Провадження № 33/824/1088/2019 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, його захисника Хайнака Т.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, іпн - НОМЕР_1, -

визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп. на користь держави.

Відповідно до постанови ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 14.09.2018 року приблизно о 02 год. 30 хв. він керував транспортним засобом «Ford», номерний знак НОМЕР_2, за адресою: м. Київ, вул. М. Берлінського, 25, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, бліде обличчя, тремтіння пальців рук. Від огляду на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 07.12.2018 року, а провадження в справі закрити за відсутністю події і складу в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що постанова районного суду є незаконною, адже прийнята з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду, викладені у тексті оскаржуваного рішення не відповідають дійсності. Зокрема, суд першої інстанції попри наявність обґрунтованого клопотання про відкладення розгляду справи, провів судове засідання та виніс постанову без його участі. Копію рішення ОСОБА_3 отримав безпосередньо 28.01.2018 року під час ознайомлення з матеріалами справи.

При цьому, апелянт пояснює, що не відмовлявся від освідування. Натомість працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, а відразу в порушення «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказами МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, запропонували вирушити до закладу охорони здоров'я. Також у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння, що свідчить про порушення порядку направлення водія у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння.

Як вказує апелянт, у протоколі про адміністративне правопорушення належним чином не викладено суть правопорушення, а саме не зазначено, яке діяння чи бездіяльність він вчинив, що містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Окрім цього, йому не надали можливості викласти свої пояснення та заперечення з приводу інкримінованого правопорушення у повному обсязі. Письмові пояснення свідків не можуть вважатися допустимими доказами, адже вони аналогічні за змістом та викладені на завчасно підготованих бланках.

Вказане, на думку ОСОБА_3 виключає наявність події та складу в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_3 та його захисника Хайнака Т.Л. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не був присутній під час ухвалення оскаржуваного рішення. Копію постанови суду першої інстанції отримав 26.12.2018 року.

Враховуючи зазначене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність поновлення ОСОБА_3 строку на подачу апеляційної скарги.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з тексту ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Зі змісту п.25 рішення ЄСПЛ від 11.04.2011 року у справі «Жук проти України», вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їх вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Проте, місцевим судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 зазначених вимог дотримано не було.

Так, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься клопотання ОСОБА_3 від 06.12.2018 року, в якому він просив відкласти судове засідання на іншу дату у зв'язку зі станом здоров'я. При цьому, підтверджуючі документи обіцяв надати у наступному судовому засіданні (а.с.12).

Не дивлячись на це, суд першої інстанції розглянув справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всупереч вимогам ст.268 КУпАП.

Із огляду на викладене та відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП наведені істотні процесуальні порушення є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови.

Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортного засобу особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У відповідності до п.27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_3 у суді апеляційної інстанції вину у скоєнні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що не відмовлявся від освідування. Натомість працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, а відразу в порушення положень «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказами МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, запропонували вирушити до закладу охорони здоров'я. Також у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння, що свідчить про порушення порядку проходження огляду водія у заклад охорони здоров'я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У п.п.8, 12 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказами МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров'я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння є обов'язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров'я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Однак, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння.

Водночас, із тексту оскаржуваного рішення вбачається, що факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння засвідчений поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Проте, на відеозаписі з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції жодних свідків не зафіксовано. Вказане дає підстави сумніватися в участі вказаних осіб під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та дотриманні порядку проходження огляду на стан сп'яніння, встановленого «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказами МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

При цьому, згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.09.2018 року Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерація», станом на 10 год. 50 хв. 14.09.2018 року ОСОБА_3 у стані наркотичного сп'яніння не перебував. Окрім цього, відсутність наркотичних засобів у організмі ОСОБА_3 підтверджується копією результатів лабораторного дослідження №3987, №3115 від 14.09.2018 року та копією акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №009561 від 14.09.208 року Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерація».

Як видно з довідки №403958 від 14.09.2018 року Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерація» ОСОБА_3 за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

Водночас, посилання протоколу про адміністративне правопорушення та рішення суду першої інстанції на ознаки наркотичного сп'яніння, що проявляються у зовнішності ОСОБА_3, спростовуються наданими у судовому засіданні доказами, з яких вбачається, що останній має чорний пояс 3 ОСОБА_6 з таеквондо ГТФ та протягом своєї спортивної кар'єри отримав травму у виді струсу головного мозку.

Вказане повністю спростовує доводи протоколу про адміністративне правопорушення про наявність у ОСОБА_3 ознак наркотичного сп'яніння.

Згідно з ч.5, ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Однак, в порушення зазначених вимог закону місцевий суд за відсутності належних доказів винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, прийшов до передчасного та необґрунтованого висновку про необхідність його притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, керуючись вимогами ст.62 Конституції України, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскільки постанова винесена з істотними порушеннями процесуального законодавства, що призвело до неправильного застосування матеріального закону, судове рішення не може бути визнане законним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення та вважаються апеляційним судом обґрунтованими.

Із огляду на вищезазначене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі у зв'язку із відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року щодо ОСОБА_3 скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль