КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/3669/2019 Головуючий суддя у суді першої інстанції: Бабич Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Мироненка Олега Олександровича, розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за малозначністю вчинення діяння. Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрите, оголошено усне зауваження.

Судом першої інстанції встановлено, щоОСОБА_1 03.08.2019 близько 09:00 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , спричинив словесний конфлікт щодо тещі ОСОБА_3 , висловлюючи нецензурну лайку, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов необгрунтованого висновку про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про застосування ОСОБА_1 психологічного чи фізичного насильства до ОСОБА_4 .

Суд апеляційної інстанції заслухав пояснення ОСОБА_1 та його захисника Мироненка О.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення: протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 134753 від 03 серпня 2019 року щодо ОСОБА_1 та дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що судовий розгляд даної справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції відбувся без додержанням вказаних норм законодавства, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є необґрунтованим, не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

Так, у відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 передбачає вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї, -

Проте, зазначені вимоги закону відповідним органом, який складав протоколи, та судом першої інстанції належним чином не виконані.

П. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 визначено, що домашнє насильство ? це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство ? це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об?єктивна сторона ч. 1 ст.173-2 КУпАП передбачає існування обов?язкової ознаки ? можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

При цьому, з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що в ході складання протоколу можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілій ОСОБА_4 встановлена не була.

Також судом не було взято до уваги наявні в матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_5 , з яких убачається, що між тещею та її зятем ОСОБА_1 склались неприязні відносини.

Відтак, обопільні словесні образи та нецензурна лайка в межах довготривалого конфлікту, який склався між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого ? не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов?язковою ознакою об?єктивної строни даного проступку.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, як кожен окремо так і в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі.

Згідно статті 8 Конституції України вУкраїні визнається і діє принцип Верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не встановлено всіх обов?язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу зазначеного правопорушення, у зв`язку з чим постанова Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ? задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за малозначністю вчинення діяння; провадження закрите, оголошено усне зауваження, ? скасувати та закрити провадження щодо ОСОБА_1 за за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.М. Сітайло