ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/5098/19 Суддя суду 1 інстанції: Грінчук О.П.
Провадження № 33/818/1208/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Чопенко Я.В., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - Вітковської О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1996 року народження, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 384 грн. 20 коп.

Суддею зазначено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №207977 від 09.07.2019 року, 09.07.2019 року о 01 год. 14 хв. в м. Харкові по вул. Крамчанинівській, 28, ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ-110247», державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 28.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову районного суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова підлягає скасуванню з підстав того, що судом не з`ясовано всіх обставин по справі та не надано їм належної оцінки.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника в підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1), 09.07.2019 року о 01 год. 14 хв. в м. Харкові по вул. Крамчанинівській, 28, ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ-110247», державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 28.

З даним протоколом ОСОБА_1 ознайомлений під розпис.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

Посилання ОСОБА_1 на те, що матеріали справи не містять відомостей про відсторонення особи від керування апеляційним судом не приймається, оскільки в матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_2 , в якій він зобов`язувався не керувати транспортним засобом 09.07.2019 року (а.с. 4).

Доводи ОСОБА_1 про те, що відео фіксація щодо нього не здійснювалась, є безпідставними та спростовуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, на якому поліцейський попереджує ОСОБА_1 , що ведеться відео фіксація (а.с. 7).

Також судом не приймається твердження ОСОБА_1 про те, що в протоколі відсутні дані про свідків, їх підписи та пояснення, оскільки огляд проводився в закладі охорони здоров`я, а Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 не передбачає свідків при такому огляді на стан сп`яніння.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 КонституціїУкраїни, а також статті 17 Закону України «Про виконаннярішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави. За результатами розгляд увказаної справи, суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 ЄвропейськоїКонвенції з прав людини.

Посилання ОСОБА_1 на той факт, що поліцейськими не надавалось направлення на огляд до медичного закладу заслуговує на увагу, однак не є безумовною підставою для скасування постанови суду, оскільки винність ОСОБА_1 підтверджується всією сукупністю матеріалів справи.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що розгляд справи був за відсутності захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не можуть розглядатися як безумовна підстава для скасування рішення суду.

Так, ОСОБА_1 до Ленінського районного суду м. Харкова 16.08.2019 року були подані три заяви, в яких він просив відкласти розгляд справи призначений на 16.08.2019 року та надати йому час для вивчення матеріалів справи, формування правової позиції та надання часу для вибору захисника.

В явочному листі ОСОБА_1 був ознайомлений під розпис про те, що справу було перенесено на 03.09.2019 року.

ОСОБА_1 також повторно подав дві заяви, відповідно до штампу Ленінського районного суду, 03.09.2019 року, в яких він просив відкласти розгляд справи та надати йому можливість реалізувати його право на правову допомогу.

В судовому засіданні 03.09.2019 року ОСОБА_1 був присутній, надавав пояснення та заперечував проти інкримінованого йому правопорушення йому заперечував.

Тому, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про те, що ОСОБА_1 обґрунтовано було відмовлено в задоволенні клопотань, оскільки розцінює повторні заяви подані 03.09.2019 року про відкладення розгляду справи, як недобросовісне використання своїх процесуальних прав для затягування розгляду справи та уникнення від адміністративної відповідальності через закінчення строків розгляду строків розгляду справи.

Судом першої інстанції було надано ОСОБА_1 достатній час як для підготовки правової позиції, так і для пошуку захисника.

Європейський суд з прав людини в своїх рішенням, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, права ОСОБА_1 були відновлені шляхом можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді. Чим він скористався залучивши до справи захисника.

Доводи ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, заслуговує на увагу, однак не є безумовною підставою для скасування постанови суду.

Апеляційним судом також не приймається той факт, що в протоколі не зазначено будь-якої ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, і йому інкримінують порушення п. 2.9а ПДР України, а не порушення п. 2.5 ПДР України, відповідно до якого і вказуються ознаки алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Посилання ОСОБА_1 на необхідність застосування при розгляді апеляційної скарги Рішення ЄСПЛ «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії», «Кобець проти України», «Коробов проти України», «Gafgen vs Germany», заслуговує на увагу, натомість апеляційний суд вважає, що прийняте судом першої інстанції рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному судовому рішенні.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

Разом з цим посилання апелянта на положення ст. 289 КУпАП апеляційна інстанція не приймає до уваги, оскільки порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення визначається лише положеннями ст. 294 КУпАП.

Також, апеляційний суд рекомендує суду першої інстанції виправити технічну помилку допущену в описовій частині постанови від 03 вересня 2019 року, зазначивши замість фрази «Дані свідчення узгоджуються між собою та сумніву у суду не викликають та підтверджують факт його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП» на фразу «Дані свідчення узгоджуються між собою та сумніву у суду не викликають та підтверджують факт його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП».

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2019 року, щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду Я.В. Чопенко