Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/353/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Ніколаєв М. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2019 року. м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Ремез П.М., при секретарі Волошиній Н.С., за участю особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , та його захисника - адвоката Харути В.А., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РОНКПП: НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , працюючий інженером у ТОВ «220»,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2019 року на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та стягнуто у дохід держави судовий збір у сумі 384 грн. 20 коп.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 17.05.2019 02 годині 25 хвилин по вул. Героїв Сталінграда, 10а в м. Олександрія Кіровоградської області, керував транспортним засобом «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у якого не підсвічувався задній номерний знак та був зупинений працівниками поліції.

Під час перевірки документів у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини та почервоніння обличчя. В присутності свідків ОСОБА_1 відмовився пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» та у закладі охорони здоров`я, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду та скасувати її як незаконну та необґрунтовану, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, зазначає, що в судовому засіданні районного суду він присутній не був, оскільки в цей час хворів, у зв`язку з чим 02.08. 2019 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, надавши копію листка тимчасової непрацездатності від 02.08.2019 № 325914, а оскаржувану постанову суду отримав лише 16.08.2019, коли сам звернувся до суду з відповідною заявою (а.с.36), а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущений ним із поважних причин, та на підставі ст. 289 КУпАП він має бути поновлений апеляційним судом.

Також, на думку апелянта, дана постанова районного суду є незаконною, немотивованою та підлягає скасуванню виходячи із наступного.

Отже, він дійсно 17 травня 2019 року близько 02 год 30 хв керував транспортним засобом - автомобілем «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі-ТЗ) та коли рухався по вул. Героїв Сталінграду у м. Олександрія, його зупинили працівники поліції, пояснивши причину зупинки, а саме, що на його ТЗ не підсвічувався задній номерний знак. Крім того, на прохання працівників поліції пред`явити свої документи він повідомив, що не має при собі посвідчення водія, оскільки забув його вдома, а тому надав останнім свій паспорт та реєстраційний документ на ТЗ.

При цьому він повідомив, що визнає вину по даним правопорушенням, однак працівники поліції стали стверджувати, що він перебуває у нетверезому стані, з чим він категорично не погодився. Після цього йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ з використанням спеціальних технічних засобів, однак він зазначив, що бажає пройти відповідний огляд на стан сп`яніння саме у закладі охорони здоров`я, адже такий спосіб обстеження є більш точним та об`єктивним. Проте працівники поліції неодноразово пропонували йому пройти обстеження на стан сп`яніння на місці за допомогою наявних у них технічних засобів, але він категорично заперечував і повідомив, що бажає проходити обстеження тільки в лікарні.

Після цього працівники поліції зупинили двох свідків та у присутності яких знову запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці з використанням спеціальних технічних засобів, на що він знову відмовився, зазначивши, що не довіряє точності такого обстеження, а тому бажає пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

Далі поліцейські запропонували йому пройти огляд у закладі охорони здоров`я, однак ніяких конкретних дій для реалізації вказаного не здійснили, що дає підстави вважати, що дана пропозиція ними була зроблена лише формально, для свідків.

Потім працівники поліції складали документи у своєму службовому автомобілі, після чого надали йому копії двох постанов про накладення на нього адміністративного стягнення від 17.08.2019 № 522613 та № 522997 за ч.6 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП, з якими його не знайомили та в яких він не ставив свій підпис. Однак, з копій постанов убачається, що у графах 10 : «Копію постанови мною отримано» проставлено підпис, який не належить йому та очевидно, що проставлено невідомою особою, що свідчить про підроблення його підпису у даному документі, тобто шляхом наслідування (імітації) справжнього його підпису. Таку можливість працівники поліції мали, оскільки під час складання документів у них був його паспорт, на якому є його особистий підпис.

Також, його не ознайомлювали й з протоколом, який склали відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП та більше того, взагалі не надали його копію.

Після цього, працівники поліції поїхали, залишивши його на місці події. При цьому, необхідно зауважити, що, оскільки вказані працівники поліції вважали його особою, котра керує транспортним засобом у стані сп`яніння у зв`язку з чим ними було складено відносно нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вони мали б виконати вимоги ч. 1 ст. 266 КУпАП, де передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами. Однак, поліцейські не виконали вимоги коментованої норми закону, що ще раз свідчить про формальність та безпідставність складення ними даного протоколу відносно нього за керування ТЗ у стані сп`яніння.

Отже, він категорично не згоден з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним 17.05.2019 відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки під час керування ТЗ та зупинки працівниками поліції він був тверезий, у зв`язку з чим був з згоден пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку.

Однак, працівниками поліції даний огляд не було забезпечено, що суперечить приписам ст. 266 КУпАП України та п.2.5 ПДР України, чому суд першої інстанції не надав належної правової оцінки, внаслідок чого прийняв незаконну та необґрунтовану постанову по справі.

Таким чином, факт перебування ним у стані сп`яніння, вважає, не доведеним відповідними засобами доказування та, які не містяться у матеріалах даної справи, зокрема, не допитано особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, не надано належну правову оцінку протоколу про адміністративне правопорушення, який складено з процесуальними порушеннями (не ознайомлено з протоколом особу, стосовно якої складено протокол, не вручено цій особі його копію) проте визнаний судом, як такий, що мав місце, про що зазначено в оскаржуваній постанові. Так само, вважає, не доведено належними засобами доказування його відмову у проведенні медичного огляду.

Також зазначає, що розгляд даної справи про адміністративне правопорушення відбувся 05 серпня 2019 року в суді першої інстанції за його відсутності, оскільки він в цей час хворів, у зв`язку з чим 02.08.2019 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, додавши копію листка тимчасової непрацездатності від 02.08.2019 № 325914.

Незважаючи на дані обставини та у супереч приписам ч.1 ст.268 КУпАП, якими, зокрема, визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, але ж районний суд розглянув дану справу та виніс оскаржувану постанову без його участі чим грубо порушив насамперед його право на захист.

Враховуючи наведене вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Харути В.А., які просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 05.08.2019, апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду скасувати та закрити провадження по справі, допитавши в суді апеляційної інстанції свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили фактичні обставини складання адміністративного протоколу та перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що клопотання скаржника про поновлення строку підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_1 не був присутнім при розгляді даної адміністративної справи районним судом (а.с.33), а копію постанови суду отримав лише 16.08.2019 (а.с.37), після того як сам звернувся 12.08.2019 до суду з відповідною заявою (а.с.36), а тому строк на апеляційне оскарження даної постанови суду пропущений скаржником з поважних причин і вважаю за необхідне його поновити.

Згідно із вимогами ст. 245 КУпАП районний суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, та правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Будучи допитаним в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечив свою винуватість у вчиненні зазначеного правопорушення і при цьому пояснив, що він дійсно 17.05.2019 02.25 год по вул. Героїв Сталінграда, 10а в м. Олександрія Кіровоградської області, керував транспортним засобом «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 та був зупинений працівниками поліції у зв`язку з тим, що на його автомобілі не працювала підсвітка номерного знаку. У процесі перевірки документів йому було запропоновано пройти на місці огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він відмовився. Поліцейські зупинили двох свідків та в їх присутності знову запропонували йому пройти такий огляд, але він також відмовився, однак при свідках не говорив, що відмовляється пройти такий огляд в медичному закладі.

У свідків поліцейські взяли письмові пояснення та відпустили їх.

Не заперечує, що поліцейські лише пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікарні, але ніяких активних дій для цього не прийняли, тобто робили це лише формально.

Протокол при ньому не складався і він нічого не знав про те, що відносно нього поліцейськими було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Про те що цей протокол знаходиться на розгляді в суді він дізнався лише 02.08.2019 і в цей же день надав до суду заяву про відкладення розгляду справи.

Після лікування, а саме 12.08.2019 він звернувся до канцелярії суду про видачу йому копії судового рішення, яку отримав лише 16.08.2019, а тому просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, оскільки пропущений ним з поважних причин.

Допитана в апеляційному суді свідок ОСОБА_2 пояснила, що 17.05.2019 близько 02.00 год ночі, точного часу вже не пам`ятає, в м. Олександрія Кіровоградської області її з чоловіком зупинили поліцейські і запросили бути свідками під час проходження водієм ОСОБА_1 . огляду на стан сп`яніння. У вказаного водія були явні ознаки алкогольного сп?яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини та він нецензурно висловлювався, поводився неадекватно та постійно плутався у своїх поясненнях. В їх присутності йому запропонували пройти на місці огляд на стан сп`яніння або в медичному закладі, але він відмовився. Потім погодився пройти огляд у лікарні, але через 10 хвилин знову відмовився. Її чоловік говорив водію, що якщо він вважає себе не п?яним, то нехай продує прилад на місці, але водій категорично відмовився це робити. Після цього у них з чоловіком відібрали письмові пояснення з цього приводу, а також в їх присутності був складений на даного водія протокол про адміністративне правопорушення, з яким вони ознайомились та поставили у ньому свої підписи.

Допитаний в апеляційному суді свідок ОСОБА_3 пояснив, що 17.05.2019 близько 02.00 год в м. Олександрія Кіровоградської області його з дружиною зупинили поліцейські і запросили бути свідками під час проходження водієм ОСОБА_1 . огляду на стан сп`яніння. По неадекватній поведінці вказаного водія було явно видно, що він перебуває у стані алкогольного сп?яніння. Поліцейські запропонували йому пройти на місці огляд на стан сп`яніння або в медичному закладі, але даний водій відмовився. Потім погодився їхати до лікарні, але через деякий час знову відмовився це робити. Після цього на вказаного водія було складено протокол про адміністративне правопорушення, з яким ознайомили їх з дружиною і вони підписали його та надали письмові пояснення з цього приводу, і поїхали у своїх справах.

Отже, у відповідності до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП районний суд об`єктивно з`ясував обставини даної справи і, врахувавши досліджені по справі докази, правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України і його вина повністю підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 223608 від 17.05.2019 року (а.с.1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які їх повністю підтвердили суді апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер та в медичному закладі охорони здоров`я (а.с.3-4), відеозаписом від 17.05.2019 з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 у присутності двох свідків від проходження огляду за допомогою алкотестера "Драгер" на місці зупинки та в медичному закладі на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.8).

З урахуванням вищезазначеного, районний суд правильно обрав вид та розмір адміністративного стягнення, а саме у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що є мінімально можливим, як видом, так і розміром адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, та за даних обставин справи, з урахуванням особи правопорушника, послужить його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Ніяких порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення, та були б підставою для його скасування, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та під час розгляду справи в суді першої інстанції, допущено не було.

Що стосується апеляційних доводів скаржника з приводу того, що працівники поліції пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння лише на місці зупинки, а він з цим не погоджувався, а бажав пройти такий огляд саме у медичному закладі, але поліцейські позбавили його такої можливості, то вони є безпідставними, оскільки як вбачається з відеозапису вказаної події, а саме з файлу № відеозапису нагрудної камери поліцейського, запис якої почато 17.05.2019 о 02.35 год вбачається, що працівниками поліції у присутності двох свідків ОСОБА_1 запропоновано пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», на що ОСОБА_1 відмовився і повідомив, що він буде проходити тест на визначення стану алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я (04.09 хв - 06.37 хв). Також, з даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 в ході спілкування з поліцейським постійно уникав відповіді щодо проходження ним тесту на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Проте, з файлу № відеозапису нагрудної камери поліцейського, запис якої почато 17.05.2019 о 02.55 год вбачається, що ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що він відмовляється від проходження тесту на визначення стану алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, після чого поліцейським в присутності свідків повторно запропоновано ОСОБА_4 пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», на що останній відмовився, а на пропозицію пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 в присутності свідків також відмовився (00.31 хв - 01.33 хв).

Вказані обставини також повністю узгоджуються, як з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.3-4) так і з наданими апеляційному суду показаннями цих свідків, які підтвердили, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, як за допомогою алкотестера Драгер, так і в медичному закладі охорони здоров`я.

Також, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу порушення його права на захист через розгляд справи судом за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки скаржник зазначив, що розгляд даної справи про адміністративне правопорушення відбувся 05 серпня 2019 року в суді першої інстанції за його відсутності, так як він в цей час хворів, у зв`язку з чим 02 серпня 2019 року подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, додавши копію листка тимчасової непрацездатності від 02.08.2019 року № 325914.

Проте такі доводи скаржника суперечать фактичним обставинам справи, оскільки як вбачається з матеріалів справи у судове засідання, призначене на 04.07.2019 ОСОБА_1 не з`явився, однак про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення. Направлена судова повістка повернулася до суду із зазначенням причини невручення: «за закінченням терміну зберігання».

У протоколі про адміністративне правопорушення місцем проживання ОСОБА_1 , зазначено: АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 , будучи ознайомленим з вказаним протоколом та місцем розгляду справи, що підтверджується файлом відеозапису № (00.01 хв - 03.26 хв) нагрудної камери поліцейського, не надав заперечень щодо місця свого проживання, таким чином фактично підтвердивши його.

У судове засідання, призначене на 05.08.2019 ОСОБА_1 не з`явився, а 02.08.2019 через канцелярію суду подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою, додавши до заяви копію листа про тимчасову непрацездатність, але ж на копії наданого листка непрацездатності був відсутній підпис лікаря та його печатка, а також печатка лікувального закладу, через що вказаний документ суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги як поважну причину відкладення розгляду справи.

Крім того, ОСОБА_1 був обізнаним про складання щодо нього 17.05.2019 протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить запис нагрудної камери поліцейського, проте інтересу щодо наслідків розгляду вказаного протоколу у суді не проявляв до 02.08.2019, тобто на протязі більше як два з половиною місяці, не подав письмових заперечень проти протоколу, що свідчить про намір затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження".

Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За таких підстав суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про необхідність провести розгляд даної справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на викладене враховуючи, що районним судом вживалися заходи стосовно належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, апеляційний суд залишає без задоволення вимоги апелянта стосовно порушення районним судом вимог КУпАП в частині розгляду справи про адміністративне правопорушення без участі правопорушника.

Більш того, апеляційний суд поновив строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, тим самим поновивши його у правах передбачених ст. 268 КУпАП, тим самим було забезпечено право останнього бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в апеляційному суді, надати особисті пояснення, бути заслуханим судом, надати докази що доводять його невинуватість тощо, однак апелянтом не надано доказів та аргументів стосовно його не винуватості.

При цьому, ОСОБА_1 і будь яких інших доказів, які-б могли вплинути на правильність прийнятого рішення не надав. Зокрема, в ході апеляційного розгляду зазначалося про сам факт такого розгляду справи, однак доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції щодо визнання його винним за ч.1 ст. 130 КУпАП, скаржник суду не надав.

А тому за наведених обставин справи, районний суд правильно розглянув дану справу про адміністративне правопорушення без участі ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи є достатньо інформації про належне його повідомлення про час і місце розгляду справи. Таким чином, апеляційний суд вважає, що вищезазначені доводи апеляційної скарги надані з метою ухилення від адміністративної відповідальності, оскільки вина правопорушника повністю підтверджується матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні апеляційного суду доказами.

Інші доводи скаржника про порушення його процесуальних прав під час розгляду даної справи, суд також вважає безпідставними, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і є такими, що не вплинули на об`єктивність розгляду судом даної справи та на правильність прийнятого по справі судового рішення.

За таких обставин, районний суд правильно дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та обґрунтовано призначив йому вид та розмір стягнення в межах санкції вказаної статті, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі, як того просить скаржник у своїй апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 294 ч.8 п.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.08.2019.

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Ремез П.М.