ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2019 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 08 листопада 2018 року о 03 годині 55 хвилин в Донецькій області м. Слов'янськ по вул. Банківській біля будинку № 64 ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-2106, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком лікаря-нарколога за № 596 від 08 листопада 2018 року, який провів огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку, чим своїми діями водій порушив п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 384 гривні 20 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який просить постанову скасувати як незаконну, винести нову постанову, якою закрити щодо нього провадження по адміністративній справі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що суд не прийняв до уваги його пояснення, надані в судовому засіданні, відповідно до яких вину він не визнав та пояснив, що у нього сталася поломка автомобіля, яку він не зміг усунути і вирішив дочекатись ранку, та з товаришем вирішив випити пива, де через деякий час до його автомобіля, який стояв не рухаючись, підійшли співробітники поліції та запропонували йому пройти тест на стан алкогольного сп'яніння.

Посилається на те, що суд не врахував, що на момент зустрічі з працівниками поліції належний йому автомобіль уже знаходився у несправному стані і він після вживання алкоголю не міг та не мав реальної можливості керувати ним.

Вважає, що не дивлячись на суттєві розбіжності в його показаннях та матеріалах справи, судом не було перевірено усіх наведених ним обставин, та не допитано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у зв'язку з чим, суд дійшов помилкового висновку про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Під час апеляційного перегляду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1. підтримав доводи апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Судом першої інстанції відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення було здійснено розгляд справи, з посиланням на відповідні докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серія БД № 166016 від 08 листопада 2018 року, в якому наявне пояснення ОСОБА_1. про те, що він погоджується з порушенням вимог п. п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 596 від 08 листопада 2018, відповідно до якого ОСОБА_1. перебував у стані алкогольного сп'яніння, письмові пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3, та інші матеріали справи, внаслідок чого суд дійшов вмотивованого висновку про визнання ОСОБА_1. винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказані покази не тільки не спростовують, а навпаки підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які містяться в матеріалах справи, та згідно яких ОСОБА_1. керував автомобілем ВАЗ 2106, державний реєстраційний номер НОМЕР_1,з явними ознаки алкогольного сп'яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова, а тому судом обґрунтовано взято їх пояснення до уваги.

Твердження про те, що судом не було вирішено питання про допит свідків не підтверджується матеріалами справи, які таких клопотань не містять. Підстави ставити письмові пояснення свідків під сумнів відсутні, оскільки стан алкогольного сп'яніння підтвердився висновком лікаря, з яким погодився ОСОБА_1.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, а випив пиво вже після того, як керував транспортним засобом, спростовуються матеріалами справи, крім того, зафіксованим відеозаписом події, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував в автомобілі під час затримання, будь-яких заперечень щодо того, що він не керував транспортним засобом не висловлював, натомість погодився із правопорушенням, про що власноруч вказав у протоколі про адміністративне правопорушення.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів не убачається, тому вказані доказі є належними та допустимими.

Також не вбачається порушення прав ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, який ним підписаний без будь-яких зауважень.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1. у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків постанови суду першої інстанції щодо підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

При цьому суд першої інстанції у достатній мірі врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, обставини справи, особу правопорушника, та обґрунтовано застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2019 року- залишити без задоволення.

Постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко