ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2019 року

Барський районний суд Вінницької області в складі:

судді Єрмічової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Переверзєвої Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча по АДРЕСА_1 , громадянки України, за ч. 1 ст. 160 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Барського районного суду Вінницької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 160 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_1 30 травня 2019 року біля 9 години 00 хвилини на площі Пам`яті напроти автовокзалу в м. Бар, здійснювала торгівлю розсадою овочів з рук у невстановленому місці, тому дії останнього були кваліфіковані за ч. 1 ст. 160 КУпАП, тобто, торгівля в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під`їздах, скверах та в інших невстановлених місцях.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала, просила закрити провадження у справі через відсутність події та складу адміністративного правопорушення, яке йому інкриміновано.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ДОП Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Остапюка Я.П., дослідивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов такого висновку.

Рішенням Барської міської ради Вінницької області 40 (позачергової) сесії 8 скликання від 5 червня 2019 року про виїзну та виносну торгівлю в м. Бар по площі Пам`яті (напроти автовокзалу) та створення тимчасової комісії, створено тимчасову депутатську комісію з питань функціонування ринку напроти автовокзалу по площі Пам`яті в м. Бар, на період роботи комісії заборонити працівникам міської ради, підлеглих органів, підприємств, установ, організацій здійснювати будь-які дії по відношенню людей, що торгують на даній території, копію даного рішення направити до Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КУпАП, закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 № 23рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно з ст. 62 Конституції України, яка гарантує дотримання державою принципу презумпції невинуватості особи, передбачено, що ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain" від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 9 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З урахуванням, зазначеного вище, суд дійшов висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 160 КУпАП необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі ст. 58 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 № 23рп/2010, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain" від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини, у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 9 червня 1998 року, у справі "Шабельника проти України" від 19 лютого 2009 року, керуючись статтями 7, 8, 9, ч. 1 ст. 160, п. 1 ч. 1 ст. 247, статтями 280, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя