П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника КондратенкоТ.М.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 25 червня 2018 року в 23 год. 05 хв., керував автомобілем «Мітсубісі», номерний знак НОМЕР_1 біля будинку № 7 по вул. Центральній в м. Волноваха Донецької обл. з ознаками алкогольного сп'яніння та від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку, у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього закрити у зв'язку із відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 не був присутнім, оскільки не отримував судову повістку про виклик до суду. Він звертає увагу на те, що про копію судового рішення отримав 26 грудня 2018 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи. На думку апелянта, суд порушив його право на захист.

ОСОБА_2 звертає увагу на те, що судом першої інстанції розглянуто справу за його відсутності, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 268 КУпАП, а тому постанова суду підлягає скасуванню

Крім того, апелянт вважає, що поліцейський зупинив його за відсутності на те правових підстав та неправомірно склав протокол про адміністративне правопорушення. Він звертає увагу, що не порушував ПДР України та транспортний засіб, яким керував, не перебував у розшуку, а тому, на його думку, інспектор поліції не мав права його зупиняти.

ОСОБА_2 зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, складений за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Він звертає увагу на те, що інспектор поліції не надав сертифікат відповідності та свідоцтво про перевірку робочого стану приладу «Драгер». ОСОБА_2 зазначає, що інспектор поліції запропонував пройти огляд за допомогою мундштука, який, на його погляд, раніше був вже використаний, у зв'язку з цим він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою «Драгер».

Апелянт зазначає, що в матеріалах провадження відсутнє направлення на проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я, що є порушенням Інструкції «Про про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція). ОСОБА_2 звертає увагу на те, що поліцейські не відсторонили його від керування транспортним засобом.

Крім того, ОСОБА_2 вказує на те, що свідки не були присутніми під час його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки вони прибули тільки після складання протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Переглянувши справу та заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який підтримав клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 14 вересня 2018 року судом за відсутності ОСОБА_2 ухвалене рішення про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Матеріали справи не містять даних про отримання ОСОБА_2 копії постанови.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Переглянувши справу та заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Оскаржуючи судове рішення, ОСОБА_2 звертає увагу на те, що судом першої інстанції розглянуто справу за його відсутності, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Апеляційний суд зазначає, що та обставина, що справу було розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не може бути визнана безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови, з огляду на наступне.

Відповідно до матеріалів провадження, суд своєчасно повідомляв ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи, проте він не з'явився до судового засідання.

У зв'язку з цим, незважаючи на те, що причиною неявки ОСОБА_2 було те, що він перебував на лікуванні, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про можливість розгляду справи за його відсутності, оскільки, в даному конкретному випадку це не вплинуло і не могло вплинути на дотримання судом вимог ст. 245 КУпАП щодо забезпечення реалізації завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи та її вирішення в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в повній мірі дотримався вимог закону.

Судове рішення є вмотивованим. Суд вказав, які докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП він приймає, а тому доводи апелянта про те, що судом не дотримано положень ст. 245 КУпАП є необґрунтованими.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджує, що постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження щодо нього, оскільки процедура проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння працівниками поліції грубо порушена.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Вищевказаною Інструкцією регламентований порядок проведення огляду на стан сп'яніння. Як зазначив сам апелянт, він відмовився від проходження огляду, а тому його доводи про порушення процедури огляду на стан сп'яніння є необґрунтованими, оскільки він фактично не проводився.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 25 червня 2018 року керував автомобілем «Мітсубісі» біля будинку № 7 по вул. Центральній в м. Волноваха Донецької обл. з ознаками алкогольного сп'яніння та в порушення п. 2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, відповідно до яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду як на місці за допомогою спеціального приладу «Драгер», так і проїхати до медичного закладу.

ОСОБА_2 не заперечує факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та пояснює це тим, що поліцейським не був наданий сертифікат на прилад «Драгер» та сам прилад був не в упаковці.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він містить підпис правопорушника про те, що ОСОБА_2 ознайомлений з правами та обов'язками. Будь - яких зауважень стосовно того, що поліцейський на його вимогу не надав відповідні документи та відмовив у направленні до медичної установи для проведення огляду, ОСОБА_2 не заявляв. Більш того, протокол про адміністративне правопорушення містить пояснення ОСОБА_2, зокрема «я керував автомобілем, випив дві пляшки пива, до лікаря - нарколога не поїду, алкотест дути не буду. Визнаю вину, прошу суд обмежитись мінімальною санкцією».

Апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи апелянта про вищевказані обставини не підтверджуються матеріалами провадження.

Доводи апелянта про відсутність в матеріалах провадження направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я є непереконливими, оскільки він відмовився їхати до медичного закладу.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, зокрема, стану алкогольного сп'яніння.

Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані алкогольного сп'яніння.

Отже, ОСОБА_2 повинен був виконати вимоги інспектора патрульної поліції пройти огляд на стан сп'яніння. Не виконавши це, він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що судом першої інстанції зроблений правильний висновок.

З метою перевірки доводів апелянта про те, що він бажав пройти огляд за допомогою технічного приладу «Драгер», оскільки мундштук, на його погляд, раніше був вже використаний, судом апеляційної інстанції викликалися свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, проте вони до суду не з'явилися, у зв'язку з чим суд двічі відкладав розгляд справи. У зв'язку з чим, судом приймається рішення на підставі доказів, наявних в матеріалах провадження.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 та його захисником не наведено доводів на спростування висновку суду про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на належних та допустимих доказах, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун