Справа № 148/1241/19
Провадження № 33/801/729/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Царапора О. П.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С.Г.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Немирівського районного суду від 07.08.2019 року, якою визнано винним

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого заступником начальника управління з питань праці та зайнятості Тульчинської районної державної адміністрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 перебуваючи на посаді заступника начальника управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації, будучи відповідно п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення та правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимоги ч. 2 ст. 52 Закону несвоєчасно повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, а саме про придбання автомобіля Peugeot Partner, 2011 р.в., кузов № НОМЕР_1 , вартістю 120 000 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 1726 КУпАП.

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 07.08.2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (тисяча сімсот) грн. на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі, на підставі ст. 247 КУпАП, - закрити. Зазначив, що постанова суду підлягає скасуванню через неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Вказав, що органи Національної поліції не наділені правами перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування, а вказані дії відносяться до повноважень структурного підрозділу апарату НАЗК. Зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на його доводи щодо неможливості своєчасного внесеня інформації про зміни в майновому стані через погане інтернет-забезпечення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, на виконання вимог статей 245, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону № 1700-VII у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Відповідно до пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, суб`єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми.

Відповідно до роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство, НАЗК) 11 серпня 2016 № 3 (із змінами, внесеними рішеннями Національного агентства), згідно частини другої статті 52 Закону, у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство.

Зазначена інформація вноситься до Реєстру та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Отже, особи, зазначені у пункті "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, є суб`єктами декларування, які згідно з положеннями частини другої статті 52 Закону у разі суттєвої зміни в їх майновому стані зобов`язані письмово повідомити про це Національне агентство. Обов`язок у такого суб`єкта декларування подавати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані припиняється лише після подання декларації особи, яка припинила виконувати функції держави або місцевого самоврядування.

Окрім цього, зобов`язання частини другої статті 52 Закону є додатковим заходом здійснення фінансового контролю, спрямованого на з`ясування фактичної зміни у майновому стані суб`єкта декларування. Тобто повинна виникати реальна суттєва зміна у майновому стані, яка полягає у можливості використання відповідного доходу для задоволення власних потреб суб`єктом декларування.

Під поняттям «одноразовий дохід» слід розуміти отримання суб`єктом декларування доходу, що перевищує суму в розмірі 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, який нарахований та виплачений одним джерелом доходу, має певну ознаку доходу та визначену дату набуття права власності на такий дохід (дату отримання доходу).

При цьому, для обчислення суми, яка створює у суб`єкта декларування обов`язок подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, необхідно брати нарахований розмір «одноразового доходу», оскільки відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує, виплачує або надає оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб.

У підрахунку законодавчого порогу, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 01.01.2019 року, сума становить 96 050 гривень.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен повно, всебічно, й об`єктивно дослідити всі обставини справи і встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника начальника управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації, являється суб`єктом декларування та зобов`язаний був подавати декларації та зміни про суттєві зміни в майновому стані відповідно до Закону України «Про запобігання корупції». 15.03.2019 року ОСОБА_1 укладено договор купівлі-продажу транспортного засобу № 0544/2019/1358850, згідно якого ОСОБА_2 здійснено продаж ОСОБА_1 автомобіля Peugeot Partner, 2011 р.в., кузов № НОМЕР_1 за 120 000 гривень. Цього ж дня, 15.03.2019, за заявою № НОМЕР_2 в ТСЦ 0544 РСЦ МВС у Вінницькій області відбулась перереєстрація автомобіля Peugeot Partner, 2011 р.в., кузов № НОМЕР_1 на гр. ОСОБА_1 . Відтак, у ОСОБА_1 виник обов`язок повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані упродовж періоду з 00:00 год. 16.03.2019 року по 23:59 год. 25.03.2019 року. Однак, в порушення вимог Закону, ОСОБА_1 подано повідомлення про зазначені суттєві зміни в майновому стані лише 17.04.2019 о 10:10.

Визнаючи винуватим ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні є доведеною в повній мірі, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення №143 від 14.06.2019, даними роздруківками з сайту Єдиного державного реєстру декларацій, та іншими документами, які долучені до матеріалів справи, а обставини, на які зіслався правопорушник, що нібито стали причиною не своєчасного повідомлення НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, не завадили укладенню договору купівлі продажу транспортного засобу.

За таких обставин суд першої інстанції на підставі зібраних у справі доказах у їх сукупності дійшов правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_3 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Окрім того, судом правильно встановлено, що датою вчинення адміністративного правопорушення являється день закінчення передбаченого Законом терміну подання ОСОБА_1 повідомлення НАЗК, а саме - 25.03.2019 року, а днем виявлення вчиненого правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП - дата складання протоколу про адміністративне правопорушення - 14.06.2019 року, так як на момент складання протоколу були зібрані усі необхідні докази, що в сукупності свідчать про всі ознаки правопорушення та існувала можливість вручити вказаний протокол особі, виконавши дії, визначені частинами 2-4 статті 256 КУпАП..

Щодо доводів апелянта про неповноважність управління захисту економіки департаменту захисту економіки національної поліції на складання та подання до суду протоколу про адміністративне правопорушення, слід зазначити, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 КУпАП уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (національної поліції) у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами зазначеними в статтях 218-221 КУпАП, в тому числі судами, вправі складати протоколи за вчинення правопорушень за статтями 172-4-172-9 КУпАП.

Зазначені норми закону діючі, згідно абз.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Згідно зі ст.255 Кодексу України про адміністративні правопорушення протоколи про адміністративні правопорушення за ст.172-6 КУпАП мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Крім того, відповідно до пункту 3 розділу 2 Положення про Департамент, затвердженого наказом Національної поліції України 07.11.2015 №81, завданням департаменту є протидія корупційним правопорушенням і правопорушенням, пов`язаних з корупцією. Згідно пункту 2 розділу 4 Положення працівники Департаменту мають право складати адміністративні протоколи про виявлені факти порушення антикорупційного законодавства та направляти їх до судових органів у встановленому у законі порядку.

Положенням про управління захисту економіки у Вінницькій області, затвердженим наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 16.11.2015 №3 також передбачено, що працівники управління мають право складати адміністративні протоколи про виявлені факти порушення антикорупційного законодавства та направляти їх до судових органів відповідно до законодавства.

Порядок проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджений рішенням НАЗК 10.02.2017 №56 визначає механізм діяльності саме НАЗК і жодним чином не спростовує вказані вище повноваження уповноваженого підрозділу поліції.

Будь-яких інших переконливих доводів, щодо незаконності постанови суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП при застосуванні адміністративного стягнення до ОСОБА_3 судом враховано особу правопорушника, характер та обставини вчиненого та накладено на нього мінімальне стягнення передбачене санкцією ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим.

Порушень застосування норм матеріального або процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.

Враховуючи зазначене, підстав для скасування оскаржуваної постанови не вбачається, а тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а постанова суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Немирівського районного суду від 07.08.2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Копаничук С.Г.