КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/3696/2019 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Бондаренко Г.В.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Маліновський О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як зазначено у постанові, ОСОБА_1 , 16.06.2019 року о 18 годині 00 хвилин, керував автомобілем «Пежо», д.н.з. НОМЕР_1 в місті Києві по вул. Кільцева дорога пер. вул. Д . Луценка , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звуженні та не реагують на світло, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року скасувати за відсутністю у його діях складу правопорушення.

Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною ,не відповідає фактичним обставинам справи ,складена та винесена з грубим порушенням чинного законодавства України.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний пройти огляд на вимогу працівника міліції, а не поліцейського, а оскільки зі вступом у дію Закону України «Про національну поліцію», не було внесено змін до Правил дорожнього руху, то і посилатись на п.2.5 Правил при складанні протоколу працівники поліції не в праві, оскільки відповідно до чинного законодавства, працівників міліції юридично не існують з 01.01.2017 року.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що визнав свою вину не у правопорушенні, як зазначено у постанові суду першої інстанції, а у відмові від проходження огляду за 25 км від місця зупинки, у зв`язку з тим, що на той момент виконував свої трудові обов`язки і не міг залишити на узбіччі довірений йому автомобіль із матеріальними цінностями, за які несе відповідальність.

ОСОБА_1 також зазначає , що відео, наявне у матеріалах справи, суддею не переглядалось, виклик і допит свідків у судове засідання не здійснювалось, акт огляду на місці відсутній, а також не було враховано особу порушника, оскільки право керування транспортним засобом є невід`ємною частиною трудових обов`язків ОСОБА_1 та є засобом заробітку і утримання сім`ї з малолітньою дитиною.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об`єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення (т.1 а.с.1), письмовими поясненнями свідків (т.1 а.с.2) та відеозаписом з нагрудної камери інспектора патрульної поліції(т.1 а.с.4).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є безпідставними, не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами справи, зокрема дослідженим при апеляційному розгляді справи відеозаписом з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, з якого убачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у присутності двох свідків,йому було роз`яснено наслідки відмови від проходження медогляду, а також поясненнями наданими в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді в судовому засіданні самого ОСОБА_1 згідно з якими він добровільно відмовився пройти огляд у зв`язку з тим, що він на той момент виконував свої посадові обов`язки та не міг залишити просто на узбіччі автомобіль із матеріальними цінностями та не бажав їхати в медичний заклад в зв`язку з великою відстанню до нього.

Крім того, ОСОБА_1 пояснення на місці події не надавав, підписав протокол про адміністративне правопорушення та не заперечував проти нього, а подальші його пояснення суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо особи, фактичних обставин справи, нормативного акту, що передбачає відповідальність, свідків, роз`яснення прав, пояснень особи та інших даних.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не керував автомобілем у стані наркотичного сп`яніння є безпідставними та не достатніми для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, врахувавши положення ст. ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування у справі апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.А. Маліновський