ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/2540/19 Головуючий І інстанції -
Провадження № 33/818/799/19 Зяброва О.Г.
Категорія: ч.1. ст. 130 КУпАП Доповідач - Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Бездітко В.М.

за участю секретаря - Яковлевої М.В.

захисника ОСОБА_2 - адвоката - Гребінки А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

14 березня 2019 року працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 183604 стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії ОБ № 183604, 14 березня 2019 року о 02-45 год. в м. Харкові по пр-ту Московському, 266, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «INFINITI FX35» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Drager Alcotest-6810» та в закладі охорони здоров`я ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 384, 20 грн.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначає наступне.

Судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушенні норми процесуального права.

Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 14 березня 2019 року не зазначено суті адміністративного правопорушення, а вказано лише про ознаки алкогольного сп`яніння, які не підтверджені жодним чином.

Вважає, що стан сп`яніння в законному порядку встановлений не був тому, що огляд пропонували здійснити за допомогою газоаналізатору «Drager Alcotest-6810», який фактично не був дозволений до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом на день проведення огляду на стан сп`яніння - 14 березня 2019 р., оскільки свідоцтво на державну реєстрацію №7621/2007, згідно Наказу МОЗ від 10.02.201о р. №95 було дійсне до 10.02.2015 року. А тому вважає, що працівники не мали права його використовувати для вимірювання проміле на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначив, що категоричної відмови від нього про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не було, натомість, було прохання до працівників поліції пред`явити акт сертифікації даного газоаналізатора «Drager Alcotest-6810», але воно було ними проігноровано.

Також вказав, що судом першої інстанції не було викликано свідків для надання усних пояснень, а тільки оглянуто їх письмові пояснення, що свідчить про неповне дослідження обставин та наявних в матеріалах доказів та пом`якшувальних обставин.

Посилається на порушення його конституційних прав, оскільки ним була заявлена вимога про залучення адвоката, яка була проігнорована.

Також зазначив, що при розгляді справи в суді, незважаючи на ряд порушень при складанні протоколу, він виразив своє щире розкаяння у вчиненому правопорушенні, яке не було судом враховано.

Вказав, що працює на приватному підприємстві «КОМПАНІ БІР» , виховує неповнолітню доньку та має батьків-пенсіонерів, коштів не проживання та виховання доньки не вистачає. Позбавлення водійських прав позбавить його можливості займатись трудовою діяльністю, оскільки безпосередньо пов`язана з водінням транспортного засобу і позбавить його заробітку. На роботі він характеризується з позитивної сторони, ніколи до адміністративної відповідальності не притягався, а тому вважає за можливе передати матеріали на розгляд трудовому колективу ПП «КОМПАНІ БІР» для застосування до нього засобів громадського впливу.

Просить скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року, прийняти нову постанову, якою визнати його винним у скоєнні адміністративного правопорушення та передати матеріали на розгляд трудовому колективу ПП «КОМПАНІ БІР» для застосування до нього засобів громадського впливу.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_2 , який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

П. 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

П. 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

У розумінні вимог ст. 266 КУпАП, п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

П. 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція 2) передбачає, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 183604 від 14 березня 2019 року, складено саме за відмову водія ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відмова ОСОБА_2 від проходження огляду, крім протоколу, також підтверджується:

-поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які були залучені поліцейськими при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення (а.с. 1, 3-4);

-відповідно до відеозапису з нагрудних камер поліцейських, з якого видно, що ОСОБА_2 роз`яснено його права. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків. Дати пояснення, ознайомитись з протоколом про адміністративне правопорушення та отримати тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом також відмовився (а.с.6).

- даними про відсторонення водія ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, яке здійснено в порядку передбаченому ч. 1 ст. 266, ст. 265-2 КУпАП. Згідно розписки, виданої ОСОБА_5 , автомобіль отримано ОСОБА_5 для транспортування до місця паркування (а.с. 5).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_2 таким правом не скористався та надати пояснення відмовився. Заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних, перебування за кермом не заявляв (а.с. 1).

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції, поліцейськими дотримано.

З врахуванням викладеного поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 183604 від 14 березня 2019 року стосовно ОСОБА_2 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно, у суду першої інстанції та апеляційного суду відсутні підстави для визнання необ`єктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 суд повно та всебічно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи, досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на дослідження в суді першої інстанції показань свідків без їх виклику у судове засідання для дачі усних пояснень, а також посилання захисника ОСОБА_2 - адвоката Гребінки А.М. при апеляційному перегляді справи на відсутність у протоколі адреси свідків та часу розгляду справи у суді, не свідчать про прийняття судом незаконної постанови. Адреса свідків та їх інші данні зазначені у підписаних ними поясненнях, тому не зазначення адреси свідків в протоколі не спростовує вчинення ОСОБА_2 адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що «Drager Alkotest 6810» не дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом на день проведення огляду на стан сп`яніння, а тому патрульні поліції не мали права його використовувати при огляді водіїв на стан алкогольного сп`яніння не заслуговують на увагу.

Законодавець надає водієві право у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції в закладі охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 7 розділу І Інструкції). Пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_2 відмовився. А тому посилання про відсутність визначення в установленому законом порядку стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Стосовно вимоги апеляційної скарги про передачу матеріалів на розгляд трудовому колективу ПП «КОМПАНІ БІР» для застосування заходів громадського впливу, апеляційний суд зазначає наступне. Наявність клопотання трудового колективу ПП «КОМПАНІ БІР» не є безумовною підставою для звільнення правопорушника від адміністративно відповідальності. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу. Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

З досліджених доказів, які містяться в матеріалах справи, а саме - характеристики, виданої на ОСОБА_2 . вбачається, що ОСОБА_2 проявив себе як кваліфікований фахівець, відвідує тематичні заходи, тренінги і семінари, відповідально і серйозно ставиться до виконання посадових обов`язків, відвідує семінари за фахом, виховує доньку та має батьків-пенсіонерів, яким всіляко допомагає. Даних про те, що ОСОБА_2 працює з використовуванням автомобіля і його необхідності використання в робочих потребах суду не надано. Виключних обставин, які б вказували, що автомобіль необхідний для користування ОСОБА_2 або його родиною для сімейних потреб, також не надано.

З врахуванням зазначеного, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про недоцільність застосування відносно ОСОБА_2 заходів громадського впливу.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, що відповідає характеру вчиненого правопорушення і меті адміністративного стягнення.

З врахуванням викладеного, за наслідками апеляційного перегляду справи, апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 245, 266, 278, 280, 283, 294, 295 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.М. Бездітко