П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бобкова Н. В. ,

при секретарі Сінчук С. Л.,

за участю прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області - Панасюка В.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 1 КУпАП.,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 853 від 17.09.2019р. встановлено, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника відділення -соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Білоцерківська виправна колонії (№ 35)», являючись суб`єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно з пп. «д п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, примітки до ст. 1726 КУпАП, на якого поширюється дія Закону, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 даного Закону та пункту 1 рішення НАЗК від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та пп. 2 ч. 5 Розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК № 3 від 10.06.2016, несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перед звільненням за період (з 01.01.2019 по 15.02.2019), не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, визнав та погодився з обставинами вчинення правопорушення, викладеними у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, в скоєному розкаювався.

Прокурор Панасюк В.С., обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, підтримав, зазначив про наявність в діях ОСОБА_1 , ознак діянь, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, положеннями ст. 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З об`єктивної сторони правопорушення становить діяння у формі несвоєчасного подання без поважних причин декларації.

Суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Із суб`єктивної сторони правопорушення характеризується умисною формою вини.

Примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ст.172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Діяння, передбачені ст.172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Статтею 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35) від 26.06.2018 р. № 71 о/с-пр. лейтенанта внутрішньої служби Яремчука ОСОБА_2 Олеговича призначено начальником відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи Білоцерківської виправної колонії №35.

Наказом Державної пенітенціарної служби України № 8 о/с-18 від 07.06.2018 р. ОСОБА_1 випускнику юридичного факультету Інституту 21.06.2018р. присвоєно спеціальне звання лейтенант внутрішньої служби.

Відповідно до п. 6 ст. 14 ЗУ «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюються такі спеціальні звання: рядовий склад: рядовий внутрішньої служби; молодший начальницький склад: молодший сержант внутрішньої служби, сержант внутрішньої служби, старший сержант внутрішньої служби, старшина внутрішньої служби, прапорщик внутрішньої служби, старший прапорщик внутрішньої служби; середній начальницький склад: молодший лейтенант внутрішньої служби, лейтенант внутрішньої служби, старший лейтенант внутрішньої служби, капітан внутрішньої служби; старший начальницький склад: майор внутрішньої служби, підполковник внутрішньої служби, полковник внутрішньої служби; вищий начальницький склад: генерал-майор внутрішньої служби, генерал-лейтенант внутрішньої служби, генерал-полковник внутрішньої служби.

26.09.2014 р. ОСОБА_1 склав присягу рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Отже, ОСОБА_1 будучи лейтенантом внутрішньої служби та перебуваючи на посаді начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)», відноситься до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби і являється особою середнього начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби на якого поширюються дія вимог та обмежень, передбачених Законом.

Відповідно до наказу Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35) від 15.02.2019 р. № 27 о/с-пр. ОСОБА_1 звільнено із служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до ч. 1 п. 7 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням).

15.02.2019 р. ОСОБА_1 в день звільнення письмово попереджений про відповідальність за вчинення корупційних або пов`язаних із корупцією правопорушень.

ОСОБА_1 , будучи уповноважений на виконання функцій держави якого поширюються дія вимог та обмежень, передбачених Законом був належним чином попереджений про встановлені Законом обмеження.

Відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 1 Закону суб`єкти декларування - особи, зазначені у п. 1, пп. «а» і пп. «в» п. 2, п. 4 і п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з підпунктом «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України.

Отже, ОСОБА_1 будучи лейтенантом внутрішньої служби та перебуваючи на посаді начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи - Білоцерківська виправна колонія (№ 35) є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону та суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року №2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочала свою роботу в два етапи, зокрема другий етап починається з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб`єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Рішенням Національного агентства від 18.08.2016 № 1 «Про внесення змін до деяких рішень Національного агентства з питань запобігання корупції щодо функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», знесені зміни у підпункт 1 пункту 1 Рішення НАЗК від 10.06.2016 року № 2 і зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», а саме: слова та цифри «15 серпня 2016 року» змінити словами та цифрами «01 вересня 2016 року». Таким чином система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочала свою роботу в два етапи, перший етап - з 00 годин - 00 хвилин 01 вересня 2016 року та другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 1017 року.

Згідно з роз`ясненням Національного агентства з питань запобігання корупції щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 № 3, декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» п. 2, п. 5 ч.1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

У відповідності до абз. 1 п. 2 Розділу XIII Прикінцевих положень Закону до початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб`єкти декларування подають декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру в порядку, встановленому Законом. Зазначені декларації підлягають оприлюдненню в порядку, встановленому Законом.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Розділу XIII Прикінцевих положень Закону про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймається рішення НАЗК.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно- правові акти НАЗК підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону.

Отже ОСОБА_1 , будучи лейтенантом внутрішньої служби та перебуваючи на посаді начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)», був зобов`язаний подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з дня призначення на посаду, а саме з 26.06.2018р. до 00 год. 00 хв. 16.02.2019 р.

Відповідно до публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК (https://portal.nazk.gov.ua), декларацію перед звільнення за період не охоплений раніше поданими деклараціями, ОСОБА_1 подав лише 03.09.2019 р. о 09 год. 37 хв., тобто несвоєчасно без поважних причин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який визнав свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, враховуючи позицію прокурора Панасюка В.С., дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, пом`якшуючою відповідальність обставиною суд визнає щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин, тому суд вважає доцільним застосувати адміністративне стягнення щодо нього у виді штрафу в мінімальному розмірі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 40-1, 221, 276, 283, 284, 294 КУпАП та відповідно до сч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяН. В. Бобкова