну сторону. В правій смузі були припарковані автомобілі, тому він їхав в лівій зі швидкістю 40-50 км/год. Це ділянка відразу після перехрестя, оскільки він тільки почав рух, розвинути велику швидкість він не міг. Він побачив автомобіль, під керуванням ОСОБА_2, який від'їхав від бордюра, до пішохідного переходу було десь 20 метрів, тому він не міг припустити, що ОСОБА_2 буде здійснювати розворот в районі пішохідного переходу. Зазначив, що автомобіль Volkswagen Polo рухався повільно. Від удару його автомобіль змістився вліво.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, належним чином оцінених та наведених у постанові.

Судом першої інстанції викладено у постанові оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначено підстави, з яких прийняті одні докази та відкинуті інші.

Так, суд першої інстанції врахував, що експертне дослідження не надало однозначного висновку щодо того, в діях кого з водіїв є порушення Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинному зв'язку з ДТП, а тому суд відкинув висновки експертизи та встановив наявність в діях ОСОБА_2 порушень вимог ПДР та складу правопорушення на підставі пояснень учасників пригоди, протоколу про адміністративне правопорушення та схеми ДТП.

В апеляційній скарзі наводяться доводи, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 суд повинний був за наявності різних даних щодо обставин події доручити експерту дати висновок стосовно кожного з варіантів окремо. На підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів суд повинен зазначити у вироку, які вихідні дані він визнав такими, що відповідають дійсності, і з їх урахуванням оцінити висновок експерта.

З такими доводами апеляційній суд не погоджується з огляду на те, що Постанова Пленуму Верховного Суду України не відноситься до джерел права і має рекомендаційний характер. Наведені апелянтом рекомендації викладені у п. 19 Постанови, тобто у тій частині, яка стосується розгляду кримінальних справ (п.3 - п.23). В той же час рекомендації щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення викладені у п.24-п.28 Постанови.

Оскільки висновки проведеної експертизи залежать суто від взаємовиключних пояснень учасників ДТП, у даній справі суд першої інстанції обґрунтовано не брав до уваги висновки експерта, а приймав рішення на підставі інших доказів по справі, у тому числі пояснень того учасника пригоди, показання якого є достовірними.

Зокрема суд оцінив критично пояснення ОСОБА_2, відповідно до яких вона пересвідчилася, що в момент виконання маневру розвороту що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, оскільки дані твердження не підтверджено матеріалами справи.

Перевіряючи оцінку судом першої інстанції пояснень ОСОБА_2, апеляційний суд приходить до висновку, що її пояснення не можуть бути визнані достовірними.

Так, в письмових поясненнях після ДТП ОСОБА_2 вказувала, що після зупинки біля аптеки, вона виїхала з включеним сигналом повороту в лівий бік для здійснення маневру (при цьому не вказувала який маневр мала на меті здійснити). Вона пересвідчилася в безпеці руху, у тому числі перевірила позаду, та почала рух ліворуч. Через декілька секунд в її автомобіль з лівого боку посередині дороги з великою швидкістю в'їхав автомобіль Geely, НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 (а.с. 4).

В той же час відсутність гальмівного шляху на схемі місця ДТП, характер незначних пошкоджень транспортних засобів, викладених у зазначеній схемі та зафіксованих у фототаблиці, не свідчить про рух автомобіля Geely з великої швидкістю.

В поясненнях від 30.07.2018 року ОСОБА_2 вказувала, що мала на меті здійснити заїзд у транспортний «карман», розташований з лівої частини проїзної частини перед пішохідними переходом. Перед маневром вона подивилася у дзеркало заднього виду, на великий відстані побачила автомобіль, який рухався приблизно зі швидкістю 60 км/год, ледь лівіше, ближче до центру проїзної частини. Приблизно через 3 секунди після початку виконання маневру вона відчула удар (а.с. 42).

В апеляційному суді ОСОБА_2 зазначила, що вона здійснювала розворот, бажала заїхати у «карман» на зустрічній смузі. Автомобіль потерпілого бачила, він їхав далеко зі швидкістю 50-60 км/год.

Розташування транспортних засобів на дорозі після зіткнення та характер пошкоджень свідчить про те, що зіткнення сталося відразу після початку руху автомобіля Volkswagen в лівий бік.

Доводи ОСОБА_2 про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_4 здійснював обгін її транспортного засобу, спростовуються розташуванням автомобіля Geely, який отримавши удар у передню частину справа та, відповідно, змістившись в лівий бік і частково виїхавши на смугу зустрічного руху, залишився правим заднім колесом на смузі свого руху.

Зазначене, а також розбіжності в поясненнях ОСОБА_2 щодо виду маневру (поворот ліворуч чи розворот), який вона здійснювала, та щодо швидкості автомобіля потерпілого наводять на те, що її показання не можна взяти до уваги як достовірний доказ, а отже є безпідставними і доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно того, що рішення по справі повинно бути прийнято у відповідності до варіанту механізму ДТП, зазначеному нею.

Таким чином, висновки суду викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2019 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/3266/18