Справа № 404/6830/19
Номер провадження 3/404/2101/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, фізичної особи підприємця, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не відобразив загальної суми нарахованого та виплаченого доходу у 4 кварталі 2018 року та не відобразив суму утриманого та перерахованого податку на доходи за 2 та 4 квартали 2018 року по ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в податковому розрахунку за формою 1-ДФ, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП, у своїх поясненнях суду щодо фактичних обставин не визнав та пояснив, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення викладений не конкретно, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 він заробітну плату не платив та не були найманими працівниками, вказані особи надавали йому консультаційні послуги, з якими він укладав, за наявності потреби, цивільно-правові договори. Податковою звітністю займалася його дружина та він фактично лише подавав звіти.

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та надані докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч.1 ст.163-4 КУпАП визначено відповідальність за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Проте, ні протокол про адміністративне правопорушення, ні матеріали справи (копія частини акту перевірки, повний зміст якого відсутній) не містять жодних доказів того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були найманими працівниками та дійсно працевлаштовані ОСОБА_1 , на підставі чого останній їм би виплачував заробітну плату, період роботи зазначених працівників, розмір заробітної плати, який виплачувався, розмір утриманих або перахованих до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб, які суми утриманого та перерахованого податку на доходи за 2 та 4 квартали 2018 року не відображено або відображено несвоєчасно та коли саме. Крім всього, у протоколі взагалі не вказано, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення як посадова особа підприємства, установи або організації, або громадянин суб`єкт підприємницької діяльності. У протоколі відсутні відомості з приводу того, коли саме було здійснено перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та у яких саме звітах і коли воно не відображено, тому суд не може встановити відповідні обставини.

Таким чином ні з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а ні з наявних матеріалів справи не вбачається та не встановлено при розгляді справи в суді, які ж саме дії /бездіяльність конкретно вчинені останнім та в чому полягає його вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.163-4 КУпАП. Особа, що складала протокол, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини вчинення саме ОСОБА_1 правопорушення, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають).

Усі раніше вказані ознаки є істотними для розгляду вказаної справи, підлягають доведенню та становлять об`єктивну сторону адміністративного правопорушення.

Крім копії частини акту перевірки (повний текст відсутній) та протоколу про адміністративне правопорушення, будь-які інші докази до справи не долучені.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, суд зобов`язаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаного стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відображають всіх істотних обов`язкових ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП, які також не доведено достатніми доказами, а тому вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163-4 ч.1, 247 п.1, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровограда В.В. Поступайло