Справа № 567/202/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Венгерчук А.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Острозького відділу поліції ГУ НП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя с.Дерев'янче вул. Мале Дерев'янче,12 Острозького району Рівненської області, непрацюючого,

за ст. 122-4, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

(права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 роз'яснені)

в с т а н о в и л а

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №113588 31.01.2019 о 06 год.00 хв., ОСОБА_1, на 201 км 200 м автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів, керуючи автомобілем ВАЗ -2108, державний номерний знак НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не врахував стану дорожнього покриття та здійснив наїзд на перешкоду (вибоїну), в результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п.12.1,12.3 ПДР України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №113587 31.01.2019 о 06 год.00 хв., ОСОБА_1, на 201 км 200 м автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів, керуючи автомобілем НОМЕР_1, залишив на порушення встановлених правил місце дорожньо-транспортної пригоди до якої був причетний, чим порушив вимоги п.2.10 а ПДР України.

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП не визнав, при цьому пояснив, що 31.01.2019 о 06 год.00 хв., він їхав власним автомобілем НОМЕР_1, в напрямку с. Грем'яче Острозького району Рівненської області. Проїжджаючи по вул. Незалежності, 157 А, в м. Острозі, автомобіль потрапив у велику вибоїну, але продовжив рух далі. Проїхавши близько півтора кілометра помітив, що в наслідок потрапляння в вибоїну автомобіль отримав механічні пошкодження, так як було спущено ліве колесо. Поставивши запаску він поїхав на СТО в м. Острог. Вже там він побачив, що праве колесо теж спустило. З метою притягнення винних до відповідальності, які мають слідкувати за якістю дорожнього покриття, він викликав працівників поліції. Однак, працівники поліції склали відносно нього два адміністративні протоколи. Вини у вчиненні даних правопорушень не визнає та заперечує факти, які вказані у протоколах про адміністративні правопорушення. Вважає, що не вчинив ці порушення.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За змістом диспозиції ст.124 КУпАП об'єктивну сторону зазначеного складу адміністративного проступку складають порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, які спричинити пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Дослідженими матеріалами справи достовірно не підтверджуються зазначені складові об'єктивної сторони вищевказаного проступку, а порушення п.12.1, 12.3 Правил дорожнього руху ОСОБА_1, не охоплюється об'єктивною стороною і диспозицією ст.124 КУпАП та відповідно не формує всіх елементів складу зазначеного вище порушення.

Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Крім того, у відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд повинен визначити чи порушила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вимоги Правил дорожнього руху і чи стало це порушення причиною ДТП.

Разом з цим, ст. 10 КУпАП передбачає, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто вирішуючи питання про наявність у дії особи складу адміністративного правопорушення слід з'ясувати наявність причинного зв'язоку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Таким чином, матеріали про адміністративне правопорушення не містять причинного зв'язку між порушенням правил дорожнього руху ОСОБА_1 та настанням наслідків, у зв'язку з чим вважаю, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Норма ст.122-4 КУпАП встановлює відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Об'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Відповідно до норми п.2.10 (а) ПДР України, порушення якої інкриміноване ОСОБА_1 у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.1.10 ПДР України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення працівниками міліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 сам повідомив працівників поліції про подію, яка сталася 31.01.2019 та в результаті якої на нього були складені два протоколи про порушення ним правил дорожнього руху.

Даний факт свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 прямого умислу на залишення місця транспортної пригоди, в його діях відсутня об'єктивна сторона правопорушення, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами.

Відповідальність водія транспортного засобу настає у разі залишення ним місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний. Наведене означає, що за змістом закону не кожну подію на дорозі слід кваліфікувати як дорожньо-транспортну пригоду, а тільки таку, що містить необхідні ознаки, визначені у вищенаведеному пункті 1.10 ПДР України.

Під час розгляду справи не доведено допустимими та достатніми доказами наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.122-4 КУпАП, так як не здобуто доказів про те, що подія, яка сталася під час руху транспортного засобу, слід кваліфікувати як дорожньо-транспортну пригоду у розумінні п.2.10 (а) ПДР України, оскільки не доведено наслідків події, що передбачені у п.1.10 ПДР України. Наведене свідчить про відсутність у діянні ОСОБА_1 суб'єктивної сторони правопорушення відповідальність за яке встановлена ст.122-4 КУпАП.

Згідно схеми місця ДТП від 31.01.2019 року, автомобіль НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 наїхав на перешкоду (вибоїну), глибина вибоїни 60 мм, в м. Острозі по проспекту Незалежності,157 А, чим порушив вимоги п.12.1,12.3 ПДР України .

Слід зауважити, що в силу вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 враховуються вимоги ст. 36 КУпАП.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, при цьому ОСОБА_1 на протязі всього часу, як під час складання протоколів про адміністративні правопорушення, так і під час розгляду справи в суді, не визнав своєї провини, тому суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. ст.122-4, 124 КУпАП слід закрити, за відсутність в його діях складу та події адміністративних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 124, 122-4, 251, 252, 247 КУпАП

п о с т а н о в и л а

справу про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв'язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.