№ 521/1041/19
№ 3/521/1159/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Кузьменко Н.Л. при секретарі Рєутовій А.Б., за участю прокурора Полякова Р.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засідання адміністративні матеріали, що надійшли з Управління захисту економіки в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Нова Одеса, Миколаївської області, громадянки України, з вищою освітою, розлученої, маючої малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючої касиром ТОВ «Фімос», зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимої,

- в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1, як особа, яка звільнилася з посади головного державного інспектора відділу оплати праці управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності Одеської митниці ДФС, маючи спеціальне звання - інспектор податкової та митної справи 2 рангу, відповідно до Наказу ОМ ДФС № 1014-0 від 05.10.2016, державним службовцем категорії «В», як суб'єкт декларування, в порушення абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, подала 19,12.2018 року декларацію за 2017 рік «Після звільнення», як особа, яка припинила/ діяльність пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого Встановлено, що ОСОБА_1, відповідно витягу з наказу Одеської митниці ДФС за № 206-О від 21.03.2017 «Про переведення», була переведена та призначена з 21.03.2017 на посаду головного державного інспектора відділу оплати праці управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності Одеської митниці ДФС, юридична адреса Одеської митниці ДФС: м. Одеса, вул. Гайдара, 21-А.

17.10.2012 ОСОБА_1 прийняла Присягу державного службовця.

На ОСОБА_1 поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» і вона є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов'язаного з корупцією.

31.07.2017 року, відповідно до наказу Одеської митниці ДФС за № 740-О, гр. ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади головного державного інспектора відділу оплати праці управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності Одеської митниці ДФС з 01.08.2017 відповідно до п.1 ст. 36 КЗпПУ на підставі особистої письмової заяви від 27.07.2017. Таким чином гр. ОСОБА_1 припинила діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави 01.08.2017 року.

На виконання вищезазначених вимог законодавства, гр. ОСОБА_1, як суб'єкт декларування, була зобов'язана подати електронну декларацію у строк до 00 годин 00 хвилин 01.04.2018 року.

Проте гр. ОСОБА_1, будучі обізнаною щодо обов'язку, термінів, порядку і способу подачі такої декларації (типу - Після звільнення), в порушення абз.2 ч. 2 ст. 45, у визначений Законом термін до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2018 не подала свою електронну декларацію, а подала таку декларацію лише 19.12.2018 року об 14 годині 05 хвилин, що встановлено відповідно до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до якого встановлено дату і час фактичної подачі декларації гр. ОСОБА_1, відповідним рапортом та скрін-шотом з офіційної Інтернет-сторінки Реєстру.

16.06.2015 року гр. ОСОБА_1 була ознайомлена особисто під підпис з Попередженням про обмеження, спрямовані на запобігання корупційним та пов'язаним з корупцією правопорушенням, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів і одержанню неправомірної вигоди або подарунка та поводження з ними, щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, дотримання вимог фінансового контролю. Таким чином гр. ОСОБА_1 була ознайомлена з необхідністю своєчасного подання електронної декларації «Після звільнення» відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та зобов'язана була наступного (2018) року після припинення діяльності (01.08.2017) подати в установленому ч. 1 ст. 45 Закону порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий (2017) рік.

На офіційному веб-сайті НАЗК «nazk.gov.ua» на момент складання протоколу містяться відомості у Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, про подачу ОСОБА_1 декларації, а саме: «Щорічна» за 2016 рік подана декларація - 20.03.2017, «Перед звільненням» - 01.08.2017 та «Після звільнення» - 19.12.2018.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину в інкримінованому їй правопорушенні визнала, обставини, викладені в протоколі підтвердила.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та вислухавши пояснення ОСОБА_1 та прокурора, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП України за кваліфікуючою ознакою: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно із ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає за умови не своєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно зі ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім повного визнання своєї вини правопорушницею, вина ОСОБА_1 повністю підтверджується наданими до суду матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №69/2019 від 12.01.2019 року та іншими матеріалами.

Відповідно до положень ст. 34 КУ про АП суд визнає обставиною, що пом`якшує відповідальність за скоєне правопорушення щире розкаяння винної.

Обставин, що обтяжують відповідальність, у судовому засіданні не встановлено.

На підставі вищевикладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини, інші обставини справи, суд вважає, що необхідним для попередження нових правопорушень та виховання особи буде накладення на правопорушницю адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст. ст. 33, ч.1 ст. 172-6, 283-285, 287, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Притягнути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 (двадцять) коп. (Отримувач: УК у м. Одесі/Малиновськ. р-н/22030101. Код отримувача: (ЄДРПОУ) 38016923. Номер рахунку: 5007. Код банку (МФО): 899998. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Малиновського районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.Л. Кузьменко