Справа № 504/245/19
Провадження № 3/504/309/19
П О С Т А Н О В А

26.02.2019смт. Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Барвенко В.К., розглянувши матеріали, які надійшли з ВЧ НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянин України, фельдшер медичного пункту ВЧ НОМЕР_1 , сержант,

фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_1

у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-11 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

19.01.2019 року старший помічник ОТВ, ВЧ НОМЕР_1 капітан ОСОБА_2 склала адміністративний протокол № 8, про те, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем ВЧ- НОМЕР_1 , 17.01.2019 року з 09.00 год. по 18.00 год. самовільно залишив військову частину а саме, був відсутній у військовій частині НОМЕР_1 в умовах дії особливого періоду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав, та пояснив, що він був вимущений негайно покинути військову частину, оскільки його батькові в цей самий день та час робили операцію і лікарні.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкриміновано вчинення військового адміністративного правопорушення, що проявилось у самовільному залишенні військової частини.

При цьому в контексті проголошених ст.ст.3,8 Конституції України, принципів гуманізму та верховенства права за наявності будь-яких сумнівів щодо тлумачення та застосування норм права, ці сумніви мають вирішуватися на користь людини.
Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».
Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».
Відповідно до положення ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:
мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту;
захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.
У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».
У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення.
У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.
Суддя вважає, що версія ОСОБА_1 , як мінімум, заслуговує на довіру, з огляду на те, що дійсно згідно довідки лікаря КУ ООКЛ від 24.01.2019 року ОСОБА_3 дійсно робили операцію 17.01.2019 року, як максимум держава, в особі керівництва ВЧ НОМЕР_1 не спростувала пояснення ОСОБА_1 належними та допустимим доказами на предмет наявності в його діях умислу.
Самого факту самовільного залишення військової частини, за встановлених суддею обставин, явно замало до кримінального переслідування в розумінні практики ЄСПЛ, для цього потрібно довести наявність умислу в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Суддя зауважує, що згідно з приписами ст.251, ст.254 та ст.257 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, що передбачене ст.172-11 КУпАП, є не тільки доказом, але й документом на підставі якого починається провадження у справі про адміністративне правопорушення і, у подальшому суд (суддя) розглядає це саме провадження, тобто, протокол є підставою для притягнення особи до відповідальності.
Доказ оцінюється на предмет належності та допустимості не тільки окремо, а і у сукупності з іншими зібраними по справі доказами.
На істотну обставину, операцію батькові, у своїх письмових поясненнях вказував ОСОБА_1 , проте оцінки цьому факту у протоколі про адміністративне правопорушення не надано.
Доказів протилежного орган дізнання не зібрав і суду не надав.
Отже відсутність вини унеможливлює наявності складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 284 КпАП України по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:
1) про накладення адміністративного стягнення;
2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;
3) про закриття справи.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст.ст.9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Таким чином, орган, який складав протокол, на думку суду, помилково прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-11 КУпАП.
Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Суддя вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суддя звертає увагу на те, що орган дізнання має обов`язково зазначати не тільки статтю, якою передбачена адміністративна відповідальність солдата, а і її частину, оскільки особа, яка притягується до відповідальності має усвідомлювати фактичні обставини і кваліфікацію інкримінованого правопорушення, протилежне свідчило б про істотне порушення прав та законних свобод особи.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 24, 27, 33-35, 37, 38, 172-11, 221, 247, 248, 249, 251, 252, 283, 284, 298, 299 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-11 ч. 4 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Суддя В.К. Барвенко