АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/214/19 Справа № 711/235/19 Головуючий по 1 інстанції Кучеренко В. Г.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2019 р. Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, його захисника адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, працює ФОП «ОСОБА_3», проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень та один рік позбавлення права керування транспортними засобами; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 384,20 грн.,

в с т а н о в и в :

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 лютого 2019 року ОСОБА_3 визнаний винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він 07.01.2019 о 12 год. 50 хв. в м. Черкаси по вул. Самійла Кішки, 185 керував автомобілем марки «Mitsubishi Space Star», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, однак від проходження медичного огляду в лікарні для визначення стану наркотичного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків та від надання пояснень, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.02.2019 р., закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свою апеляційну скаргу ОСОБА_3 мотивує тим, що судом першої інстанції у рішенні не відображена у повному обсязі його позиція захисту, яку він виголошував під час судових засідань, не взято до уваги допущені працівниками поліції порушення, тому, на його думку, рішення ухвалене не об'єктивно та має бути скасоване.

Указує, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я. Таким чином, він був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд.

Для підтвердження стану тверезості він після складання протоколу був змушений пройти огляд на стан сп'яніння в загальному порядку, про що свідчать довідки із медичної установи, що долучені до матеріалів справи, які підтверджують тверезість та відсутність у нього ознак сп'яніння. Проте про даний факт у рішенні суду першої інстанції нічого не сказано, хоча апелянтом було викладено як усно, так і у письмових поясненнях, що оригінали документів про проходження огляду пред'являлися суду. Однак, суд не звернув увагу на зазначені обставини і не врахував їх при ухваленні оскаржуваної постанови.

Також апелянт указує, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом його вини. У протоколі суть порушення сформульована не зрозуміло, адже не вказано, від якого саме огляду відмовився водій (на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння) та не зазначено, який порядок проходження такого огляду було запропоновано водієві. Формулювання «у встановленому законом порядку» не розкриває суті порушення з огляду на положення ст. 266 КУпАП.

Відповідно до цієї норми огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, які знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

У протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду. Також в протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров'я. Також у протоколі відсутні імена та адреси свідків, що вказує на те, що протокол складався за їх відсутності.

Вважає, що направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161. Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), тож суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також апелянт вказує, що призначене судом першої інстанції стягнення у вигляді досить значної грошової суми та позбавлення права керувати ТЗ буде мати наслідком його неможливості заробити кошти на проживання, оскільки він працює сам не себе, і його робота вимагає керування транспортним засобом.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали з мотивів, які в ній наведені.

ОСОБА_3 пояснив, що він керував автомобілем, був зупинений працівниками поліції, йому пропонували пройти огляд на стан сп'яніння, й він відмовився від цього, оскільки був збитий з пантелику працівниками поліції, які йому вказали, що він має право самостійно пізніше пройти огляд на стан сп'яніння і надати його результати суду, що він пізніше і зробив.

Заслухавши пояснення апелянта, захисника, вивчивши матеріли справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_3 складу вказаного адміністративного правопорушення, що підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення від 07 січня 2019 року серії БД № 175378, про те, що він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння в присутності двох свідків; поясненням свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 07.01.2019 року про те, що ОСОБА_3 відмовився в установленому законом порядку проходити огляд на стан наркотичного сп'яніння; рапортом інспектора поліції Тарана М. О. від 07.01.2019 року, згідно з яким, виконуючи свої службові обов'язки по забезпеченню безпеки дорожнього руху, було виявлено відповідний автомобіль, який рухався з порушенням правил дорожнього руху (водій здійснював не зрозумілі маневри автомобілем). У водія було виявлено ознаки наркотичного сп'яніння: зіниці очей не реагують на світло. Водію було запропоновано пройти освідування в установленому законом порядку у лікаря-нарколога, однак він також відмовився. Про це був складений відповідний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дії обвинуваченого судом першої інстанції кваліфіковані вірно. Стосовно виду і розміру стягнення суддя апеляційного суду вбачає, що суд першої інстанції належно і обґрунтовано застосував до правопорушника стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами згідно з санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону України від 07.07.2016 р. № 1446-VIII.

Тому суд апеляційної інстанції вбачає, що в діях ОСОБА_3 присутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції своїми роз'ясненнями заплутали його, суд не може брати до уваги, оскільки відмова особи від огляду на стан сп'яніння є окремим складом правопорушення безвідносно причин чи факторів, які вплинули на це.

Також суд не може брати до уваги медичні документи, надані апелянтом, про те, що він 09 січня 2019 року, тобто через дві доби після складення протоколу, самостійно проходив огляд на стан сп'яніння (здав біоматеріал), який вказав на його тверезість. Враховуючи час, який минув між цими двома подіями, ці дані не можуть вважатися належними стосовно предмету справи.

Доводи захисника про те, що у протоколі не вказані свідки правопорушення, суд бере до уваги, однак не вбачає достатньою підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки у протоколі є посилання на пояснення свідків на окремих аркушах, й пояснення свідків містяться у матеріалах справи на окремих аркушах (а.с. 2, 3). При цьому на відеоданих у справі чітко видно, що свідки були присутні при відмові особи пройти огляд на стан сп'яніння.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 лютого 2019 року щодо ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко