ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., при секретарі Олексюк О.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 його захисника - адвоката Джосула В.С., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Джосула В.С. в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 січня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 січня 2019 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає в АДРЕСА_1 громадянина України, українця, непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Згідно постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 08 грудня 2018 року о 23 годині 10 хвилин керував транспортним засобом Вольтсваген Тігуан держаний номерний знак НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився із застосуванням приладу «ДРАГЕР», в присутності двох свідків, результат позитивний 1, 23 проміле.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

ЄУНСП: 715/2660/18 Головуючий у І інстанції: Маковійчук Ю.В.

Номер провадження: 33/822/112/19 Суддя-доповідач: Потоцький В.П.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

На вказану постанову адвокат Джосул В.С. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що свідки, які були залучені для участі в проведенні огляду на стан сп'яніння засвідчили факт складання протоколу про адміністративне правопорушення, а не факт керування транспортним засобом ОСОБА_2. Факт керування ОСОБА_2. автомобілем працівниками поліції не зафіксовано і такі докази в матеріалах справи відсутні. ОСОБА_2. із результатами огляду на стан сп'яніння на місці із застосуванням алкотестеру не погоджувався, однак працівники поліції відмовились провести такий огляд в найближчому закладі охорони здоров'я. Роздруківка «Drager Alcotest®6810» не може бути допустимим доказом, оскільки вказаний прилад не зареєстрований в реєстрі медичної техніки та приладів, використання яких дозволено МОЗ на території України. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2. не були роз'ясненні його процесуальні права, передбачені ст.288 КУпАП, ст.63 Конституції України. Перед проходженням огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2. працівниками поліції не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу. В порушення вимог інструкції ОСОБА_2. після проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки, працівники поліції не запропонували проїхати в медичний заклад для проведення огляду з метою забезпечення достовірності результату огляду водія транспортного засобу. Свідок правопорушення ОСОБА_6 не міг бути свідком, оскільки являється родичем ОСОБА_2., свідка ОСОБА_7 було залучено вже після того, як ОСОБА_2. пройшов тест на стан алкогольного сп'яніння. Після складення відносно ОСОБА_2. протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, останнього не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 його захисника - адвоката Джосула В.С., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, скасувавши постанову районного суду, з підстав наведених в ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Допитавши ОСОБА_2 свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6, апеляційний суд приходить до висновку, що зазначені вимоги закону при розгляді справи районним судом було дотримано не в повному обсязі, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали істотне значення для правильного вирішення даної справи.

Відповідно до постанови районного суду, ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що 08.12.2018 року о 23 годині 10 хвилин керував транспортним засобом Вольтсваген Тігуан держаний номерний знак НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився із застосуванням приладу «ДРАГЕР», в присутності двох свідків, результат позитивний 1, 23 проміле, чим порушив п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху України.

Допитаний в апеляційному суді ОСОБА_2. показав, що 08 грудня 2018 року перед тим, як до нього підійшли працівники поліції він сидів у автомобілі свого батька на водійському сидінні, разом із ним в салоні автомобіля перебував ОСОБА_6, якого згодом залучили в якості свідка. Вони сиділи та спілкувалися в авто, оскільки на вулиці було холодно. Потім до них підійшли працівники поліції, які повідомили, що в них відпрацювання району, і він має пройти тест на стан сп'яніння, повідомивши, що в разі відмови його затримають, а автомобіль заберуть на штрафмайданчик. Він повідомив поліцейських, що не керував транспортним засобом, зазначивши, що він з товаришем лише гріються в автомобілі. Вказував, що працівники поліції їх не зупиняли. Оскільки поліцейські пригрозили йому затриманням, він погодився пройти такий тест та продув Драгер. Після чого він не погодився із результатами тесту та захотів пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі, однак, йому було відмовлено в цьому. Також повідомив, що коли він продував драгер, присутнім був тільки ОСОБА_6

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_6 показав, що він з ОСОБА_2 сиділи в автомобілі біля дороги, до них підійшов працівник поліції та запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння. Денис неодноразово казав поліцейському, що автомобілем він не керував. Потім він все ж таки продув у Драгер, який показав стан сп'яніння. Денис не погодився із результатом, однак поліцейські відвести його в лікарню відмовилися. Також показав, що він підписав документи, які йому надали працівники поліції, не читаючи їх змісту. Коли він підписував документи, вони не були заповнені.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснив, що він був запрошений в якості свідка. Вказував на те, що він підписав документи, які йому надали працівники поліції, не читаючи їх змісту. Також вказав, що він не бачив як ОСОБА_2 продував у Драгер та який був результат тесту, а також сам факт керування даною особою транспортним засобом.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також сам протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2. за ч.1 ст.130 КУпАП не є належними і допустимими доказами, і суд на них не може посилатися у судовому рішенні, оскільки допитані в судовому засіданні вищезазначені свідки, а також особа, відносно якої було складено даний протокол - ОСОБА_2. спростували обставини зазначені в них, що обґрунтовано викликають у апеляційного суду сумніви в їх достовірності.

За змістом диспозиції ч.1ст.130 КУпАП, відповідальності за цим законом підлягають особи, які керують транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, або особи, які керували транспортним засобом та відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Матеріали провадження не містять та суду не було надано доказів того, що ОСОБА_2. керував транспортним засобом 08.12.2018 року за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення ОБ №014599.

Для з'ясування вказаних вище обставин, апеляційним судом неодноразово викликався поліцейський СРПП№1 Глибоцького ВП сержант поліції Олійник Ю.В., однак останній будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до апеляційного суду не з'явилась, та не повідомила про причини своєї неявки. А тому, апеляційні доводи ОСОБА_2. про не вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовані належними і допустимими доказами.

Оскільки апеляційним судом було встановлено, що ОСОБА_2. не керував транспортним засобом, то всі подальші дії працівників поліції з приводу освідчення останнього на стан сп'яніння, слід визнати такими, що не відповідають дійсності, а також відсутні підстави для висновку поза розумним сумнівом про те, що ОСОБА_2. є у даному випадку суб'єктом правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, що виключає адміністративну відповідальність за цим законом.

Згідно положень ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_2. підлягає задоволенню, а постанову судді районного суду необхідно скасувати, а провадження слід закрити за відсутністю у діях ОСОБА_2. складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2. задовольнити.

Постанову судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 січня 2019 року стосовно ОСОБА_2 скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Потоцький