ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/7/19 Справа № 213/2315/18 Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко О.М. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі головуючого - судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що зареєстрований за адресою:

вул. Б. Хмельницького, 59 с. Володимирівка Казанківського району

Миколаївської області

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваній постанові суду першої інстанції та протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 15 липня 2018 року приблизно о 03 годині 45 хвилин по пр. Перемоги у м. Кривому Розі керував транспортним засобом «Деу», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Правопорушення вчинено двічі протягом року.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена в порушення матеріального та процесуального права. Вказує, що під час складання протоколу та матеріалів провадження працівниками поліції було допущено грубі порушення закону, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння на місці, при цьому йому наполегливо пропонували пройти огляд в медичній установі, проте даний факт судом проігноровано, також вважає сумнівними і пояснення свідків, так як їх не було допитано в судовому засіданні, а самі пояснення не мають точних даних, зокрема не зазначено ознак стану сп'яніння, які в нього були, та не зазначено від якого саме огляду він відмовився, крім того вказує, що працівниками поліції не було складено і акту огляду на стан сп'яніння, який є обов'язковим, так само вважає порушенням і не безперервність здійснення відеозапису з нагрудної камери поліцейських.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши адвоката ОСОБА_2, яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, який просив задовольнити апеляційну скаргу за викладених у ній обставин, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; направленням на огляд для встановлення стану алкогольного сп'яніння; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були залучені в якості свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився на вимогу працівників поліції пройти огляд у встановленому законом порядку для встановлення стану алкогольного спяніння; частково поясненнями самого ОСОБА_1

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_1 протягом року було притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2017 року, що свідчить про наявність в його діях ознак повторності.

Відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, у даному випадку за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно яким водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності обєктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного спяніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд на місці за допомогою спеціального технічного засобу або в медичному закладі охорони здоров'я.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Аналізуючи доводи апелянта про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи було допущено порушення норм закону, зокрема в порушення процедури направлення водіїв для проходження огляду було одразу запропоновано тільки пройти огляд в медичній установі, то слід зазначити, з матеріалів провадження, зокрема відеозапису вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 спочатку дійсно було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі або відмовитися від проходження огляду, на що останній не виявив бажання пройти огляд в медичній установі, при цьому в процесі спілкування з ОСОБА_1 було встановлено, що у нього відсутні будь - які документи, які посвідчують його особу, та в подальшому поліцейськими було повідомлено останньому і про можливість проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, та останній виявив бажання проїхати з працівниками поліції до нього додому за документами, які посвідчують його особу, як йому і було запропоновано поліцейськими до цього, в подальшому, після повернення працівників поліцій з ОСОБА_1, який взяв документи, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння у присутності двох свідків, як на місці, так і в установі охорони здоров'я, проте останній відмовився, на підставі чого і було складено даний протокол про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим вказані доводи апелянта є необгрунтованими.

Що стосується доводів апелянта стосовно недостовірності наявних в матеріалах провадження пояснень свідків, при цьому, на його думку, дані, які зазначені в поясненнях, є неточними та ніяким чином не підтверджені, оскільки свідків не було допитано у судовому засіданні, а тому такі пояснення не є належним доказом, то слід зазначити, що дослідженням матеріалів справи встановлено, що дані, зазначені у поясненнях понятих, складені у відповідній формі та з їх змісту чітко і зрозуміло вбачаються всі фактичні обставини події, при цьому відсутність зазначення ознак алкогольного сп'яніння не є помилкою з огляду на те, що матеріалами провадження, зокрема протоколом та направленням водія на огляд для встановлення стану сп'яніння, які узгоджуються між собою, чітко зазначено ознаки алкогольного сп'яніння, при цьому, як вбачається з наявного відеозапису з нагрудної камери поліцейського, під час проведення відповідної процедури поліцейськими, то саме у присутності двох свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_1 було запропоновано спочатку пройти огляд на місці та в подальшому в закладі охорони здоров'я, на що останній відмовився, при цьому в останніх були і уточнені їх особисті дані, даний факт виключає сумніви щодо участі згаданих понятих під час проведення огляду на стан сп'яніння.

Що стосується доводів, які полягають у відсутності в матеріалах провадження акту огляду на алкогольне сп'яніння, то слід вказати, що як вбачається з наявного в матеріалах справи направлення водія для огляду на стан сп'яніння, у водія було виявлено ознаки сп'яніння, які узгоджуються з тими, що зазначені в протоколі, а тому подальші дії працівників поліції є безсумнівно виправданими, при цьому ознаки сп'яніння, виявлені у ОСОБА_1, є належним чином підтвердженими, а тому відсутність акту огляду на стан сп'яніння у даному випадку не є процесуальним порушення з огляду на наявність згаданого документу.

Інші доводи апелянта мають формальний характер, у зв'язку з чим оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_5