ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Галига І.О., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП 055697 від 20.06.2019 року: ОСОБА_1 09.06.2019 року о 22 год. 00 хв. за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру по відношенню з ОСОБА_2 , чим своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності пояснила, що складений протокол вважає таким, що не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутність доказів, які в контексті положень ст. 251 КУпАП, регламентують відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, у зв`язку з чим вина ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, як-то: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наявних у справі пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин цього адміністративного правопорушення, та безпосередньо її ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Так, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто умисне вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, вчинені особою, яку повторно протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Однак, в даному випадку, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження вчинення особою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, тобто відсутні дані правильної кваліфікації дій особи саме за частиною другою щодо повторності вчинення протягом року правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП України, після накладення адміністративного стягнення.

Разом з цим, КУпАП, як процесуальний кодекс, не передбачає для суду можливість перекваліфікувати дії правопорушника з більш тяжкого адміністративного правопорушення на менш тяжкий, і навпаки, а тому суд, у випадку не доведеності вини особи не має права перекваліфікувати дії правопорушника з ч. 2 ст. 173-2 на ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вказані обставини свідчать про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно особи, що притягається до адміністративної відповідальності, за ч. 2 ст. 173-2 України, вимогам ст. 256 КУпАП.

За таких умов суд, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП.

Крім того, суд надаючи оцінку іншим відомостям, виходячи з положень ст. 62 Конституції України, вважає викладені у ній дані такими, що ґрунтуються на припущеннях, а тому дані докази визнає не належними.

Враховуючи вище викладене суд вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, так як вину особи не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 173-2 ч.2, 247 ч.1 п.1, 252, 283-285, 289, 291, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: