П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2019 Справа №607/22495/19

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ломакін В.Є., розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , пенсіонера,

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 176701 від 17 вересня 2019 року, 17 вересня 2019 року близько 17.00 год., громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив економічне домашнє насильство стосовно своєї невістки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якого умисно позбавив її житла та можливості користуватися ним та особистими речами, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що він не позбавляв свою невістку житла, а надав доступ їй до квартири для того, щоб вона могла забрати свої речі, однак вона забирала не лише свої речі, у зв`язку з чим між ними виник конфлікт.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Так, згідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом .

У відповідності до 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі - це умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого,

Отже, вказаною статтею передбачена адміністративна відповідальність за насильство в сім`ї, яке виявляється в трьох видах: фізичне, психологічне, економічне.

Як вбачається з протоколу про адміністративні правопорушення серії АПР18 № 176701 від 17 вересня 2019 року, ОСОБА_1 інкриміновано вчинення домашнього насильства відносно невістки шляхом вчинення діянь економічного характеру, а саме позбавлення житла та можливості користуватися ним і особистими речами.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

При цьому, за змістом ч.1 ст.173-2 КУпАП, вчинення економічного насильства в сім`ї пов`язано з наслідками у вигляді можливості завдання або завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 176701 від 17 вересня 2019 року, дії ОСОБА_1 не пов`язуються з можливістю настання або з настанням шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , що є обов`язковою умовою настання адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Дані про можливість настання або настання шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 відсутні також і в матеріалах справи, які були досліджені в судовому засіданні. Зокрема, в заяві та письмових поясненнях потерпілої ОСОБА_2 містяться відомості лише про те, що ОСОБА_1 не впускає її в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим вонан не має змоги забрати звідти свої речі та речі дочки.

Окрім того, ОСОБА_1 заперечує той факт, що він позбавив свою невістку ОСОБА_2 житла та можливості користуватися ним та особистими речами.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено в ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» від 10.02.1995 року, «Надточій проти України» від 15.05.2008 року), всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Будь-які докази, окрім заяви та письмових пояснень самої потерпілої, яка є зацікавленою стороною у даній справі, про позбавлення її житла та можливості користуватися ним і особистими речами з боку її тестя ОСОБА_1 , в матеріалах справи відсутні.

Згідно із п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із чим провадження в даній справі слід закрити в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 24, 33, 39, 173-2, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяВ. Є. Ломакін