Справа № 206/290/19
Провадження № 3/206/254/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

04.03.2019року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Малихіної В.В.,

при секретарі Сєдовій А.О.,

за участі:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника-адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 20, кв. 17, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06.01.2019 року о 01:45 год. в м. Дніпро, вул. Буковинська, б. 3, керував ТЗ ОСОБА_3 д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп'яніння водій відмовився в присутності двох свідків в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 суду показав, що дійсно того дня відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, у зв'язку з тим що поспішав допомогти своєму товарищу, оскільки той отримав травму. Почервоніння очей було в нього через те, що працює зварником.

Свідок ОСОБА_4 в судовму засіданні пояснила, що того дня була запрошена у якості свідка при відмові водія ОСОБА_1 06.01.2019 року від проходження огляду на стан сп'яніння, підтвердила наявні в матеріалах справи письмові пояснення, які в неї були відібрані того дня.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис із нагрудних камер поліцейських, вислухавши пояснення свідка, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння (п. 2.5). Ці вимоги Правил ОСОБА_1 порушив.

Так, не дивлячись на заперечення ОСОБА_1 своєї винуватості, вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП підтверджується, дослідженим в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення БР № 208841 від 06.01.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 06.01.2019 року о 01:45 год. в м. Дніпро, вул. Буковинська, б. 3, керував ТЗ ОСОБА_3 д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп'яніння водій відмовився в присутності двох свідків в установленому законом порядку; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, поясненнями свідка ОСОБА_4, даними безпосередньо в судовому засіданні, відеозаписом із нагрудних камер поліцейських з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 того дня відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, у звязку з тим, що це святковий вечір та він не бажає нічого проходити.

При цьому, в ході судового розгляду судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Так, у судовому засіданні судом встановлено, що водій ОСОБА_1 мав ознаки наркотичного спяніння в момент його зупинки 06.01.2019 року, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтоване пред'явлення інспектором патрульної поліції вимоги щодо доцільності проходження ним огляду на визначення стану наркотичного спяніння. Відмова водія від проходження медичного огляду підтверджується письмовими матеріалами справи. Його доводи про те, що в нього було почервоніння очей через те, що працює зварником, нічим об'єктивно не мотивовані та не підтверджені, у момент його зупинки поліцейськими він на це не посилався, як на ту обставину, яка перешкоджає йому пройти огляд на стан сп'яніння. Посилання останнього на те, що він не бажав витрачати час на проходження огляду, через те, що якись його товариш потребує допомоги, також нічим не підтверджені, а тому підстав вважати, що відмова від проходження огляду на стан сп'яніння мала місце через крайню необхідність, в розумінні положень ст. 18 КУпАП у суду не має.

Також, розцінюються, як намагання ввести суд в оману доводи захисника про те, що співробітниками поліції не було видано ОСОБА_1 направлення на проходження огляду в медичному закладі, оскільки примусове вручення особі такого направлення у разі його категоричної відмови від проходження такого огляду законодавцем не передбачено. При цьому, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не був позбавлений права самостійно після складення адміністративного протоколу звернутися до закладу охорони здоров'я, адже дійсно не був відсторонений від керування транспортним засобом, та мав достатньо часу, щоб у відповідності до положень ч. 4 ст. 266 КУпАП, протягом двох годин пройти необхідний огляд.

Що ж стосується посилання захисника на те, що не відсторонивши ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, поліцейські самі визнали той факт, що у нього були відсутні ознаки наркотичного сп'яніння, суд вважає їх необґрунтованими. Вказані доводи не є тією безумовною підставою для визнання дій ОСОБА_1 такими, що не містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ним п. 2.5 ПДР України, який містить самостійні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності, а саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп'яніння.

Отже, на думку суду, факт не відсторонення працівниками поліції особи від керування транспортним засобом, не впливає на доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника, що в протоколі стосовно ОСОБА_1 не зазначені ознаки наркотичного сп'яніння, необгрунтовані, оскільки відповідно до п. 2, п. 4 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. 4. Ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

На думку суду, невизнання ОСОБА_1 вини, має на меті уникнення від адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення, оскільки вказані вище твердження ОСОБА_1 та захисника, спростовуються матеріалами справи та доказами, отриманими судом безпосередньо під час судового розгляду.

Дії ОСОБА_1 кваліфікуються вірно за ч. 1ст. 130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Враховуючи, що санкція ч. 1 статті 130 КУпАП передбачає безальтернативне покарання, вважаю необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням обставин справи та особи правопорушника, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33-35, 130, 221, 245, 276-280, 283-287 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п'ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред'явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Малихіна