Справа № 740/5614/18 Головуючий у 1 інстанції Олійник В. П.
Провадження № 33/4823/87/19
П О С Т А Н О В А

13 лютого 2019 року місто Чернігів

Суддя судової палати в кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду Шахова О.Г., розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 січня 2019 року щодо ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки про винесення оскаржуваної постанови дізнався 24.01.2019 року, при цьому з 26.12.2018 року по 03.01.2019 року він перебував на лікарняному. Також просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши апеляційну скаргу та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо поважності пропуску строків на апеляційне оскарження постанови суду 1 інстанції, суд приходить до висновку, що в поновленні строку на апеляційне оскарження рішення суду слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови. Інших строків чи порядку відліку строку на апеляційне оскарження законодавцем не передбачено. Копія ж постанови правопорушнику видається чи надсилається тільки для відома.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи обєктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, повязані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.01.2019 року судовий розгляд справи в суді 1 інстанції проведено у відсутність ОСОБА_1 (а.с. 25-27).

04.02.2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову суду 1 інстанції, з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Порушуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що 24.01.2019 року він отримав копію постанови та з 26.12.2018 року по 03.01.2019 року, він перебував на лікарняному, що унеможливило подати апеляційну скаргу вчасно.

Згідно копії медичних документів, наданих апелянтом, ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні в Ніжинському міському центрі первинної медико-санітарної допомоги Ніжинської міської ради Чернігівської області з 26.12.2018 року по 03.01.2019 року (а.с. 43). При цьому, в довідці мається виправлення в часі знаходження останнього під наглядом лікувального закладу, а саме: виправлення на 3 січня 2019 року, яке не засвідчене лікарем медустанови, тому не може братися до уваги.

Матеріалами справи встановлено, що апелянт знав про те, що дана справа призначалась до розгляду у судовому засіданні неодноразово, зокрема, перший раз була призначена на 14.12.2018 року, повідомлення ОСОБА_1 не отримував, тому розгляд був відкладений на 27.12.2018 року, і про дану дату він вже знав, про що свідчить його особиста розписка в обізнаності дати розгляду. Однак в судове засідання він не зявився, про причину неявки не повідомив і суд знову відклав розгляд справи на 03.01.2019 року, потім на 18.01.2019 року, судові повістки отримали мати та батько відповідно (а.с. 22, 30). Вже 18.01.2019 року суд розглянув справу без ОСОБА_1 і в даному випадку, суд 1 інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про належне сповіщення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи, оскільки повістка вважається врученою у разі отримання її під розписку будь-яким повнолітнім членом сімї адресата, який проживає разом з ним. Присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обовязковою.

Крім того, апелянт був проінформований про те, що відносно нього склали протокол про адмінправопорушення, та розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться у суді м. Ніжина, про що свідчить запис в протоколі про адміністративне правопорушення. Протягом тривалого часу ОСОБА_1 не виявляв інтересу щодо розгляду відносно нього справи в суді 1 інстанції для захисту своїх прав та надання пояснень з приводу подій, які відбулись 19.11.2018 року.

Також судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_2 проти Іспанії» зазначив, що заявник зобовязаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які повязані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На думку апеляційного суду, вказані апелянтом причини пропуску не є поважними. Перебування останнього на амбулаторному лікуванні не позбавляло його можливості своєчасно звернутися до суду з апеляційною скаргою. Крім того, після того, як ОСОБА_1 закінчив амбулаторне лікування, та маючи ще достатній строк на подання апеляційної скарги у передбачений законом термін, не скористався правом на апеляційне оскарження та в апеляційній скарзі не зазначає причин пропуску строку з 19.01.2019 року по 29.01.2019 року включно. Посилання на те, що він отримав копію постанови 24.01.2019 року, в даному випадку до уваги не береться, так як вона направлялася йому для відома.

За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга подана після закінчення строку на оскарження повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи, що апелянт подав апеляційну скаргу після закінчення визначеного законодавством строку на оскарження постанови суду та достатніх правових підстав для поновлення цього строку не має, апеляційна скарга підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на оскарження постанови Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 січня 2019 року, повернути апелянту.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_3