Справа № 577/242/19
Провадження № 3/577/81/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2019 р. м. Конотоп

суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Гетьман В.В. з участю прокурора Тищенка С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Сумській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку та мешканку м. Конотоп вул. Лісового, 5/196 Сумської області, українку, громадянку України, не працююча, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалася, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,-

за вчинення правопорушення пов»язаного з корупцією передбаченого ч. 1 ст.172-6 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 згідно розпорядження міського голови Конотопської міської ради від 06.07.2015 р. №73-ОС прийнята на роботу на посаду спеціаліста І категорії відділу міської ради у справах молоді та спорту на час відсутності основного працівника ОСОБА_2 згідно умов контракту. Відповідно до витягу із ЗУ від 14.10.2014 р. №1700-VII «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 07.05.2015 р. попереджена про обмеження спрямовані на запобігання корупційним та пов»язаними з корупцією правопорушеннями, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів і одержанню неправомірної вигоди або подарунки та поводженню з ними, щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, дотримання вимог фінансового контролю. Займана ОСОБА_1 посада, відносилася до діяльності, пов»язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зазначена у підпункті «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», тобто є суб»єктом декларування. Розпорядження міського голови Конотопської міської ради від 11.04.2017 р. №47-ОС ОСОБА_1 звільнена за угодою сторін.

Абзацом 2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» зазначено, що особи, які припинили діяльність, пов»язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3, зобов»язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. ОСОБА_1 подала декларацію за 2017 р. 11.04.2018 р., в той час як потрібно до 01.04.2018 р.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнала повністю.

Прокурор у судовому засіданні вважає вину ОСОБА_1 доведеною в повному обсязі, тому вона підлягає відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 23/2019 від 04.01.2019 року (а.с.1 - 7).

Вислухавши учасників судового розгляду, розглянувши надані матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Розпорядженнями міського голови Конотопської міської ради від 06.07.2015 р. №73-ОС ОСОБА_1 прийнята на роботу для виконання повноважень спеціаліста І категорії відділу міської ради у справах молоді та спорту на час відсутності основного працівника ОСОБА_2 згідно умов контракту та від 11.04.2017 р. №47-ОС звільнена за угодою сторін (а.с.17-22)

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено положеннями ст. ст. 10,11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Суб'єктивна сторона адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Частина 1 статті 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У примітці до даної статті зазначено, що субєктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції"зобовязані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно абзацу 2 ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов»язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3, зобов»язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 подала декларацію за 2017 рік 11.04.2018 р. (а.с.10-12).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією №23/2019 від 04.01.2019 року дата вчинення правопорушення: 01.04.2018 р.

До обставин, які пом»якшують відповідальність порушника, суд відносить ту обставину, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, щиро розкаялася у вчиненому.

Обставин, які б обтяжували відповідальність порушника суд не вбачає.

Водночас, вирішуючи питання щодо можливості накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення даного адміністративного правопорушення, суд приймає до уваги положення ст. 22 КУпАП, які вказують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

При цьому, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Будь-яких застережень щодо неможливості застосування до окремих складів адміністративних правопорушень положень ст. 22 КУпАП закон не містить.

Таким чином, враховуючи обставини справи, те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, беручи до уваги суб»єктивне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого, а саме те, що вона не мала на меті умисно приховати свій майновий стан, а також не мала умислу на вчинення даного правопорушення, вчинивла правопорушення лише виходячи з юридичної необізнаності, щиро розкаялася у вчиненому, дане правопорушення не потягло настання будь-яких негативних наслідків суспільним або державним інтересам, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження, органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справу, виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись ст.ст. 22, 34, ч. 1 ст. 172-6, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого порушення і обмежитись усним зауваженням.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Сумського Апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: ОСОБА_3