КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника ДжулайГ.В.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Джулай Григорія Валентиновича в інтересах ОСОБА_2 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2018 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 352,40 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 6 серпня 2018 року о 00.40 год. по пр.. Героїв Сталінграду, 19, в м. Києві, керував автомобілем марки «Toyota»державний номерний знак НОМЕР_2, з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей звужені та не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. На вимогу працівників поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд на визначення стану наркотичного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник наголошує на тому, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про встановлення особи ОСОБА_2, а тому працівники патрульної поліції до протоколу внесли недостовірні відомості про місце проживання останнього.

Окрім того, апелянт зазначає, що копія протоколу ОСОБА_2 не вручалася. В самому протоколі відсутній запис про вручення протоколу чи про відмову в його отриманні. Також в матеріалах справи відсутні дані, що протокол направлявся ОСОБА_2 поштовим зв'язком. Вказані обставини місцевим судом не перевірялись.

Окрім того, захисник вказує, що ОСОБА_2 був зупинений працівниками патрульної поліції у зв'язку з тим, що у транспортному засобі не було увімкнене світло, але ОСОБА_2 цьому заперечував, проте, працівники патрульної поліції не надали відповідних доказів на підтвердження вказаної обставини.

Як зазначає захисник, працівники патрульної поліції не зачитали ОСОБА_2 права, не запропонували скористатись правовою допомогою, а також, не було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на алкогольне сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, зареєстрованих в Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення.

Також, апелянт вказує на те, що в подальшому приїхав інший патруль, працівник поліції з якого світив ОСОБА_2 в очі, але на ліхтарик відповідні документи, які б вказували, що він зареєстрований в Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, були відсутні.

Окрім того, як наголошує апелянт, відеофіксацію події працівники поліції здійснювали не з самого початку, тобто, не з моменту зупинки транспортного засобу, а тільки після того, як до ОСОБА_2 прибув рідний брат, близько через 30 хв. після зупинки автомобіля.

Апелянт звертає увагу на те, що протокол складався у відсутність ОСОБА_2, а також він не був ознайомлений з протоколом та його копію не отримував.

Також апелянт зазначає, що підписи свідків, які зазначені в протоколі відрізняються від підписів, які зазначені в бланках пояснень.

Щодо твердження працівників патрульної поліції, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння, то ці обставини не зовсім відповідає дійсності, оскільки згідно з рубрикою «Випадки успішного лікування невриту зорового нерва із застосуванням циклоплегіків» УДК 616.833.115-002-08-085.217.5 ОСОБА_4 Буковинський Державний медичний університет, м. Чернівці, зазначається, що звуження зіниць очей є характерним для хворих з оптичним невритом, де зіниця звужується набагато менше ніж у здорових людей під дією яскравого світла, а тому, на думку апелянта, ознаки, які зазначені в протоколі щодо ОСОБА_2 - є лише формальними.

Також апелянт зазначає про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія до медичного закладу, а факт відмови від проведення огляду фіксується в закладі охорони здоров'я в присутності двох свідків, а не на місці зупинки транспортного засобу.

Апелянт вказує, що місцевий суд не зазначив у постанові, чи відеозапис містив обставини щодо роз'яснення ОСОБА_2 прав та обов'язків, відповідно до вимог ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Окрім того, щодо пояснень свідків, то захисник наголошує, що працівники патрульної поліції не мають права писати письмові пояснення за свідків, а запис: «По суті питань, що були мені задані, даю таке пояснення», є недопустимим доказом. Більш того, пояснення свідків повинні бути письмовими, а не надрукованими.

Зі змісту апеляційної скарги також вбачається, що матеріали справи не містять даних, що ОСОБА_2 відмовився від підпису матеріалів, навпаки, містять перекреслення.

Також, в недопустимих доказах містяться дані, що ОСОБА_2 відмовився від проходження тесту на алкоголем (наркотичне) сп'яніння, однак не зазначено, де мав проводитись тест: на місці зупинки транспортного засобу чи в закладі охорони здоров'я.

Окрім того, апелянт стверджує про те, що в протоколі немає відмітки, що огляд ОСОБА_2 проводився з використанням ліхтарика з метою встановлення ознак наркотичного сп'яніння, а також і не зазначено понятих.

На думку апелянта, огляд водія працівниками патрульної поліції проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, а тому він є недійсним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, опитавши свідка, дослідивши наявні у справі докази, доходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на наявні у справі та досліджені докази, а саме: пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відеозапис подій, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 порушення вимог п. 2.5 ПДР України, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 10).

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він складений щодо ОСОБА_2 про те, що 6 серпня 2018 року о 00.40 год. по пр.. Героїв Сталінграду, 19, в м. Києві, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Toyota Land Cruiser» державний номерний знак НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей звужені та не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1).

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп'яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Згідно з п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснив, що не погоджується з прийнятим рішенням, оскільки працівниками патрульної поліції була порушена процедура проходження огляду на стан сп'яніння. По обставинах ОСОБА_2 пояснив, що 6 серпня 2018 року близько 00 год. 10 хв. повертався з «Маккдональдсу» з боку ст.м. Мінська та рухався по пр Г. Сталінграду. Був зупинений працівниками поліції, які рухались на автомобілі білого кольору без спеціальних проблискових маячків. Після зупинки працівник поліції не представився та повідомив, що він (ОСОБА_2.) рухався без увімкнених фар. На вказані обставини ОСОБА_2 запитав у поліцейського, чи є у нього докази на підтвердження даного факту. Далі поліцейський повідомив ОСОБА_2, що він (Дзюба) пив, та запропонував пройти тест за допомогою приладу «Драгер». Він не був п'яний та дихнув на поліцейського. Ліхтарем поліцейські не користувались. Пізніше він (ОСОБА_2.) зателефонував до брата. Через 30 хвилин прибув інший екіпаж патрульної поліції. Представився тільки один поліцейський - старший з екіпажу, що прибув. Автомобіль був з проблисковими маячками. Він (ОСОБА_2.) пред'явив свої документи, і один з працівників патрульної поліції підійшов, сфотографував їх. Документи, які він (ОСОБА_2.) пред'являв, - паспорт, водійське посвідчення, технічний паспорт на автомобіль. Згодом прибув його (ОСОБА_2.) брат. На відеозаписі все зафіксовано. Про оформлення протоколу ніхто нічого не говорив. Свідки були, проте перебували осторонь. В присутності свідків, він (ОСОБА_2.) відмовився проїхати з працівниками поліції, і все. В подальшому працівники поліції звернулись до свідків, щоб останні щось підписали. Відмова відбувалась в присутності свідків, саме відмова їхати до медичного закладу, при цьому працівники поліції, як зазначив, ОСОБА_2 не представлялись. Відповідно до п. 2.5 ПДР України, який йому (ОСОБА_2.) відомий, він мав проїхати з працівниками поліції, однак, останні йому (ОСОБА_2.) нічого не роз'яснили. Які саме ознаки сп'яніння у нього виявили працівники поліції, при свідках нічого не оголошувалось. Працівники поліції просто згодом посвітили ліхтариком. Окрім того, його зупиняв перший екіпаж патрульної поліції, а не наступний. Свідки були присутні на момент відмови від проходження. Він (ОСОБА_2.) не виходив з автомобіля. Його (ОСОБА_2.) товариш все знімав на відео.

Захисник в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу, пояснив, що на даний час наявні колізії в нормативно-правових актах, в тому числі ст. 266 КУпАП, постанов Кабінету Міністрів України, а також Інструкції, якими в своїй діяльності керуються працівники патрульної поліції. Як зазначив захисник, порядок проходження огляду також відбувається на місці зупинки транспортного засобу, а держава забезпечує проходження огляду в закладу охорони здоров'я. Відмова від проходження огляду повинна відбуватись в закладі охорони здоров'я. Працівники поліції на місці зупинки транспортного засобу не дотримались вимог Інструкції. Особа не відмовлялась від огляду на місці, а відмовлялась від огляду в закладі охорони здоров'я. Що стосується ознак для визначення стану сп'яніння, то захисник звернув увагу на те, що фізіологічні властивості людини визначає лікар. Для визначення стану наркотичного сп'яніння на місці зупинки працівники патрульної поліції повинні використовувати спеціальні засоби. Працівники поліції назвали тільки формальні ознаки, необхідні для складання протоколу.

В апеляційному суді допитаний свідок ОСОБА_7 пояснив, що перебував в автомобілі разом з ОСОБА_2 та були зупинені працівниками патрульної поліції. Останні пропонували ОСОБА_2 пройти тест за допомогою приладу «Драгер», але експрес-тест - не було запропоновано ОСОБА_2 Працівники поліції світили ліхтарем в зіниці очей ОСОБА_2 та повідомили, що в нього (ОСОБА_2.) ознаки наркотичного сп'яніння. Через 20 хв. приїхав інший екіпаж поліції. Він та ОСОБА_2 просили поліцейських надати докази правопорушення, у зв'язку з чим було зупинено автомобіль, але такі докази їм не були надані. ОСОБА_2 передав документи одному з працівників патрульної поліції, але поліцейські навіть не представились. В подальшому один з працівників поліції повідомив ОСОБА_2, що він відсторонений від керування транспортним засобом, на що він (ОСОБА_7) запитав, хто ОСОБА_2 відсторонив. Працівник поліції відповів, що він відсторонив. Потім вони намагались з'ясувати, що робити далі, на що поліцейськими було повідомлено, що необхідно чекати судового засідання, та було складено протокол за керування транспортним засобом в нетверезому стані. В його (ОСОБА_7) присутності ОСОБА_2 не перебував в стані наркотичного сп'яніння, і в його (ОСОБА_7) присутності ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду в лікаря нарколога.

Після перегляду відеозапису зі свідком ОСОБА_7, останній пояснив, що обставини події в деталях забув, оскільки пройшов тривалий час.

З наявних у справі пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_2, який керував транспортним засобом з ознаками наркотичного (підкреслено) сп'яніння відмовився від проходження тесту на стан алкогольного (наркотичного) сп'яніння (ас. 3).

З метою перевірки доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції вказані свідки не з'явилися, у зв'язку з чим вказані письмові пояснення суд не бере до уваги.

Апеляційним судом переглянуто відеозапис з нагрудного відеореєстратора, якій міститься в матеріалах справи, на якому зафіксовано, що інспектори патрульної поліції після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 пояснили останньому причину зупинки - не працювало світло в автомобілі. ОСОБА_2 заперечує вказаний факт. Після спілкування з останнім працівник поліції виявив у ОСОБА_2 ознаки наркотичного сп'яніння та запропонував останньому проїхати до лікаря нарколога з для огляду. ОСОБА_2 в присутності своїх знайомих, за підказкою останніх, відмовився від проходження такого огляду, пояснюючи, що він добу не спав. Після цього в присутності двох свідків працівник поліції, роз'яснюючи свідкам підстави зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2, та те, що у ОСОБА_2 виявлені ознаки наркотичного сп'яніння, пропонує ОСОБА_2, проїхати до лікаря для огляду на встановлення стану сп'яніння. ОСОБА_2. в присутності свідків, не заперечуючи підстави зупинки автомобіля, зазначає, що в автомобілі «коротнуло». При цьому відмовляється їхати до лікаря нарколога. В присутності двох свідків інший працівник поліції починає складати протокол про адміністративне правопорушення. Перший працівник поліції продовжує спілкуватися з ОСОБА_2, роз'яснюючи останньому, що краще поїхати до лікаря нарколога, на що ОСОБА_2, зазначає, що він не збирається нікуди їхати, що він відмовився, а також про те, що йому надали право вибору: або він їде, або ні. Він нікуди не їде. Працівник поліції роз'яснює ОСОБА_2, що останній відстороняється в подальшого керуванням транспортним засобом, та пропонує визначитися, хто сяде за кермо. В присутності поліцейського за кермо сідає інша людина. Після цього працівник поліції пропонує ОСОБА_2 ознайомитися з протоколом та підписати його, на що ОСОБА_2, за підказкою своїх знайомих, заперечує будь-що підписувати та знайомитися, наполягаючи на тому, що йому повинні надати докази підстави зупинки транспортного засобу.

Відеозаписом подій, який є об'єктивним доказом у справі, незалежним від суб'єктивного сприйняття будь-якої особи, на якому зафіксовано обставини відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у лікаря нарколога, спростовуються як доводи апеляційної скарги про порушення процедури направлення ОСОБА_2 для огляду на виявлення стану сп'яніння до лікаря, так і пояснення самого ОСОБА_2 по обставинах подій, які відбулися.

Що стосується відсутності в матеріалах справи направлення ОСОБА_2 для огляду на стан наркотичного сп'яніння, то слід звернути увагу на наступне.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

З відеозапису вбачається, що працівником поліції запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд у медичному закладі, однак, останній відмовився.

Сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв'язку з чим вважаю, що відсутність вказаного направлення не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан наркотичного сп'яніння, не спростовує порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України та не тягне за собою безумовне скасування прийнятого судового рішення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, є необґрунтованими та спростовуються змістом самого протоколу.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що підписи свідків у протоколі про адміністративне правопорушення та в поясненнях різняться між собою, то, на думку суду, вони є суб'єктивним сприйняттям захисника та спростовуються матеріалами справи.

Доводи захисника про те, ОСОБА_2 не було запропоновано пройти огляд на алкогольне сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, зареєстрованих в Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, є безпідставними, оскільки з наявних обставин справи вбачається, що у ОСОБА_2 працівником поліції виявлені ознаки наркотичного сп'яніння, і за цих обставин нормативно-правовими актами передбачена інша процедура проходження огляду на встановлення стану сп'яніння.

Посилання захисника на те, що працівник поліції з іншого патруля світив ОСОБА_2 в очі, але на ліхтарик відповідні документи, які б вказували, що він зареєстрований в Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, відсутні, є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, серед іншого, передбачена адміністративна відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З наявної у справі сукупності доказів, в тому числі з відеозапису, який є об'єктивним доказом у справі, незалежним від суб'єктивного сприйняття будь-якої особи та на якому зафіксована відмова водія ОСОБА_2 на вимогу працівників патрульної поліції пройти медичний огляд в закладі охорони здоров'я з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння, вбачається, що ОСОБА_2, як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп'яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку медичний огляд в закладі охорони здоров'я з метою встановлення стану сп'яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, постанова місцевого суду є законною, вмотивованою, обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні, у зв'язку з чим апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 352,40 грн. залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Джулай Григорія Валентиновича в інтересах ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва