Справа № 618/1124/19
Провадження № 3/618/216/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року Дворічанський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Рябоконь Є. А., за участю секретаря судового засідання Кучеренко О. І., прокурора - Вождаєвої Н. О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Дворічна справу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, яка надійшла від Управління захисту економіки в Харківської області Департаменту захисту економіки Національної поліції України відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Дворічна Дворічанського району Харківської області, громадянки України, з вищою освітою, зареєстрованої і проживаючої в АДРЕСА_1 , депутата Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області, не судимої, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , -

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи депутатом Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області, а також відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, зокрема, відповідальність за порушення, пов`язані з корупцією, несвоєчасно, а саме 20 серпня 2019 року без поважних причин подала «щорічну» Е-декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, порушивши при цьому вимоги фінансового контролю, встановлені ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому, не заперечувала факт подачі щорічної електронної декларації з порушенням строку, пояснивши, що не мала умислу приховувати статки, порушила встановлені строки через неуважність. Окрім того пояснила, що усвідомила неправильність своїх дій та критично ставиться до вчиненого, зробила відповідні висновки, просила суд врахувати її скрутне матеріальне становище та закрити справу за малозначністю.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ у судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведеності перед судом їх переконливості. При цьому в ст. 62 Конституції України закріплено, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку, обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях, всі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

За змістом ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017 зазначив, що в разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід, тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Аналогічні за змістом положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

В ч. 1 ст. 172-6 КУпАП зазначено, що відповідальність особи настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до листа ВССУ від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо;

2) предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями;

3) суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Крім пояснень ОСОБА_1 ,її вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена протоколом про адміністративне правопорушення № 610 від 23 серпня 2019 року; даними з Єдиного державного реєстру декларацій; загальними відомостями про результати голосування про обрання ОСОБА_1 депутатом селищної ради.

Обставиною, що пом`якшує її відповідальність, передбаченою ст. 34 КУпАП, визнається щире каяття. Обставин, що обтяжують її відповідальність, передбачених ст. 35 КУпАП, судом не встановлено.

Відповідно до статті 61 Основного Закону України, юридична відповідальність має індивідуальний характер, що певною мірою і реалізується у відповідних статтях глав 2 і 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що регламентують притягнення особи до адміністративної відповідальності та накладення стягнення.

Одним з інститутів, що закріплений в ст. 22 КУпАП та дозволяє реалізувати принципи гуманізму та економії адміністративної репресії, є звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності вчиненого адміністративного правопорушенняз оголошенням усного зауваження.

Так, відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

У зв`язку з тим, що дії ОСОБА_1 , яка дане правопорушення вчинила вперше, не становили великої суспільної небезпеки, не спричинили і не могли спричинити значної шкоди, зокрема, майнової, суспільним або державним інтересам, правам інших осіб, з врахуванням характеру правопорушення, склад якого є формальним, а також її особисте критичне ставлення до вчиненого, щире каяття, позитивну характеристику та майновий стан, суддя, враховуючи дані факти та малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, вважає за можливе застосувати до неї положення ст. 22 КУпАП, звільнивши останню від адміністративної відповідальності, оголосивши усне зауваження.

Суддя вважає, що таке звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення та оголошення їй усного зауваження, в даному конкретному випадку є доцільним, а також є важливим засобом реалізації судом принципу гуманізму та індивідуалізації відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи закритття провадження у даній справі за малозначністю вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, судовий збір, передбачений нормою ст. 40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 22, 221, 283, 284, 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в 10-денний строк з дня її винесення через Дворічанський районний суд.

Суддя Є. А. Рябоконь