Справа №705/4663/19
3/705/2160/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Мазуренко Ю.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Уманського ВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколу серії ДПР 18 № 395530 від 29.09.2019 року про адміністративне правопорушення, вбачається, що 29.09.2019 року о 09 год. 38 хв. по вул. Інтернаціональна, 115 в м. Умані Черкаської області водій керував транспортним засобом, який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. До адміністративної відповідальності притягався за ч.1 ст. 121 КУпАП 28.05.2019 р.

Одночасно, в протоколі про адміністративне правопорушення адресою проживання ОСОБА_1 вказано: АДРЕСА_1 .

Також, протокол містить посилання на те, що правопорушення вчинене повторно протягом календарного року.

Частиною 4 ст.121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою-третьою цієї статті, зокрема за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до вимог п.3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395, повторність правопорушення це - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кодексу України про адміністративні правопорушення та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили.

Проте, до адміністративних матеріалів поліцейським було долучено лише картку обліку адміністративного правопорушення, яка не містить реквізитів документу, тобто всупереч вимогам статті 251 КУпАП до протоколу не додано докази, які підтверджують обставини, що викладені у протоколі, а саме до матеріалів справи не було додано належним чином завіреної копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.ч. 1-3 ст.121 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 255 КУпАП обов`язок щодо належного оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення покладається на уповноважених посадових осіб органів внутрішніх справ. Однак дані матеріали оформленні неналежним чином, у встановленому законом порядку.

Крім того, в графі протоколу про адміністративне правопорушення «до протоколу додаються» вказано: «…відеозапис з відеореєстратора «ASPIRINW»…», проте відповідно до акту канцелярії Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.10.2019 р. вбачається, що «… при перевірці документів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 395530 від 29.09.2019 р. з додатками, було виявлено наступне: - відсутній додаток: відеозапис з відеореєстратора «ASPIRINW»…».

Відповідно до ст. 256 КУпАП «Зміст протоколу про адміністративне правопорушення» - у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складення; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків, потерпілих, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тощо. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Також при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі.

Суддя вивчивши матеріали адміністративної справи, вважає, що є підстави для повернення їх на дооформлення оскільки, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР № 395530 від 29.09.2019 року не зазначено об`єктивну сторону адміністративного правопорушення з врахування особливостей диспозиції ч.4 ст.121 КУпАП, одночасно в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 31.3 «Б» ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух». Також, до протоколу не було долучено процесуального документу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 121 КУпАП та відеозапису, на який міститься посилання в протоколі серії ДПР № 395530 від 29.09.2019 року.

В протоколі про адміністративне правопорушення у графі «…Свідки чи потерпілі…» - не зазначено прізвища, імена, по батькові, місця проживання осіб, які були присутні при проведенні перевірки та вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та можуть підтвердити дану обставину.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Верховним Судом України визнано правильну практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного дооформлення (п.24постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14).

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Аналогічногороду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

З урахуванням викладеного, суддя позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для дооформлення, під час якого необхідно всебічно, повно, і об`єктивно з`ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду, адже ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Тому, слід врахувати положення ч.2 ст. 276 КУпАП, де зазначено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1 129, частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 130 і ст. 139 (коли правопорушення вчинене водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місце обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Враховуючи викладене, матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягає поверненню до Уманського ВП ГУНП в Черкаській області для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 255, 256, 283, 284- 285КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Повернути до Уманського ВП ГУНП в Черкаській області адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складений за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.121 КУпАП, для дооформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.В. Мазуренко