ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/842/19
провадження № 3/753/503/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2019 р. м. Київ

Суддя Дарницького районного суду м. Києва О.В. Домарєв, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

03.01.2019 року приблизно о 02 год. 35 хв. біля буд. № 19 по пр. Бажана в м. Києві, ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції, які виявили у водія ознаки наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, почервоніння обличчя. Від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп'яніння ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП - неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи за суттю у його відсутність. Ураховуючи скорочений строк, протягом якого на особу може бути накладене адміністративне стягнення, суд розглянув справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. При цьому суд враховує, що ОСОБА_2 в протоколі своїм підписом засвідчив, що йому повідомлено про те, що розгляд справи відбуватиметься в Дарницькому районному суді м. Києва, проте впродовж тривалого часу з дня надходження справи до суду, ОСОБА_2 не цікавився ходом провадження у справі та будь-яких клопотань не заявляв.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

А відповідно до положень ст.252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення БД №284179 від 03.01.2019 року / а.с.1/ письмові пояснення свідків, які засвідчили факт відмови водія від огляду на стан сп'яніння /а.с.2/, відеозапис з нагрудних камер поліцейських /а.с.3/, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 судам слід ураховувати, що стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні об'єктивно встановлено, що ОСОБА_2 під час зупинення за керуванням транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння відмовився пройти у встановленому порядку зазначений медичний огляд всупереч вимогам п. 2.5 ПДР України. Обговорюючи позицію ОСОБА_2, висловлену ним в протоколі про адміністративне правопорушення, який пояснив, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння через брак часу, суд ураховує, що законом не передбачено можливостей звільнення водія від обов'язку проходження огляду на стан сп'яніння, а навпаки пунктом 2.5 ПДР України встановлений безумовний обов'язок пройти огляд на стан сп'яніння на вимогу поліцейського за наявності у водія ознак такого сп'яніння. Огляд на стан наркотичного сп'яніння проводиться в найближчому медичному закладі із обов'язковим супроводженням працівників поліції відповідно до вимог п. 12 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, та про необхідність накладення на особу, винну у вчиненні адміністративного правопорушення, адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» - у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 грн. 20 коп., який також підлягає стягненню з правопорушника на користь держави.

Керуючись ст. ст. 130 ч.1,251,252, 268,283-285 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. на користь держави.

Роз'яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя О.В. Домарєв