Шаргородський районний суд
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року

м. Шаргород

справа №152/1149/19

провадження №3/152/515/19

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Соколовська Т.О.

з участю особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

адвоката Опанасюка П.П.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління ДФС у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, паспорт НОМЕР_1 , виданий Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області 19.07.2006, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Із протоколу про адміністративне правопорушення №1051 від 21.08.2019, складеного оперативним уповноваженим з ОВС ОУ ГУ ДФС у Вінницькій області Ганчук О.Ю., вбачається, що 21 серпня 2019 року о 15 годині в м. Шаргород АДРЕСА_1 області по вул. Героїв Майдану, 288, при проведенні заходів в рамках "Акциз 2019" встановлено факт реалізації ОСОБА_1 4, 3 л. скрапленого газу на загальну суму 50 грн. без ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КУпАП порушення порядку провадження господарської діяльності.

У якості доказів підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП до матеріалів справи долучено: протокол про адміністративне правопорушення № 1051 від 21.08.2019 (а.с.1), розписку про передачу ОСОБА_1 на відповідальне зберігання газозаправочного комплексу із скріпленим газом та належним чином не завіреною фото таблицею (а.с. 2 - 4), відомостями з державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а. с. 6).

У суді ОСОБА_1 винуватим себе у вчиненні адміністративного правопорушення при обставинах викладених вище не визнав, пояснив, що господарською діяльністю він не займається, у вказаний в протоколі час охороняв газову установку за дорученням власника, дійсно заправив автомобіль, оскільки невідомі особи, просили про це, так як не мали можливості доїхати до пункту призначення через відсутність пального.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Опанасюка П.П., який просив провадження у справі закрити, оскільки протокол складений не уповноваженою особою, без фактичної перевірки, порядок проведення якої та допуск до такої перевірки унормовано ст.ст.80, 81 ПК України, дослідивши матеріали справи вважаю, що провадження в даній справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями п.п. 21.1.1. п. 21.1. ст. 21 ПК України посадові особи контролюючого органу зобов`язані: дотримуватись Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Предметом фактичної перевірки є перевірка дотримання законодавства з питань наявності ліцензії, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів ( п. 75.1.3. ст. 75 ПК України).

Підстави та порядок проведення фактичної перевірки встановлені ст. 80 ПК України. Допуск до такої перевірки здійснюється за правилами ст.81 ПК України.

Відповідно до п. 80.4. ст. 80 ПК України контрольна розрахункова операція посадовими особами контролюючих органів на підставі п.п.20.1.9, п.20.1 статті 20 ПК України може здійснюватись перед початком фактичної перевірки лише з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій.

За приписами п.81.1. ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Повноваження податкової міліції визначені ст. 350 ПК України.

Відповідно до п. 78.3 ст. 78 ПК України працівникам податкової міліції забороняється брати участь у проведенні планових та позапланових виїзних перевірок платників податків, що проводяться контролюючими органами, якщо такі перевірки не пов`язані з веденням оперативно-розшукових справ або здійсненням кримінального провадження стосовно таких платників податків. Перевірки платників податків податковою міліцією проводяться у межах повноважень, визначених законом, та в порядку, передбаченому Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність", Кримінальним процесуальним кодексом України та іншими законами України.

У матеріалах справи відсутні будь які документи у підтвердження повноважень оперативного уповноваженого з ОВС ОУ ГУ ДФС у Вінницькій області Ганчука О ОСОБА_2 на складання протоколу про адміністративне правопорушення, підстав для проведення перевірки та даних про саму перевірку та/або акту перевірки.

Крім того, стаття 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення порядку провадження господарської діяльності.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. Господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Відповідно до ч.1 ст.3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення у цій формі є систематичність здійснення діяльності, що містить ознаки підприємницької та безпосередність її здійснення.

Згідно вимог закону, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, зокрема, в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії, може бути лише суб`єкт господарювання.

У наданих суду матеріалах відсутні дані про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в таких формах: 1) провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди); 2) надання суб`єктом господарювання дозвільному органу або адміністратору недостовірної інформації щодо відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства.

Диспозиція ст. 164 КУпАП є бланкетною і відсилає до інших нормативних актів, порушення яких тягне за собою встановлену законом адміністративну відповідальність.

Отже, при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею, в протоколі і постанові необхідно вказувати нормативні акти, які порушила особа. Проте цієї вимоги законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не дотримано.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно зі ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вимогами ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду…, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

КУпАП визнає відсутність у діянні складу (сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак) адміністративного правопорушення як обставини, що виключають провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а також те, що судом використані всі можливі заходи для встановлення істини по справі, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини,

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284, 287, 289, 291, ч.2 ст.294 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Суддя: Т.О. Соколовська