Провадження № 3/734/1408/19 Справа № 734/3582/19
ПОСТАНОВА

іменем України

01 жовтня 2019 року смт. Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Бузунко О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від ТВО командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Вірівка, Добропільського району, Донецької області, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , курсанта 3 НМБ 8 НМР військової частини НОМЕР_1 , військове звання: солдат,
за частиною третьою статті 172-20 та частиною другою статті 172-15 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Військовослужбовець строкової служби військової частини НОМЕР_1 - солдат ОСОБА_3 18 вересня 2019 року близько 23.00 години на танкодромі військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) під час несення служби в добовому наряді вжив спиртні напої та відпочивав у невизначений час, в умовах особливого періоду, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Військовослужбовець строкової служби військової частини НОМЕР_1 - солдат ОСОБА_3 19 вересня 2019 року близько 09.00 години на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) перебував в стані алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Своїми умисними діями, солдат ОСОБА_3 вчинив військові адміністративні правопорушення, передбачені частиною третьою статті 172-20 та частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто, розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв в умовах особливого періоду, та недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності солдат ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнав, щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та не визнав свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Щодо останнього пояснив, що факт перебування ним п`яним не мав місця, а пояснення пізнавальні він написав, так як злякався.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності по справі про адміністративне правопорушення та дослідивши матеріали справи вважає, що дії ОСОБА_3 містять склад правопорушеннь, передбачених частиною третьою статті 172-20 та частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, його вина підтверджується матеріалами справ, зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення А 1048 № 206 від 24.09.2019 року;

-протоколом про адміністративне правопорушення А 1048 № 207 від 24.09.2019 року;

-актом № 154 від 19.09.2019 року попереднього медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння;

-поясненнями свідків та поясненнями ОСОБА_3 ..

Згідно вимог статті 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Згідно вимог статті 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно вимог статті 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Згідно вимог статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно вимог статті 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Згідно вимог статті 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).

16 квітня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб». Статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність військовослужбовців за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Згідно з вимогами статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України 24 березня 1999 року, за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням є недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

В статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно із статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_3 доведена в повному обсязі, та його дії правильно кваліфіковані за частиною третьою статті 172-20 та частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Обставин, що згідно статей 34, 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд враховує дані про особу ОСОБА_3 , те, що він проходить військову службу, під час якої вчинив дане правопорушення, та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, вважає можливим застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 215 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 3 655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 00 коп.

Керуючись частиною третьою статті 172-20 та частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушеннь, передбачених частиною третьою статті 172-20 та частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двухсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 00 коп. в дохід держави.

Згідно з частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення..

Відповідно до статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Козелецького районного суду
Чернігівської області О.А. Бузунко