Справа№ 753/899/19 Головуючий у 1 інстанції Скуба А.В.
Провадження № 33/824/1289/2019 Головуючий у 2 інстанції Гайдай Р.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 гривні 20 копійок.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 09 грудня 2018 року о 04 годині 20 хвилин, керував автомобілем «Ford Mondeo» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Вишняківській у м. Києві, з ознаками наркотичного сп'яніння (розширені зіниці, які погано реагують на світло, блідість шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Дарницького районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не сформульовано, який саме огляд має пройти особа на вимогу поліцейського. У зв'язку з цим, звинувачення є незрозумілим, адже воно складається з двох частин: 1) керував з ознаками наркотичного сп'яніння; 2) відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння (якого саме не зазначено). Таким чином, стає незрозумілим, в чому саме обвинувачується водій в керуванні з ознаками наркотичного сп'яніння чи відмові від проходження огляду. Оскільки в протоколі не сформульовано, який саме огляд апелянт має пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп'яніння чи наркотичного) правопорушник не має можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи відмовляється). Не правильне та не чітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле. Таким чином, твердження судді про однозначну відмову апелянта від проходження дійсно запропонованого йому огляду не узгоджується із матеріалами справи.

Крім того, у протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовляється від проходження такого огляду. У матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння. Таким чином, водій був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд. Також матеріали справи не містять доказів відсторонення апелянта від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Капіноса Д.В., котрі підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задоволити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не дотримався вище зазначених вимог закону та дійшов необґрунтованих висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 230381 від 09 грудня 2018 року встановлено, що 09 грудня 2018 року о 04 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_3 керував автомобілем «Ford Mondeo» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Вишняківській у м. Києві, з ознаками наркотичного сп'яніння (розширені зіниці, які погано реагують на світло, блідість шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, ОСОБА_1 як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнавав та пояснював, що працівники поліції зупинили його не законно, після того, як він намагався з'ясувати причину зупинки його затримали та одягнувши кайданки відвезли в райвідділ, весь час йому не давали можливості зателефонувати адвокату, а коли він все ж таки з ним зв'язався, працівники поліції відмовилися його чекати та склали протокол. ОСОБА_3 наполягав, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, а лише хотів пройти вказаний огляд в присутності свого адвоката.

Вказане, повністю підтверджується переглянутим в суді апеляційної інстанції відеозаписом з нагрудної камери поліцейського згідно якого, факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку не зафіксовано.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що працівники поліції зупинивши транспортний засіб та запідозривши у водія стан сп'яніння повинні окрім питання проведення огляду на стан сп'яніння вирішити питання про унеможливлення керування транспортним засобом водієм у стані сп'яніння.

Відповідно до пункту 2 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102 з послідуючими змінами, поліцейським у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене частинами першою-четвертою статті 130 КУпАП проводиться тимчасове затримання транспортного засобу.

Однак, працівники поліції, визнавши наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп'яніння, в порушення вимог зазначених вище нормативних документів не відсторонили його від керування транспортним засобом, не провели тимчасове затримання транспортного засобу, що викликає сумніви щодо факту наявності у останнього ознак наркотичного сп'яніння.

На переконання апеляційного суду, не врахування вказаних обставин призвело до ухвалення суддею не обґрунтованого рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього стягнення, передбаченого санкцією цієї статті.

У зв'язку із викладеним постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М.Гайдай