Житомирський апеляційний суд
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Зав'язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року Суддя Житомирського апеляційного суду Зав'язун С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м.Житомира 30 січня 2019 року,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 02.12.2018 о 04 годині 18 хвилин ОСОБА_1 у м. Житомирі по вул. М. Грушевського, 14, керував транспортним засобом Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнин рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності лікаря-нарколога КУ ОНД Житомирської обласної ради.

На постанову суду від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга, в якій він просить постанову суду скасувати, як незаконну, та закрити провадження у справі у зв'язку із відсутністю в його діях складу правопорушення на підставі ч.1 п.1 ст.247 КУпАП. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що постанова винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, висновок суду не відповідає встановленим обставинам справи. Звертає увагу на те, що прибувши до закладу охорони здоров?я, він погоджувався пройти огляд на стан сп?яніння та здійснював усі необхідні дії. Однак, поліцейськими відносно нього було здійснено психологічний та фізичний тиск. Такі дії поліцейських образили його, а тому він відмовився від подальшого проходження огляду. Психологічний тиск виразився у тому, якщо він не буде дути у трубку, то не повернуть посвідчення водія, а фізичний тиск - коли бажав вийти з кабінету огляду, поліцейський натиснув йому на голову рукою, чим подолав його волю та фізично заставив сісти на стілець. За таких обставин огляд проведено із грубим порушенням п.22 розділу ІІІ Інструкції та ч.5 ст.266 КУпАП, а тому він є недійсним. Крім того, вважає, що судом справа розглянута без його участі, а тому йому не було надано доступ до правосуддя, аби відстояти свої права.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з'явився, а подав 28.02.2019 року заяву, в якій підтримав свої апеляційні вимоги та просив апеляційний розгляд провести без його участі.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляції, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як зазначено в ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції під час розгляду справи стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП дотримався.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, саме за керування автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, чим порушено п.2.5 ПДР України.

Пункт 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп'яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп'яніння визначена ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп'яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв'язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Згідно п.3 Інструкції ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч.3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

Як визначено п.3 Порядку, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. А згідно п.8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

В ході досудової перевірки та складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення порушень положень вищезазначених Інструкції, Порядку та вимог ст.266 КУпАП - допущено не було.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №006262 від 02.12.2018 р. (а.с.1); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №689 від 02.12.2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду (а.с.3); розпискою ОСОБА_2 від 02.12.2018 року, відповідно до якої він зобов?язується не передавати ТЗ Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 для керування до повного витвереження ОСОБА_1 та доставить ТЗ за місцем проживання ОСОБА_1 (а.с.4); рапортом інспектора роти №3 батальйону УПП в Житомирській області Свеста А.В., відповідно до якого причиною зупинення водія ОСОБА_1 стало порушення ПДР, а саме забруднений номерний знак. При спілкуванні з водієм були виявленні ознаки алкогольного сп?яніння: запах з порожнини рота, тремтіння рук, поведінка, що не відповідала обстановці. Було запропоновано пройти огляд на стан сп?яніння на місці або в медичному закладі. Однак, від огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с.5).

Апеляційний суд вважає, що висновок щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп?яніння, складений без порушенням вимог Інструкції, а тому є дійсний.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованими.

На переконання апеляційного суду, вище наведені докази є належними, допустимими та достовірними.

Крім того, у відповідності до вимог ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому, справа про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП може розглядатися у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки судовий розгляд даної категорії справ не підпадає до винятків, передбачених нормами ч.2, 3 ст.268 КУпАП, щодо обов'язковості присутності особи.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції неодноразово відкладав судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, вживаючи всі необхідні процесуальні заходи для повідомлення останнього про час та місце розгляду справи. В своїй постанові суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому суд відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП розглядає справу у його відсутність.

Так, суд першої інстанції направив ОСОБА_1 судову повістку про виклик до суду на 09.01.2019 року. Однак, повістка повернулася за закінченням терміну зберігання (а.с.10). Наступну судову повістку направив суд про виклик на 30.01.2019 року, яку ОСОБА_1 отримав особисто 15.01.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.12). При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які клопотання про відкладення розгляду справи.

Апеляційний суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати свої процесуальні права та обов'язки.

В ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, сукупність зазначених обставин, викликає обґрунтовані сумніви в добросовісності користування ОСОБА_1 своїми процесуальними правами та обов'язками.

На підставі вище зазначеного, апеляційні доводи про порушення судом першої інстанції вимог ст.268 КУпАП, на переконання апеляційного суду, є необґрунтованими.

Апеляційний суд, вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою провів судовий розгляд, викладені в постанові суду висновки, відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.130 КУпАП та дотримався меж санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, вирішуючи справу, суд першої інстанції врахував вимоги ст.ст.9, 251, 279, 280, 283 КУпАП, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Богунського районного суду м.Житомира 30 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду С.М. Завязун