Провадження № 33/824/3430/2019 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , її захисника Святенко А.П. та потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Святенко А.П., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, не працевлаштовану, одружену, маючу на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , -

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 16.07.2019 приблизно о 20 год. 00 хв. вона знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила сімейне насильство відносно ОСОБА_2 , а саме ображала нецензурною лайкою, у результаті чого могло бути завдано шкоду психічному здоров`ю потерпілої, тобто вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником Святенко А.П. в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 06.08.2019 та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена працівниками поліції про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, під час складання протоколу її не ознайомили зі змістом вказаного документу. Також, останній не роз`яснювались її права та обов`язки. Не дивлячись на те, що правопорушення та встановлення особи ОСОБА_1 сталися 17.07.2019, протокол про адміністративне правопорушення було складено 01.08.2019, тобто після спливу встановленого законом строку в 24 години. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, адже у ньому не зазначено місце народження ОСОБА_1 , даних про потерпілу, понятих, свідків. До матеріалів справи не додано заяви потерпілої.

На думку апелянта, місцевим судом не доведено факту заподіяння шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 Натомість саме з боку потерпілої здійснюється психологічне насильство відносно ОСОБА_1 , однак ці обставини залишились поза увагою районного суду. Крім цього, ОСОБА_1 не є членом сім`ї ОСОБА_2 у розумінні правових приписів СК України, тому ОСОБА_1 не може бути суб`єктом зазначеного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, доводи особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника Святенко А.П. на підтримку поданої апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_2 , яка заперечувала проти апеляційної скарги та вважала рішення місцевого суду правильним, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації її дій за ч.1 ст.173-2 КУпАП та необхідність накладення на неї стягнення у виді штрафу не підтверджуються зібраними у справі доказами.

У суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 категорично заперечувала свою винуватість та пояснила, що з ОСОБА_2 взагалі не спілкується, 17.07.2019 ніякого конфлікту між ними не було. Зазначила, що дітей сама не залишає. Хоча вона і не працює, однак по вихідних шукає підробітку. У цей час за дітьми приглядає її знайома ОСОБА_4 . Крім цього, вони з потерпілою не є сім`єю у розумінні ст.3 СК України, адже не пов`язані спільним побутом, взаємними правами та обов`язками.

Захисник Святненко А.П. , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , у суді першої та апеляційної інстанції пояснила, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена працівниками поліції про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, під час складання протоколу її не ознайомили зі змістом вказаного документу. Також, останній не роз`яснювались її права та обов`язки. Не дивлячись на те, що правопорушення та встановлення особи ОСОБА_1 сталися 17.07.2019, протокол про адміністративне правопорушення було складено 01.08.2019, тобто після спливу встановленого законом строку в 24 години. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, адже у ньому не зазначено місце народження ОСОБА_1 , даних про потерпілу, понятих, свідків. До матеріалів справи не додано заяви потерпілої. Місцевим судом не доведено факту заподіяння шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 Натомість саме з боку потерпілої здійснюється психологічне насильство відносно ОСОБА_1 , однак ці обставини залишились поза увагою районного суду. Крім цього, ОСОБА_1 не є членом сім`ї ОСОБА_2 у розумінні правових приписів СК України, тому ОСОБА_1 не може бути суб`єктом зазначеного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 у суді першої та апеляційної інстанції пояснила, що конфлікт відбувався 16.07.2019 приблизно о 20 год. 00 хв. ОСОБА_1 зранку залишила вдома двох своїх дітей, молодшу доньку (три роки), та старшого сина (десять років). При цьому, її донька при цьому була хвора. Коли ОСОБА_1 ввечері повернулась додому разом з чоловіком, вона зробила з цього приводу їй зауваження. На що ОСОБА_1 почала її ображати та виражатись щодо неї нецензурною лайкою. Під час сварки вони вдвох перебували на кухні, чоловік ОСОБА_1 знаходився у кімнаті, а її син працював за комп`ютером у своїй кімнаті. Чи хтось з них чув їхню сварку не знає. У зв`язку з цим наступного дня вона звернулась до поліції із заявою. Зазначила, що з ОСОБА_1 у неї склались неприязні стосунки, у тому числі обумовлені побутовими питаннями, адже квартира, в якій склався конфлікт, належить на праві власності їй, її сину та брату у рівних частках.

Положеннями ч.1 ст.254 КУпАП встановлено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно з ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до матеріалів справи, а саме протоколу про адміністративне правопорушення №134590 серії АПР18 від 01.08.2019, ОСОБА_1 17.07.2019 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила сімейне насильство відносно ОСОБА_2 , а саме ображала нецензурною лайкою, у результаті чого могло бути завдано шкоду психічному здоров`ю потерпілої (а.с.1).

Із огляду на вказане, всупереч вимогам ч.1 ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення №134590 серії АПР18 від 01.08.2019 не містить відомостей про час вчинення адміністративного правопорушення, свідків, потерпілих, понятих.

Водночас, районний суд, встановлюючи обставини справи, у оскаржуваному рішенні зазначив, що адміністративне правопорушення було вчинено ОСОБА_1 16.07.2019 о 20 год. 00 хв., а не 17.07.2019, як вказано в протоколі про адміністративне правопорушення №134590 серії АПР18 від 01.08.2019.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VIII від 07.12.2017, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Таким чином, наведені правові приписи окреслюють загальні ознаки, яким повинен бути зв`язок між фізичними особами для того, щоб вони вважалися сім`єю. До таких ознак належать: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом; взаємні права та обов`язки.

Однак, районним судом не було враховано доводів ОСОБА_1 та її захисника про те, що вона із ОСОБА_2 , хоча і проживають спільно в одній квартирі, але не є сім`єю, адже не пов`язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов`язків. Не заперечувала цього факту у судовому засіданні й сама потерпіла ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, а також дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, адже вона не могла вчинити насильство у сім`ї психологічного характеру відносно ОСОБА_2 , яка не є членом її сім`ї.

Водночас, п.14 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VIII від 07.12.2017 встановлено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Однак місцевим судом належним чином не встановлено, що дії ОСОБА_1 , які нібито виражались у нецензурній лайці у бік ОСОБА_2 , спричинили шкоду психічному здоров`ю останньої, викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе тощо.

Застосовуючи закріплений у ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги є обґрунтованими, а ОСОБА_1 визнана винуватою за ч.1 ст.173-2 КУпАП, безпідставно, оскільки в її діях відсутній склад цього адміністративного правопорушення.

У відповідності до п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином апеляційна скарга захисника Святенко А.П. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст.283, 294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Святенко Анни Петрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль