1Справа № 335/1629/19 3/335/392/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про притягнення до адміністративної відповідальності

26 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя районного суду м. ЗапоріжжяОСОБА_1, за участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 107-Б, справу про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ветерана війни учасника бойових дій, працевлаштованого, проживаючого за адресою: м. Запоріжжя, бул. ШевченкоАДРЕСА_1, за ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

28.01.2019 року о 13 год. 05 хв. в м. Запоріжжі, по пр. Соборний, опора ЛЕП № 212, водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «Peugeot 407», державний номерний знак НОМЕР_1, не витримав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Ford Sierro», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, що рухався попереду, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль пошкоджено, чим завдано матеріальні збитки.

Крім того, 28.01.2018 року о 13 год. 05 хв. в м. Запоріжжі, по пр. Соборний, опора ЛЕП № 212, водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «Peugeot 407», державний номерний знак НОМЕР_1, став учасником дорожньо-транспортної пригоди із автомобілем «Ford Sierro», державний номерний знак НОМЕР_2, водій ОСОБА_4, який стояв, після чого місце пригоди залишив, чим порушив п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Як пояснила у судовому засіданні представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_2, винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не визнає, посилаючись на відсутність в його діях порушень будь-яких Правил дорожнього руху. Проте, визнав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_2, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 245 КпАП України, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і обєктивне зясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, а стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Також, статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Незважаючи на часткове невизнання ОСОБА_3 своєї вини, вчинення ним адміністративних правопорушеннях, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, підтверджується дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст. 251 КУпАП, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 228640 з доданою схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_4, ОСОБА_3, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 304728, фотокартками та іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Характер і локалізація пошкодження транспортних засобів, які отримали водії внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, особливості зафіксованих на схемі ДТП положення автомобілів, дають суду підстави вважати, що дії водія ОСОБА_3 у зазначеній дорожній обстановці не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, зокрема, пункту 13.1 Правил.

Як передбачено п. 13.1, п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобовязаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Суд критично оцінує пояснення представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, що були дані нею в судовому засіданні та вважає, що ці пояснення є способом захисту ОСОБА_3 та розцінює їх, як форму захисту від адміністративної відповідальності при наявності доказів, які підтверджуютьйого винність в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП та виражають бажання уникнути адміністративної відповідальності за вчинене, передбачене ст. 124 КУпАП адміністративне правопорушення.

Доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_3 порушення передбаченого п. 143.1 ПДР, захисником під час розгляду справи представлено не було.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього рух, особи, які порушують ПДР України, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У рішенні, ухваленому 29.06.2007 року у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КпАП України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та обєктивному дослідженні всіх обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Підстави для сумніву щодо протоколів про адміністративне правопорушення, які відповідають вимогам ст. 256 КпАП України, складені повноважною особою, належним чином зазначено суть адміністративних правопорушень, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи, та зібраних по справі доказах - відсутні.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі досліджені докази в справі, вина ОСОБА_3 у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю доведена матеріалами справи.

Вдіях водія ОСОБА_3 суд вбачає наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, так як він, являючись учасником дорожнього руху порушив пункт 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі пошкоджено, чим завдано матеріальні збитки, травмованих осіб немає; та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки, водій ОСОБА_3 ставши учасником дорожньо-транспортної пригоди, місце події залишив.

При накладенні адміністративного стягнення у відношенні ОСОБА_5, суд враховує положення ч. 1 ст. 36 КУпАП, відповідно до якого, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Суд також враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника та обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, та вважає, що достатнім і необхідним у відповідності до ч. 1 ст. 36 КУпАП є накладення відносно ОСОБА_5 адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме в межах санкції ст. 124 КУпАП.

Характер вчинених ОСОБА_5 правопорушень вказує на те, що він вчинив грубі правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП помякшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_5 за вчинене ним адміністративних правопорушень, суд не вбачає.

Також, суд враховує ставлення ОСОБА_5 до вчиненого, зокрема, ту обставину, що він, ставши винуватцем ДТП, свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, місця пригоди залишив, що свідчить про його незнання та ігнорування правил Дорожнього руху в Україні та бажання таким чином уникнути відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_5, а також для припинення вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу, оскільки суд вважає, що в даному випадку таке стягнення, як штраф повністю досягне мети його застосування, у звязку з чим суд не вбачає підстав для накладення більш тяжкого стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно посвідчення учасника бойових дій серії ЮА № 031649 виданого 18.05.2007 року, ОСОБА_3 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, тому відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_3 звільняється від сплати судового збору

Керуючись ст. ст. 33-36, 122-4, 124, 279, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, і накласти на нього стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень у дохід держави.

Розяснити ОСОБА_3, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізні як через пятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП; витрати на облік зазначених правопорушень.

Від сплати судового збору ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звільнити на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга або протест прокурора подаються до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги або протесту прокурора.

Суддя В.О. Макаров