Справа №: 310/6036/19
3/310/1757/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 вересня 2019 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Вірченко О.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 27 липня 2019 року серії ГР № 048100 27 липня 2019 року о 18 год. 00 хвил. ОСОБА_1 , рухаючись на автомобілі «Вольксваген Пасат», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по проспекту Східному, 204А в м. Бердянську Запорізької області з ознаками правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, на законні вимоги інспектора СРПП № 2 щодо припинення незаконних дій почав реагувати агресивно, хапати інспектора за формений одяг, на зауваження не реагував, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.

Адвокат Луценко С.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надіслав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності та про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення з наступних підстав. Відповідальність за ч. 1 ст. 185 КУпАП настає в разі злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків. 27 липня 2019 року ОСОБА_1 , помітивши автомобіль з ввімкненими проблисковими маячками червоного та синього кольорів, став шукати можливість перестроїтись з лівої смуги руху в праву, але вказаний автомобіль його обігнав та зупинився попереду, чим заблокував можливість руху, після чого до автомобіля ОСОБА_1 підійшли працівники поліції, повідомили, що він порушив ПДР України, та співробітник поліції почав вимагати, щоб ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, не пояснюючи необхідності вчинення таких дій, при цьому посвідчення поліцейського для ознайомлення не надав. Для з`ясування, що особи, які зупинили ОСОБА_1 є працівниками поліції, останній зателефонував на номер 102. Раптово поліцейські відкрили автомобіль та із застосуванням фізичної сили, не пояснюючи причину своїх дій, витягли ОСОБА_1 з автомобілю, повалили на землю та одягли кайданки, після чого відносно ОСОБА_1 було складено два адміністративні протоколи за ч. 2 ст. 121 КУпАП та за ч. 7 ст. 121 КУпАП. Інших протоколів складено не було. Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП, оскільки вимоги співробітників поліції були протиправними, вони діяли з грубим порушенням Закону України «Про національну поліцію», ОСОБА_1 не вчиняв жодного опору вимогам поліцейських, діяв в межах чинного законодавства України та пред`являв законні вимоги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне порушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст. 252 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч. 1 ст. 185 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

З огляду на тлумачення даної норми у вчинених діях повинні міститись дві кваліфікуючі обставини зазначеного адміністративного правопорушення: 1) злісність в активних та умисних діях, що направлена на спротив законним вимогам поліцейського при виконанні ним службових обов`язків; 2) законність вимог співробітника поліції.

У відповідності до абз. 2 п. 7. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», згідно із ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, фактів, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення від 27 липня 2019, складеному відносно ОСОБА_1 , не чітко викладено суть правопорушення, вчиненого останнім, не зазначено обставини вчинення адміністративного правопорушення, не вказано, які саме протиправні дії були вчинені саме ОСОБА_1 .

Згідно з вищевказаним протоколом, ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі. Як вбачається з письмового клопотання, наданого адвокатом Луценком С.О. в присутності ОСОБА_1 вказаний протокол не складався.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Згідно із Законом України «Про національну поліцію» поліцейські мають право застосовувати передбачені вказаним Законом заходи примусу з метою досягнення покладених на них обов`язків.

Одним із передбачених законом заходів примусу являється застосування фізичної сили.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 43 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим. Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі звуку. Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.

З відеозапису, долученого до матеріалів справи адвокатом Луценком С.О., вбачається, що ОСОБА_1 звертався до поліцейського з проханням пред`явити службове посвідчення, але посвідчення йому надано не було.

Нотомість, поліцейськими до ОСОБА_1 без попередження було застосовано фізичну силу, чим порушено вимоги Закону України «Про національну поліцію».

Матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Враховуючи викладене, оскільки особою, якою було складено протокол про адміністративне правопорушення, не надано доказів законності його вимог, а також вчинення ОСОБА_1 протиправних дій по відношенню до поліцейських та злісної непокори вимогам останніх, приходжу до висновку, що вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не доведена.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, керуючись вимогами ст. 62 Конституції України і ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, належним чином не підтверджується, а тому провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 185, 213, 221, 247, 283 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого 1 ст. 185 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду О.М. Вірченко