ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/2059/18Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С.
Провадження № 33/817/14/19 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.4 ст.122 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців та стягнуто судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Згідно постанови, судом встановлено, що ОСОБА_1 17 жовтня 2018 року приблизно о 09 годині 20 хвилин на 91 км автодороги Р-26 сполучення м.Кременець - м.Почаїв керуючи транспортним засобом марки «Пежо», номерний знак НОМЕР_1 перед автобусом, не надав можливості обігнати свій транспортний засіб та не дотримався безпечного інтервалу для автобуса марки «Мерседес Бенц» номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, чим змусив останнього вдатись до вимушеного маневрування та різко гальмувати, чим створив аварійну ситуацію, порушив п. 13.3 ПДР України.

В апеляційній скарзі з доповненнями ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову і закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, також просить поновити йому строк оскарження. Стверджує, що він не порушував правил дорожнього руху, передбачених частинами 1-3 ст.122 КУпАП і тому його дії невірно кваліфіковані поліцією та судом. Також вказує, що інспектором поліції було порушено норми законодавства та його законні права, а саме не роз'яснені йому як порушнику права та обов'язки, відмовлено в розгляді клопотання щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з бажанням скористатись правовою допомогою і не забезпечено участь адвоката. Наголошує, що до матеріалів справи не долучено відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, а також відсутні будь-які докази того, що його дії спричинили створення аварійної обстановки конкретному транспортному засобу. Вважає, що при призначенні стягнення судом першої інстанції не враховано усіх обставин, що передбачені ст.33 КУпАП. Стосовно причини строку оскарження вказує, що не був присутній при винесенні постанови, а її копію отримав 03 грудня 2018 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав свою апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та пояснив, що під час руху автомобілем здійснював об'їзд вибоїн на дорожньому покритті, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та повторно дослідивши обставини і матеріали справи, а також додані до апеляційної скарги документи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова судді у справах про адміністративні правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 під час оголошення постанови в суді не був присутнім, і копію оскаржуваної постанови отримав 03 грудня 2018 року (а.с.21), після чого протягом десяти днів подав апеляційну скаргу.

Враховуючи наведене строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, як пропущений з поважних причин.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

В даному випадку суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та з врахуванням положень ст.280 КУпАП належним чином з'ясував усі обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 021842, заявою ОСОБА_2, письмовими поясненнями свідка, рапортом від 17.10.2018 року та оглянутим записом камери відеореєстратора з автомобіля працівників поліції, яким зафіксовано вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Крім того, доведеність винуватості ОСОБА_1 суд першої інстанції обґрунтував показаннями допитаних безпосередньо в судовому засіданні свідків, а саме водія автобуса ОСОБА_2 і пасажира цього автобуса ОСОБА_3, які підтвердили суду, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем "Пежо" під час спроб обігнати його автомобіль різко збільшував швидкість і здійснював об'їзд перешкоди без дотримання інтервалу, що змусило водія автобуса маневрувати та різко гальмувати для уникнення зіткнення. Позаду них рухався автомобіль поліції, які зупинили ОСОБА_1 і склали протокол.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, доведена належним чином дослідженими та оціненими в судовому засіданні доказами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, що він не вчиняв порушень правил дорожнього руху, передбачених частинами 1-3 ст.122 КУпАП і тому його дії невірно кваліфіковані поліцією та судом за частиною четвертою вказаної статті, є безпідставними, оскільки як вірно встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 під час здійснення обгону його транспортного засобу іншим учасником дорожнього руху (пасажирським автобусом марки «Мерседес Бенц») змінював напрямок руху свого автомобіля і не дотримався безпечного інтервалу, тобто вчинив порушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, яке крім того призвело до створення аварійної обстановки, а саме змусило водія автобуса ОСОБА_2 вдатись до вимушеного маневрування та різко гальмувати.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в матеріалах справи відеозаписів нагрудних камер працівників поліції, які оформляли протокол про адміністративні правопорушення і ненадання йому на місці зупинки всіх доказів по справі є безпідставними і не спростовують наведених в оскарженій постанові обставин, які встановлені судом на підставі досліджених в судовому засіданні доказів.

Доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції вимог розділу ІІ "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015р., є неналежними, оскільки в даному випадку працівниками поліції не здійснювався розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.122 КУпАП, а з дотриманням вимог розділу ІІ цієї Інструкції було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про недостовірність долученого до матеріалів справи відеозапису, дані якого взяті до уваги судом першої інстанції як доказ винуватості, перевірені в ході апеляційного розгляду шляхом допиту інспектора патрульної поліції ОСОБА_4, який підтвердив, що 17 жовтня 2018 року він під час патрулювання рухався службовим автомобілем в увімкненим відеореєстратором і поблизу села Куликів виявив автомобіль під керуванням ОСОБА_1, який кілька разів виїжджав на смугу зустрічного руху і таким чином не давав рейсовому пасажирському автобусу закінчити його обгін, чим створював аварійну ситуацію на дорозі та змушував водія автобуса різко гальмувати і змінювати напрям руху. У зв'язку з цим відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучено записи відеореєстратора патрульного автомобіля поліції та письмові пояснення водія автобуса і одного з пасажирів.

Наведені обставини в їх сукупності повністю спростовують доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для зміни накладеного стягнення є обґрунтованими.

Згідно статті 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Встановлено, що при визначенні виду стягнення суд першої інстанції не в повній мірі врахував наведені вимоги закону і не мотивував необхідність застосування позбавлення права керування транспортними засобами, незважаючи на наявність у санкції ч.4 ст.122 КУпАП більш м'яких виду стягнення у виді штрафу.

Так, в оскарженій постанові при обранні виду стягнення судом не наведено обставин, які він визнав такими, що обтяжують відповідальність.

Серед даних про особу правопорушника, які враховувались судом при накладенні стягнення, вказано лише те, що він 16 жовтня 2018 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Однак, згідно ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення при накладенні стягнення мають бути враховані також характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи наведене, вважаю, що в даному випадку є законні підстави для зміни виду накладеного стягнення на штраф, а в решті оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2018 року змінити в частині накладення стягнення і вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, з накладенням на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

В решті постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2018 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис