Справа № 461/4827/19 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 33/811/888/19 Доповідач в 2-й інстанції: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.

з участю: особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

прокурора - Головацького І.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 12 липня 2019 року,

встановив :

Цією постановою судді Галицького районного суду м. Львова 12.07.2019,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи: Головний спеціаліст відділу контролю договорів купівлі-продажу та інформаційно-аналітичної роботи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 384,20 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнана винною в тому, що вона, будучи головним спеціалістом відділу з питань договірного менеджменту та аналітики Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, яка, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме про придбання нею 19.02.2018 автомобіля RENAULT MEGANE, 2012 року випуску, вартістю 89 822,66 гривень, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

На постанову судді Луців І.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження; постанову судді скасувати. Вважає, що постанова судді прийнята з порушенням норм чинного законодавства України.

Щодо причин порушення строку подачі апеляційної скарги, то апелянт зазначає, що фактичного 12.07.2019 судового розгляду не було, оскільки в коридор вийшов помічник судді і спитав лише її відношення до справи не давши можливості захистити свої інтереси. Тим самим її право на захист було порушено. Про результат рішення того дня їй не було повідомлено і з повним текстом змогла ознайомитися лише 01.08.2019, а тому строк апеляційного оскарження пропустила з причин не залежних від неї обставин.

Заслухавши думку ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження, міркування прокурора, який заперечив проти задоволення даного клопотання, вивчивши матеріали справи вважаю, що апелянту необхідно повернути апеляційну скаргу виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 ч.2 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Таким чином, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не вручення порушнику чи іншому учаснику процесу копії цієї постанови.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова винесена 12.07.2019, що свідчить про те, що відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП останнім днем подання на неї апеляційної скарги є 22.07.2019.

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4 ЗУ «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу та офіційному веб-порталі судової влади України.

Як вбачається зі справи про адміністративне правопорушення № 461/4827/19 12 липня 2019 року Луців ОСОБА_2 була присутня в судовому засіданні суду першої інстанції, як і прокурор Вітковська І.М. Вподальшому 12.07.2019 на адресу ОСОБА_1 була скерована копія постанови судді з роз`ясненням її прав та обов`язків щодо сплати штрафу (а.с. 39-41). Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала 09.08.2019 шляхом скерування її до суду поштою (а.с. 45-54).

Відтак, доводи апелянта наведені в апеляційній скарзі щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження з клопотання його поновлення є безпідставні.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як вказав Європейський суд у справі «Пономарьов проти України», принцип правової визначеності порушується і у разі відсутності поваги до процесуальних строків (заява № 3236/03,3 квітня 2008, п. 40-41). Так, суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ( рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України», заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності рішення.

Таким чином апеляційна скарга ОСОБА_1 подана з пропуском десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, причини пропуску строку не є поважними, а тому з урахуванням вищевикладеного вважаю, що є всі підстави для відмови в поновлені строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги апелянту.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд,

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку апеляційного оскарження постанови Галицького районного суду м. Львова від 12 липня 2019 року, якою визнано винною ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 .

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду А.В. Белена