ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1051/19 Справа № 206/2864/19 Суддя у 1-й інстанції - Грицаюк Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі головуючого судді Крот С.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2019 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, накладено стягнення у виді попередження та стягнуто судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп., -

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2019 року ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов`язки щодо малолітніх доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 2010 р.н. та 2016 р.н., які вже 1 рік не відвідують навчальний заклад НСШ № 127 ДМР, чим остання вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КупАП,

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскаржувану постанову суду скасувати, постановити нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження зазначає, що справу було розглянуто за її відсутності, копію оскаржуваної постанови нею отримано 07 серпня 2019 року та 12 серпня 2019 року у строк, передбачений КупАП, подано апеляційну скаргу вперше, проте її було повернуто з підстав того, що апеляційна скарга подана після спливу строку на апеляційне оскарження та в ній не ставилося питання про його поновлення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною в порушення вимог матеріального та процесуального закону. Вказує, що суд розглянув справу за її відсутності, хоча вона направляла заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою. Зазначає, що протокол складено за її відсутності, з текстом протоколу її не ознайомлено і вона навіть не знала про його складання. Звертає увагу, що протокол складено з порушеннями, а саме в протоколі невірно зазначено анкетні дані як її, так і її дітей. Вказує, що її донька ОСОБА_5 не відвідує школу, оскільки отримала раніше травму та досі потребує догляду, а на іншу доньку керівництво школи здійснює психологічний тиск та відомості про вказані обставини внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 01 серпня 2019 року. З матеріалів вбачається, що ОСОБА_2 копія оскаржуваної постанови отримана 07 серпня 2019 року, про що освідчить штамп суду на заяві про надання копії оскаржуваної постанови, тоді як апеляційна скарга подана 12 серпня 2019 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_2 отримала копію повного тексту постанови 07 серпня 2019 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини скаржника, і розцінює обставини, на які вона посилається, як поважні.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 53 Конституції України повна загальна освіта є обов`язковою.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Так висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 15 травня 2019 року серії АП № 016194, в якому зазначено, що ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов`язки щодо малолітніх доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 2010 р.н. та 2016 р.н.,

- письмовими поясненнями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які є сусідами ОСОБА_2 ,

- листом директора КЗО «НПЗШ № 127» ДМР від 18 березня 2019 року, листом управління-служби у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради від 25 березня 2019 року.

З листа директора КЗО «НПЗШ № 127» ДМР від 18 березня 2019 року та листа управління-служби у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради від 25 березня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов`язки щодо малолітніх доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вже 1 рік не відвідують навчальний заклад НСШ № 127 ДМР. ОСОБА_2 на прохання працівників управління-служби у справах дітей зустрітись відмовляла, мотивуючи зайнятістю на роботі та продовженням лікування травми, отриманої донькою ОСОБА_5 , а те, що не відвідує школу і донька ОСОБА_9 пояснювала психологічним тиском вчителів на дитину. В телефонному режимі ОСОБА_2 вказала, що не вбачає за необхідне надавати довідки та інформацію щодо лікування дітей.

Що ж до доводів ОСОБА_2 , яка не заперечує, що її діти не відвідують навчальний заклад з початку другого семестру 2017-2018 навчального року по теперішній час, про те, що донька ОСОБА_9 не відвідує школу через те, що керівництво школи здійснює психологічний тиск на неї доньку ОСОБА_9 та відомості про вказані обставини внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування, слід зазначити, що апеляційний суд не бере їх до уваги, оскільки дані факти не знайшли свого підтвердження.

Крім того, під час апеляційного перегляду ОСОБА_2 в судовому засіданні заявила, що намірів перевести своїх дітей до іншого навчального закладу вона не має.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що її донька ОСОБА_5 не відвідує школу, оскільки отримала раніше травму та досі потребує догляду, є безпідставними та такими, що не підтверджуються матеріалами справи, оскільки з апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_5 07 грудня 2017 року під час занять у школі отримала травму (діагноз: забій м`яких тканин, неповний розрив епіметафізарного росткового хряща правої стегнової кісткі, ушкодження медіальної зв`язки, з розвитком в посттравматичному періоді синовіїту правого колінного суглобу), про стан здоров`я дочки ОСОБА_5 на теперішній час ОСОБА_2 не надано жодних медичних довідок з лікарень, в тому числі про неможливість відвідування її дочкою ОСОБА_5 навчального закладу.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що протокол складено за її відсутності, з текстом протоколу її не ознайомлено і вона навіть не знала про його складання, спростовується поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відповідно до яких ОСОБА_2 відмовилася будь з ким розмовляти, почала погрожувати інспектору Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, відмовилася від підпису та ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_2 про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові невірно зазначено дату народження її доньки ОСОБА_9 , мають місце, проте не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що допущена технічна описка, яка може бути виправлена судом першої інстанції.

Інші доводи ОСОБА_2 мають формальний характер та спрямовані на її ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2019 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2019 року щодо ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.184 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот