Справа № 163/1531/19
Провадження № 3/163/971/19
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Чишій С.С.

з участю секретаря Філімонюк О.І.,

представника Волинської митниці Крижановської О.В.,

особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею ДФС матеріали справи за протоколом № 2237/20500/19 про притягнення до відповідальності за ст.ст.471, 472 МК України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, що проживає по АДРЕСА_1 , непрацюючу, РНОКПП НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , слідуючи 08.07.2019 року з Республіки Польща в Україну через пункт пропуску "Устилуг" митного поста "Володимир-Волинський" Волинської митниці ДФС пасажиром автомобіля "Опель", номерний знак НОМЕР_2 , порушила порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи понад неоподатковувану норму 2 запасні частини до автомобіля "Lower Support PFD30035AW/LQ-ZS-228" загальною вартістю 1920,02 гривень, чим вчинила правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст.471 МК України правопорушення повністю стверджена її поясненнями в суді та матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил, контрольним талоном, актом про проведення митного огляду транспортного засобу, письмовими поясненнями порушниці, польською фактурою, службовою запискою.

В той же час дії ОСОБА_1 за ст. 472 МК України кваліфіковані зайво.

З досліджених доказів встановлено, що під час митного контролю порушниця заявила про переміщувані товари, подала польську фактуру і пред`явила їх до митного контролю, що дає підстави для висновку про усне декларування. Письмова митна декларація порушниці для заповнення не надавалась.

Згідно з рекомендованим правилом 9 розділу 1 спеціального додатку J Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, який набрав чинності для України з 15.09.2011 року, потрібно, щоб пасажирам було дозволено усно декларувати товари, які вони перевозять. Однак митна служба може вимагати письмову або оформлену в електронному вигляді декларацію на товари, які перевозяться пасажирами та є об`єктом ввозу або вивозу комерційного характеру, або вартість чи кількість яких перевищують обмеження, встановлені національним законодавством.

Таким чином, з огляду на такі положення міжнародного договору та вимоги ч.6 ст.366 МК України у випадку усного декларування товарів на смузі спрощеного митного контролю працівник митниці мав право вимагати письмову декларацію, що в даній справі не було зроблено.

Відтак системний аналіз ст.ст.257, 366, 472 МК України приводить до висновку, що за умови усного декларування переміщуваних товарів при проходженні митного контролю на "зеленому коридорі" і ненаданні можливості чи відсутності вимоги зі сторони працівника митного органу заповнити письмову декларацію немає підстав для кваліфікації дій особи додатково за ст.472 МК України, оскільки відсутні підстави для висновку як щодо факту недекларування товарів, так і щодо заявлення неточних чи недостовірних відомостей про них.

Отже, з огляду на доведеність перевищення порушницею норми ввезення товарів її дії слід кваліфікувати за ст.471 МК України, а провадження за ст.472 МК України підлягає закриттю.

Щодо відповідальності ОСОБА_1 . вбачаються підстави для такого висновку.

Вона вперше притягується до відповідальності за порушення митних правил і щиро кається у вчиненому, про що свідчать визнавальні пояснення під час складення протоколу і його розгляду в суді. Після смерті свого сина ОСОБА_1 приймає участь в утриманні двох неповнолітніх внуків. Такі обставини свідчать про складі сімейні та матеріальні обставин в ОСОБА_1 .

Статтею 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.ст.33-35 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про стягнення необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди, завданої особі. Суд повинен проаналізувати, чи дотримано органами влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто, чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, Суд звертає увагу, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Аналіз доказів і встановлених фактичних обставин справи (мотиви вчиненого правопорушення і необережна форма вини; асортимент, кількість і вартість незаконно переміщуваних товарів; сукупність пом`якшуючих відповідальність обставин та відомостей про особу винної) свідчать про те, що від дій ОСОБА_1 тяжкі наслідки не настали.

З огляду на зазначені обставини та практику Європейського Суду з прав людини вбачаються підстави для висновку, що застосування штрафу і конфіскації предметів порушення митних правил, що передбачено санкцією ст.471 МК України як безальтернативне стягнення, в даному випадку буде порушенням положень ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки буде непропорційним, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника і буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі "правопорушення та відповідальності".

Отже, вчинені ОСОБА_1 дії є малозначними, а накладення на нього стягнення не відповідатиме суспільній шкідливості вчиненого, сімейному та майновому стану порушниці.

Згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, уповноважений розглядати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Таким чином, встановлено підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

На підставі положень ст.520 МК України та п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" витрати митниці та судовий збір стягненню не підлягають.

Вилучені в даній справі предмети порушення митних правил слід повернути ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

Провадження в даній справі за ознаками ст.472 МК України щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу порушення митних правил.

ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, звільнити на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю і обмежитись усним зауваженням.

Провадження в справі за ознаками ст.471 МК України закрити.

Вилучені за цим протоколом 2 запасні частини до автомобіля "Lower Support PFD30035AW/LQ-ZS-228" повернути ОСОБА_1 для проведення митного оформлення згідно з чинним законодавством.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області С.С.Чишій