Провадження №33/824/1440/2019 Доповідач в II інстанції: Авраменко М.Г.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Авраменко М.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Стригуна М.А. постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 16 січня 2019 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 215 (двохсот п`ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3 655 грн.) на користь держави.
Цією ж постановою вирішено питання щодо процесуальних витрат,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови ОСОБА_2 , будучи офіцером відділення морально психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 , що по пр-ту Перемоги, 55/2 у м. Києві, 17.11.2018, о 12.26 год., перебував на службі у нетверезому стані, вчинене в умовах особливого періоду.
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 січня 2019 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 215 (двохсот п`ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3 655 грн.) на користь держави.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник стригун М.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 3 ст. 247 КУпАП.

Вказує, що освідування ОСОБА_3 проведено лікарем без спеціальної освіти. Про зазначене вказує відсутність у матеріалах справи відповідних доказів, які вказують на наявність необхідної фахової підготовки у начальника медичної служби майора ОСОБА_4 , який проводив медичний огляд. Освідування проведено не у наркологічному диспансері або у лікувально-профілактичному закладі, а у медичному пункті військової частини НОМЕР_1 , де відсутні умови для проведення лабораторних досліджень. Таким чином протокол медичного освідування не відповідає вимогам законодавства, оскільки саме освідування проведене з грубим порушенням наказу Міністерства охорони здоров`я СРСР №694 від 08.09.1988 та Тимчасової інструкції про порядок медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що апарат, за допомогою якого проведено дослідження не проходив відповідну сертифікацію.

Звертає увагу, що лікарями швидкої медичної допомоги не виявлено ознак алкогольного сп`яніння, про що вказано у супровідному листі №282582. В ньому зазначено попередній діагноз, а сам: гострий апендицит, загострення хронічного гастриту, ВСД, гостра реакція на стрес. У випадку перебування ОСОБА_3 у нетверезому стані, лікарі швидкої медичної допомоги виявили б це, та внесли б відповідний запис у даний супровідний лист.
Заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційні вимоги та просили задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про військове адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя зазначені вимоги закону не виконав та недостатньо ретельно перевірив всі обставини вчинення правопорушення притягуваною особою.
Приймаючи рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, як на докази винуватості особи, суд послався на матеріали адміністративної справи.
Разом з тим, порівнюючи наявні матеріали справи з доводами апелянта, апеляційний суд дійшов до висновку про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності через відсутність у матеріалах справи достатніх і переконливих доказів, які б підтверджували наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Відповідно до матеріалів справи, стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 встановлювалось за допомогою вимірювального пристрою «Алконт М», із заводським номером №00104-16. Разом з тим, відповідно до талону за результатами перевірки, застосовувався інший пристрій, - №00104. Відповідно до зазначеної копії талону, перевірка даного пристрою проводилась 12 жовтня 2017 року.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній перевірці.

Наказом Міністерства економічного розвитку та торгівлі України №1747 від 13 жовтня 2016 року затверджено міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями. Пунктом 13 вказаного списку зазначено, що для вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, встановлений міжповірочний інтервал у 1 рік.

Враховуючи, що апарат, який використовувався для освідування ОСОБА_1 , проходив перевірку 12 жовтня 2017 року, то на момент освідування останнього 17 листопада 2018 року, річний термін міжповірочного інтервалу закінчився. Отже, для освідування ОСОБА_1 застосовувався пристрій , який, у встановлений законодавством строки, перевірку не проходив.

Поряд з тим, освідування ОСОБА_1 проведено лікарем без спеціальної освіти. Про вказане свідчить відсутність в матеріалах службового розслідування відповідних доказів, які вказують на наявність необхідної фахової підготовки у начальника медичної служби майора ОСОБА_4 , який проводив медичний огляд.

Таким чином, слід визнати, що судом не було досліджено всі обставини правопорушення, через, що суд прийшов до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 не може вважатись таким, що вчинивадміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а тому справу про адміністративне правопорушення відносно нього слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Стригуна М.А. задовольнити, а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 16 січня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП скасувати.

Провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
.

Суддя М.Г. Авраменко