ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/821/555/19 Справа № 703/1093/19 Головуючий по 1 інстанції Калашник В.П.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Єгоровій С.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №703/1093/19 відносно ОСОБА_1 , що надійшли з Смілянського міськрайонного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 384,20 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 08 березня 2019 року близько 16 години 40 хвилин по вул. 40 років Перемоги в м. Сміла Черкаської області, керував автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, порушення мови, та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, згідно чинного законодавства в присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що він не був завчасно повідомлений про місце, день та час розгляду справи місцевим судом, у зв`язку з чим справу розглянуто за його відсутності, чим порушено його право на захист.

Зазначає, що він не керував транспортним засобом, за кермом перебував ОСОБА_2 , а місцевим судом належними чином не досліджено всі докази по справі, та не надано їм об`єктивної оцінки.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_1 в підтримку, доводів викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок міськрайонного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 050142 від 08.03.2019, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 08 березня 2019 року близько 16 години 40 хвилин по вул. 40 років Перемоги в м. Сміла Черкаської області, керував автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, порушення мови, та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, згідно чинного законодавства в присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР (а.с. 2);

- показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що вони були свідками того як водій автомобіля ОСОБА_1 в їх присутності відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку (а.с. 4,5);

- показаннями ОСОБА_1 , які він давав працівникам поліції, та з яких вбачається, що 08.03.2019 останній вживав алкоголь в гаражі, після чого керував автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився (а.с. 3);

- даними рапорту поліцейського Кереліна Р . В., згідно якого було зупинено автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився в присутності 2 свідків (а.с. 6).

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

З метою недопущення порушення процесуальних прав ОСОБА_1 , під час апеляційного розгляду за клопотанням останнього було допитано в якості свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що він є сусідом ОСОБА_1 по гаражу. 08 березня 2019 року ОСОБА_1 попросив його сісти за кермо автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , і з`їздити до магазину, на що він погодився, оскільки ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, в дорозі автомобіль зламався і він повернувся до гаража, щоб взяти домкрат, коли повернувся - працівників поліції вже не було.

Показання свідка ОСОБА_2 апеляційний суд оцінює критично, оскільки вони не узгоджуються з матеріалами справи, а саме : протоколом про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_1 власноручно зазначив про те, що згоден з обставинами, викладеними у вказаному протоколі. Крім того, у первинних показах, даних працівникам поліції, ОСОБА_1 зазначав, що саме він, після вживання алкогольних напоїв, керував автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , покази підписані власноручно ОСОБА_1 , факт підпису особисто ним даних показів підтвердив апелянт під час апеляційного розгляду.

Крім того, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в своїх поясненнях зазначали, що саме ОСОБА_1 був водієм автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , та в їх присутності відмовився проходити огляд на стан сп`яніння.

Також слід врахувати, що ОСОБА_1 лише в апеляційній скарзі вказує на те, що за кермом його автомобіля перебував ОСОБА_2 , хоча під час складання адміністративних матеріалів та розгляду справи місцевим судом на це не звертав увагу.

Вищезазначені докази спростовують доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 . Колегія суддів розцінює дані покази, як такі , що надані ОСОБА_1 з метою уникнення від адмінвідповідальності за вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Апелянт вказує на те, що він не повідомлявся місцевим судом належним чином про місце, день та час слухання справи, і справу було розглянуто за його відсутності, чим порушено його право на захист. Однак, вказані доводи є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 12), та закриття провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП (а.с. 28), тобто знав, що на розгляді в Смілянському міськрайонному суді Черкаської області знаходяться адміністративні матеріали щодо нього. Крім того, ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи рекомендованими листами, які поверталися до суду у в`язку з тим, що останній не отримував їх.

Процесуальна поведінка ОСОБА_1 під час розгляду справи місцевим судом свідчить про умисне створення умов для затягування розгляду справи в передбачений ч.1 ст. 277 КУпАП строк. Його участь в суді першої інстанції, виходячи з приписів ст. 268 цього Кодексу, є необов`язковою.

Крім того, слід врахувати, що за неодноразове відкладення розгляду аналогічної справи за клопотаннями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її адвоката рішенням ВРП від 25.01.2019 у справі № 194/1дп/15-18 суддю притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Зокрема констатовано, що з огляду на те, що особа, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, була обізнана про розгляд справи, не вживала заходів для явки до суду, її поведінка свідчила про свідоме затягування розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП. За наведених обставин суддя мав вжити всіх заходів для вирішення справи у строки, визначені КУпАП.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Вважаю, що судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_1 на захист, оскільки він безпосередньо приймав участь під час апеляційного розгляду, апеляційним судом було проведено дослідження доказів по справі, а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції, не вплинула на правильність прийнятого міськрайонним судом рішення по суті щодо нього.

Також, апеляційним судом встановлено відсутність порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 № 1408/27853.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова міськрайонного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка