П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Борт П.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 серпня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 26 липня 2019 року в 01 год. 45 хв., в місті Києві, по проспекту Броварському, 53, керував автомобілем «Mercedes-Benz ML 500», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України).

В апеляційній скарзі захисник Борт П.С. просить скасувати постанову суду, провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено який саме огляд і у який спосіб ОСОБА_1 мав пройти на вимогу поліцейського, як і не зазначено самим ОСОБА_1 про відмову від такого огляду.

Крім того, захисник звертає увагу, що працівниками поліції була порушена Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), оскільки поліцейським не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки.

Разом з тим, апелянт вказує, що працівники поліції зазначаючи у протоколі: «відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря нарколога», порушили вимоги Інструкції, оскільки така передбачає лише направлення до закладу охорони здоров`я, а не до лікаря-нарколога.

Також апелянт звертає увагу, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 33 КУпАП, оскільки не врахував особу порушника, його майнового стану, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність

З огляду на викладене, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Борт П.С. не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, причини свого неприбуття не повідомили. Будь-яких клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

В апеляційній скарзі захисник стверджує, що постанова суду підлягає скасуванню із закриттям щодо ОСОБА_1 провадження, оскільки процедура проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння працівниками поліції порушена.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Так, Інструкцією визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння, який і був дотриманий працівниками поліції. Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Відтак, пропозиція працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі була правомірною.

В той же час, доводи апелянта про те, що відмова від проходження огляду у лікаря-нарколога не передбачена Інструкцією є необґрунтованими, оскільки огляд на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться саме відповідним спеціалістом, в даному випадку лікарем-наркологом.

Крім того, судом апеляційної інстанції досліджений відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, відповідно до якого ОСОБА_1 інспектор поліції в присутності двох свідків пропонував пройти медичний огляд, однак, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, при цьому пояснив це тим, що поспішає. Із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 працівниками поліції роз`яснювався зміст ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду.

Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, зокрема, стану наркотичного сп`яніння.

Отже відмова водія від проходження відповідно до п.2.5 ПДР України огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 повинен був виконати вимоги інспектора патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Не виконавши це, він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що судом першої інстанції зроблений правильний висновок.

Щодо доводів апелянта про недотримання судом першої інстанції вимог ст. 33 КУпАП, то апеляційний суд вказує, що вимоги вказаної статті судом дотримані. Так, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає виключно накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Відтак, майновий стан, професія чи характеристика порушника, про які зазначає апелянт, не впливають на розмір стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки більш м`якого чи суворішого покарання ч. 1 ст. 130 КУпАп не передбачено.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Борт П.С. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 серпня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун