Справа №587/1352/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Стеценко В.А.
Номер провадження 33/816/413/19 Суддя-доповідач Литовченко Н. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Литовченко Н. О. , за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Нагорного В.Б., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 29 серпня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 ,

піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Лебединського районного суду Сумської області від 29 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнаний винним і підданий адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у зв`язку з тим, що він 24 червня 2019 року о 15 год. 30 хв. в м. Суми по пр. Курському керував автомобілем «ГАЗ 3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, зінниці очей не реагують на світло, від проходження огляду на стан сп`яніння, у передбаченому законом порядку, у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

У поданій апеляційній скарзі захисник Нагорний В.Б., не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням, порушує питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, а також скасування постанови судді та закриття провадження у вказані справі.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що порушуючи вимоги ст. 268 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та захисника, не зважаючи на наявність клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному. При цьому, зазначає, що ні особа, що притягується до відповідальності, ні її захисник не отримували у передбаченому законом порядку повідомлень про дату та час розгляду даного провадження, що свідчить про порушення права ОСОБА_1 на захист.

Також захисник вважає недоведеною вину ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП з тих підстав, що в матеріалах провадження відсутній відеозапис вчинення його підзахисним інкримінованого правопорушення та оскільки в судове засідання не були викликані свідки, у письмових поясненнях яких наявні розбіжності.

Крім того, ОСОБА_2 наголошує на грубому порушенні судом норм процесуального права, пов`язаного з відводом судді, так як у зв`язку з відмовою у задоволенні клопотань захисника суду був заявлений відвід, який зважаючи на відсутність в КУпАП норм, що регулюють правила відводу судді, фактично залишився не розглянутим судом, так як не був переданий на розгляд іншому складу суду, чим порушив положення Конституції України та діяв всупереч практики ЄСПЛ.

Апелянт зазначає й про те, що так як судове засідання від 29 серпня 2019 року було проведено без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, то про прийняте судове рішення сторона захисту дізналась під час отримання поштою копії оскаржуваної постанови, тобто 10 вересня 2019 року, тому просив поновити строк апеляційного оскарження постанови суду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи суддею 29 серпня 2019 року був здійснений без участі ОСОБА_1 та його захисника Нагорного В.Б. При цьому апелянт у доводах своєї апеляційної скарги зазначає, що копію постанови отримав 10 вересня 2019 року. Внаслідок того, що про винесення оскаржуваної постанови стороні захисту стало відомо після спливу десятиденного строку на її апеляційне оскарження, вважаю за можливе поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він був пропущений з поважних причин.

З матеріалів даного провадження вбачається, що 29 серпня 2019 року з`явившись до суду на розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подав заяву про відвід судді у зв`язку з тим, що йому було відмовлено у задоволенні раніше заявлених клопотань. Без передачі такої заяви на розгляд іншого складу суду в її задоволенні було відмовлено.

Разом з тим, 17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11 відповідним Законом № 475/97-ВР, визнавши її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП України провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Нормами чинного КУпАП не визначений порядок вирішення питання про відводу судді у справах про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, тобто у випадках коли у вказаному Кодексі відсутні норми, що регулюють порядок вирішення питання про зміну підсудності по справам про адміністративні правопорушення, то діє аналогія закону та в даному випадку слід керуватися нормами КПК України.

З огляду на викладене та з метою додержання принципу законності, застосовується аналогія закону найбільш близької галузі права - кримінального процесуального закону та керування при вирішенні питання про відвід судді ст.ст.75, 81 КПК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Проте, як вбачається з наявних матеріалів, постанова про розгляд заяви ОСОБА_2 про відвід судді в матеріалах справи відсутня.

За наявності зазначених обставин, при нерозглянутій заяві апелянта про відвід судді, 29 серпня 2019 року суддею Лебединського районного суду Сумської області справа відносно ОСОБА_1 була розглянута по суті і за результатами розгляду винесена постанова.

З огляду на те, що при нерозглянутій заяві про відвід суддя не мав права розглядати справу по суті, це призвело до сумнівів щодо упередженості та необ`єктивності розгляду даної справи суддею. За таких обставин, оскаржувану постанову судді від 29 серпня 2019 року не можна вважати законною, тому вона підлягає скасуванню з прийняттям апеляційним судом нової постанови.

Відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції наявні в матеріалах справи докази, приходжу до наступного висновку.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 025122 від 24 червня 2019 року, з якого вбачається, що 24 червня 2019 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «ГАЗ 3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у передбаченому законом порядку у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (а.с. 1).

Даний протокол складено уповноваженою особою та з урахованням положення ст.251 КУпАП цей документ є доказом та відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому викладені всі відомості, передбачені вказаною статтею.

Вищезазначені обставини справи підтверджуються також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до яких в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 2, 3).

Підстав ставити під сумнів об`єктивність пояснень вказаних свідків немає, оскільки пояснення свідків відібрані у встановленому законом порядку, містять необхідні реквізити, підписані ними без застережень та в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що вказані пояснення свідки давали внаслідок впливу на них.

За таких обставин, є безпідставними і доводи апеляційної скарги про те, що зазначені пояснення свідків містять суттєві суперечності, оскільки одним з них було вказано, що він був присутній під час відмови водія від проходження огляду біля будинку СОНД, а іншим зазначено, що це відбулось безпосередньо в СОНД, та не спростовує факту відмови ОСОБА_5 від проходження ним огляду в закладі охорони здоров`я на стан наркотичного сп`яніння.

Також даний факт підтверджується висновком СОНД від 24 червня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 здати зразок біоматеріалу на виявлення вмісту наркотичних речовин категорично відмовився (а.с. 4).

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

До того ж, не заслуговують на увагу і доводи апелянта щодо порушення права ОСОБА_1 на захист з тих підстав, що він не був за три дні повідомлений про дату та час розгляду справи відносно нього, оскільки в матеріалах наявне рекомендоване повідомлення, зі змісту якого вбачається, що 21 серпня 2019 року ОСОБА_1 отримав повістку про виклик в суд, що підтверджується його особистим підписом (а.с. 26).

Разом з тим, враховуючи, що вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення мало місце 24 червня 2019 року, то на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції сплинув передбачений ч.2 ст. 38КУпАП тримісячний строк накладення адміністративного стягнення.

Згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може буди розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

За таких обставин, вважаю за необхідне закрити провадження в справі щодо визнання вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Лебединського районного суду Сумської області від 29 серпня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 29 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним і підданий адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з істотним порушенням вимог процесуального закону - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження по справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуЛитовченко Н. О.

.