Справа №758/7122/19 Головуючий в суді І інстанції: Павленко О.О.
Провадження №33/824/3287/2019 Доповідач в II інстанції: Авраменко М.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Авраменко М.Г.

за участю:

захисника - Андрощука С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києвісправу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на постанову Подільського районного суду м. Києва від 26 липня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого директором ТОВ «УКРТРАНСЛОДЖИСТІК», проживаючого з адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та закрито провадження, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про вчинення адміністративних правопорушень, під час перевірки ТОВ «УКРТРАНСЛОДЖИСТІК», було виявлено правопорушення скоєне ОСОБА_1 а саме порушив п.200.4 ст. 200 Кодексу та наказу Мінфіну від 28.01.2016 № 21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку додану вартість» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 за № 159/28289 ТОВ «УКРТРАНСЛОДЖИСТІК» завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ за січень 2019 року на суму 4 379 913 гривень , скоївши правопорушення передбачене ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 26 липня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та закрито провадження, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись із таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги, що були відсутні підстави для складання протоколу та притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що застосовуючи положення п. 200.4 ПК України ОСОБА_1 зобов`язаний був керуватись наказом Міністермтва Фінансів України від 28.01.2016 №21. Питання про принцип хронології формування від`ємного значення, на думку особи, яка складала протокол стало причиною порушення наказу від 28.01.20116 №21 та п. 200.4 ПК України.

Однак, звертає увагу, що такий принцип не визначений ні в п. 200.4 ст. 200 ПК України, ні в наказі Міністерства України від 28.01.2016 №21. Про такий принцип йдеться виключно в листі Державної фіскальної служби України «Про внесення змін до форми податкової декларації з податку на додану вартість» від 22.07.2016 ,який не є нормативно-правовим актом, а відтак такий лист не може встановлювати, змінювати чи скасовувати норми права, оскільки носить рекомендаційний характер.

Вказує, що додатковий висновок зробив Окружний адміністративний суд міста Києва, який зазначив, що використання принципу хронології, згідно з яким податкові зобов`язання поточного звітного періоду зменшуються на суму податкового кредиту у хронологічному порядку його зникнення - від найдавнішого до найновішого, має тільки добровільний характер.

Заслухавши доповідь судді, позицію захисника в підтримку вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 252, 278, 280 КУпАПпід час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи, а при розгляді справи суддя зобов`язаний з`ясувати: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, судом першої інстанції при розгляді даної справи вказані вимоги закону дотримані в неповному обсязі, що призвело до неповного з`ясування обставин справи, які мають істотне значення для прийняття об`єктивного та правильного рішення в справі.

Відповідно до положень ст. ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Разом з тим, судом першої інстанції не перевірено дотримання під час складання протоколу про адміністративне правопорушення вимог закону.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення №178 від 15 квітня 2019 року відносно ОСОБА_1 зазначено про те, що останній вчинив правопорушення, а саме порушив п.200.4 ст. 200 Кодексу та наказу Мінфіну від 28.01.2016 № 21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку додану вартість» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 за № 159/28289 ТОВ «УКРТРАНСЛОДЖИСТІК» завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ за січень 2019 року на суму 4 379 913 гривень , скоївши правопорушення передбачене ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Диспозицією ч. 1 ст. 163-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Всупереч цим вимогам Закону у складеному щодо ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення суть вчиненого правопорушення виписано так, що не зрозуміло, в чому конкретно полягає з боку ОСОБА_1 порушення встановленого порядку ведення податкового обліку, а посилання на норми Податкового кодексу України не розкриває суті конкретного порушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , чим порушується право останньої на захист.

Крім того, відповідно до ст. 14 КУпАПпосадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків. Тобто, при зазначенні в протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку і його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.

Однак, а ні з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а ні з наявних матеріалів справи не вбачається та не встановлено при розгляді справи в суді, які ж саме дії /бездіяльність вчинені останьою, та в чому полягає його вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-1КУпАП.Особа, що складала протокол, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини вчинення саме ОСОБА_1 правопорушення, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають) з посиланням на норму спеціального Закону.

Крім того, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно статті 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, суддя у постанові, як на докази його винуватості, послався на протокол про адміністративне правопорушення, та акт перевірки.

Проте судом першої інстанції не враховано, що принцип хронології формування від`ємного значення (в порушенні якого визнано винним ОСОБА_1 ) не визначений ні в п. 200.4 ст. 200 ПК України, ні в наказі Міністерства України від 28.01.2016 №21. Про такий принцип йдеться виключно в листі Державної фіскальної служби України «Про внесення змін до форми податкової декларації з податку на додану вартість» від 22.07.2016 ,який не є нормативно-правовим актом, а відтак такий лист не може встановлювати, змінювати чи скасовувати норми права, оскільки носить рекомендаційний характер.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення, складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, та акт перевірки не є беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 в порушенні вимог ч.1 ст. 163-1 КУпАП, а тому висновок суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, є необґрунтованим.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, за відсутності переконливих доказів про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню, а провадження в справі - закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,--

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, а постанову Подільського районного суду м. Києва від 26 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: М.Г. Авраменко