Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 371/165/19
Провадження № 3-зв/368/5/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2019 рокуКагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючого: суддя Закаблук О.В.

При секретарі: Дерев`янко Я.С.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в Кагарлик Київської області заяву про відвід судді Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О. в адміністративній справі № 371/165/19 у відношенні ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, поданої ОСОБА_1 , суд, -

В С Т А Н О В И В :

05.02.2019 року на адресу Миронівського районного суду Київської області надійшла адміністративна справа № 371/165/19 у відношенні ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, ( а.с., 8).

05.02.2019 року автоматизованою системою документообігу Миронівського районного суду Київської області була визначена суддя Миронівського районного суду Капшук Л.О., ( а.с., 8).

18.04.2019 року на адресу Миронівського районного суду Київської області надійшла заява про відвід судді Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О. в адміністративній справі № 371/165/19 у відношенні ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, поданої ОСОБА_1 .

Свою заяву про відвід судді Капля В.М. обгрунтовує наступними фактичними обставинами та нормами права.

В провадженні Миронівського районного суду Київської області розглядається матеріал про адміністративне правопорушення за протоколом серія ОБ № 119290 відносно нього.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного вище Закону суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, шо кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п. 1).

Таким чином, кожен громадянин має право саме на справедливий судовий розгляд, безстороннім та незалежним судом.

Положеннями сг. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 9. Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.І ст. 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Дані правовідносини з огляду дотримання ст. 6 Конвенції зазначені в наступних рішеннях Європейського суду з прав людини.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Beles and others v. the Czech Republic (Белеш та інші проти Ческьої Республіки), § 49).

Кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його «цивільних прав та обов`язків». Таким чином, у статті 6 § 1 представлено «право на суд», разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (Golder v. the United Kingdom (Голдер проти Сполученого Королівства), § 36)

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 36; Nunes Dias v. Portugal (Нун`єш Діаиі проти Португалії) (dec.) стосовно правил, що регламентують сповіщення

Правосуддя має не тільки здійснюватися, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Так, кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Micalief v. Malta (Мікалефф проти Мальти) |ВП], § 98).

Правила, що стосуються предмета спору чи застосування цих правил, не повинні перешкоджати сторонам у отриманні доступного судового захисту (Miragall Escolano v. Spain (Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії); Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic (Зволъсъкий та Звольстка проти Чехії), § 51).

Відповідно до ст. 3 Конституції утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст.ст.2, 7 Закону «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що кожен має право на справедливий розгляд своєї справи неупередженим, безстороннім судом.

У справі Borgers v Belgium ССПЛ вказав що «правосуддя має не тільки відбутися, необхідна наявність всіх атрибутів цивілізованого правосуддя». Суддя Мартене в окремій думці по цій справі, підкреслив важливість додержання судової процедури, зазначивши: «якщо суди не будуть зважати на формальну сторону справи, на зовнішні атрибути, чи матимуть вони моральне право вимагати беззаперечного виконання закону від інших?».

Тобто, наведена практика ЄСПЛ говорить про те, що суд повинен бути неупередженим та безстороннім під час розгляду справи та здійснення правосуддя загалом.

Статтею 3 Кодексу суддівської етики встановлено, іцо суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід судді. Проте, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, а тому, при розгляді даної заяви про самовідвід, слід застосувати аналогію закону.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід (самовідвід) та порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід) по справам про адміністративні правопорушення.

Вважає, що суддя Капшук Любов Олексіївна не може безсторонньо та неупереджено винести своє рішення по цій справі у зв`язку з наступним:

- у нього є обґрунтовані сумніви у тому, що суддя належним чином і у повному обсязі, з урахуванням всіх обставин справи не вірно наддасть правову оцінку протоколу, оскільки кожний конкретний суддя в місцевому суді підтримує органи місцевого значення, а тому на місцевому ріні об`єктивно та керуючись законом вирішити справу не можливо.

Враховуючи категорію справи, вважає, що розгляд справи повинен бути проведений іншим складом суду.

Враховуючи, що норми КУпАП не визначають порядок розгляду заяв про відвід судді, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, заява про відвід повинна бути розглянута за аналогією закону, тобто у передбаченому КПК України порядку.

Таким чином, просить суд за аналогією закону, в порядку ст. 81 КПК України вирішити питання про відвід.

Враховуючи викладене та з метою виключення будь-яких сумнівів в неупередженості судді при розгляді вказаної вище справи відносно мене, керуючись нормами Конституції України, Закону України Про судоустрій і статус суддів, ст. 6 Конвенції про захист прав людини, - просить задовольнити заяву про відвід судді Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О.

19.04.2019 року суддею, що здійснює адміністративні повноваження голови Миронівського районного суду на адресу Київського апеляційного суду надіслано дану адміністративну справу з поданням про передачу справи про адміністративне правопорушення ЄУН 371/165/19 до іншого суду в порядку статті 34 КПК України, ( а.с., 43).

06.05.2019 року Київським апеляційним судом винесено постанову, ( а.с., 46 47), згідно якої:

- подання голови Миронівського районного суду Київської області задовольнити;

- справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП щодо ОСОБА_1 направити на розгляд до Кагарлицького районного суду Київської області для розгляду заяви про відвід судді.

22.05.2019 року автоматизованою системою документообігу Кагарлицького районного суду Київської області для слухання даної адміністративної справи в частині заявленого відводу судді Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О. був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

В судове засідання, яке відбулося 30.09.2019 року, учасники процесу не з`явилися, хоча повідомлялися судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Суд, дослідивши матеріали адміністративного провадження в частині заявленого самовідводу судді, суд приходить до висновку щодо задоволення заявленого самовідводу, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Відповідно до положеньст. 7 КупАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою з огляду на каральну мету стягнення у виді штрафу, передбаченогосанкцією ч. 1 ст. 172-7 КУпАЛ, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року, рішення у справі «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 року), суд приходить до висновку, що заяву про самовідвід слід вирішувати за аналогією закону, а саме з урахуванням положень Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно дост. 75 КПК України встановлені обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Так, пунктами 3, 4 ст. 75 КПК України визначено, що такими обставинами є: коли суддя особисто заінтересований в результатах провадження, або за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Перелік підстав для відводу судді, передбачений ст.ст. 75 та 76 КПК України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КПК України заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Відвід повинен бути мотивованим (ч. 5ст. 80 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного вище Закону суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, шо кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п. 1).

Таким чином, кожен громадянин має право саме на справедливий судовий розгляд, безстороннім та незалежним судом.

Положеннями сг. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 9. Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.І ст. 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Дані правовідносини з огляду дотримання ст. 6 Конвенції зазначені в наступних рішеннях Європейського суду з прав людини.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Beles and others v. the Czech Republic (Белеш та інші проти Ческьої Республіки), § 49).

Кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його «цивільних прав та обов`язків». Таким чином, у статті 6 § 1 представлено «право на суд», разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (Golder v. the United Kingdom (Голдер проти Сполученого Королівства), § 36)

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 36; Nunes Dias v. Portugal (Нун`єш Діаиі проти Португалії) (dec.) стосовно правил, що регламентують сповіщення

Правосуддя має не тільки здійснюватися, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Так, кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Micalief v. Malta (Мікалефф проти Мальти) |ВП], § 98).

Правила, що стосуються предмета спору чи застосування цих правил, не повинні перешкоджати сторонам у отриманні доступного судового захисту (Miragall Escolano v. Spain (Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії); Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic (Зволъсъкий та Звольстка проти Чехії), § 51).

Відповідно до ст. 3 Конституції утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст.ст.2, 7 Закону «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що кожен має право на справедливий розгляд своєї справи неупередженим, безстороннім судом.

У справі Borgers v Belgium ССПЛ вказав що «правосуддя має не тільки відбутися, необхідна наявність всіх атрибутів цивілізованого правосуддя». Суддя Мартене в окремій думці по цій справі, підкреслив важливість додержання судової процедури, зазначивши: «якщо суди не будуть зважати на формальну сторону справи, на зовнішні атрибути, чи матимуть вони моральне право вимагати беззаперечного виконання закону від інших?».

Тобто, наведена практика ЄСПЛ говорить про те, що суд повинен бути неупередженим та безстороннім під час розгляду справи та здійснення правосуддя загалом.

Статтею 3 Кодексу суддівської етики встановлено, іцо суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід судді. Проте, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, а тому, при розгляді даної заяви про самовідвід, слід застосувати аналогію закону.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід (самовідвід) та порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід) по справам про адміністративні правопорушення.

Суд вважає, що суддя Капшук Любов Олексіївна не може безсторонньо та неупереджено винести своє рішення по цій справі з обставин, що викладені в заяві про самовідвід Каплі В.П.

На підставі наведеного та керуючисьст. 7 КУпАП, ст. ст.75,76,80,81 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву про відвід судді Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О. в адміністративній справі № 371/165/19 у відношенні ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, поданої ОСОБА_1 , - задовольнити.

Відвести суддю Миронівського районного суду Київської області Капшук Любов Олексіївну від слухання адміністративної справи № 371/165/19 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КупАП.

Справу про адміністративне правопорушення № 371/165/19 щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КупАП, - повернути до Миронівського районного суду Київської області для визначення іншого судді в порядку, передбаченому Законом.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Закаблук