Справа № 561/1259/18
ПОСТАНОВА

іменем України

26 лютого 2019 року смт Зарічне

Суддя Зарічненського районного суду Рівненської області Дідик А. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Зарічненського ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, 23 січня 1959 р. н., громадянина України, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, непрацюючого, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 014346 ОСОБА_1 25 грудня 2018 року близько 17 год. 20 хв. в смт Зарічне на вул Харківця, керував трактором DW 150 RX, без д.н.з., з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 де зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дані дії ОСОБА_1 органами поліції були кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 з'явився, надав пояснення з якого вбачається, що у вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення день та час був зупинений поліцейськими, документа, який дає право керування трактором при собі не мав. Після чого у поліцейських виникла підозра, що він вживав алкогольні напої та йому було запропоновано пройти освідчення на місці зупинки транспортного засобу на що він відмовився, зазначивши про відсутність свідків на місці його зупинки. Вказав, що відсутність свідків під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення можуть підтвердити очевидці, які бачили його розмову з поліцейськими.

Судове засідання 05 лютого 2019 року було відкладене з метою виклику у судове засідання свідків особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідків, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та поліцейського, що складав протокол з метою усунення суперечностей у матеріалах про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, а також для зясування обставин вчинення адміністративного правопорушення, визначених ст. 280 КУпАП.

У судове засідання 26 лютого 2019 року свідки ОСОБА_2 Васильович- сусід ОСОБА_1, який був очевидцем оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення вказав, що бачив, як ОСОБА_1 розмовляв із поліцейськими 25 грудня 2018 року ввечері, при цьому вказав, що бачив лише двоє поліцейських один з яких перебував у службовому автомобілі, а інший розмовляв з ОСОБА_1 інших осіб у цей час, біля них не було. Аналогічні за змістом покази у судовому засіданні надав свідок ОСОБА_3, який у цей час перебував у свого товариша поблизу місця зупинки ОСОБА_1 та не бачив свідків, які б перебували під час оформлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення.

Начальник СРПП №3 Зарічненського ВП ОСОБА_4 та свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з'ясування обставин справи, справа попередньо відкладалась з метою виклику свідків, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає та вважає, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законодавством, для належної підготовки справи до судового розгляду і немає підстав для витребування додаткових доказів. Враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також враховуючи тривалий розгляд справи, суд вважає, що слід вирішити справу в межах наявних доказів, які містяться у матеріалах справи.

Суд дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 014346 від 25 грудня 2018 року та інші матеріали справи дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом при вирішенні справи береться до уваги, те, що у ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність зокрема за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте не будь яка відмова від проходження освідчення на стан алкогольного спяніння утворює склад адміністративного правопорушення, а лише відмова зафіксована компетентними органами у відповідності до процедури та у порядку, визначеному законом.

Із матеріалів справи, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності слідує, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest № 6810 та проведення такого огляду у медичному закладі у присутності двох свідків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Постанова) у п. 6 зазначено, що водій транспортного засобу, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя.

Згідно п. 7 Розділу І, п. 6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За змістом вказаних норм лише відмова від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного спяніння у медичному закладі є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказаний обовязок особи, співвідноситься з обовязком працівників поліції забезпечити такий огляд у медичному закладі у відповідності із нормами ст. 266 КУпАП у порядку визначеному Постановою та Інструкцією за умов незгоди особи проходити такий огляду на місці зупинки транспортного засобу чи незгоди з результатом такого огляду, якщо він проводився на місці зупинки т. з.

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 не погодився проходити освідчення на встановлення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу і направлявся працівниками поліції на огляд до медичного закладу, що підтверджує направлення на огляд від 25 грудня 2018 року об 17 год. 40 хв., складене начальником СРПП №3 Зарічненського ВП Проте у матеріалах справи відсутні відомості про проходження чи відмову від проходження ОСОБА_1 від освідчення на стан спяніння у медичному закладі, а відповідно і відсутні відомості про його доставку до медичного закладу працівниками поліції для такого освідчення.

Судом також не підтверджено участі на місці відмови ОСОБА_1 від проведення огляду наявності двох свідків, що підтверджується свідками, які викликані за клопотанням ОСОБА_1, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які у судовому засіданні показали, що не бачили будь яких осіб, коли ОСОБА_1 спілкувався із поліцейськими 25 грудня 2018 року у період часу з 17:00 год. до 18:00 год.

Недотримання сукупності дій, визначених законом виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за відмову від проходження освідчення на встановлення стану алкогольного спяніння, оскільки порушують норму ч. 3 ст. 266 КУпАП та на підставі ч. 6 цієї ж статті такий огляд вважається недійсним.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Оцінюючи докази у сукупності, суд керується положеннями ст. ст. 251, 252 КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, у п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

У відповідності до вимог п. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним, а відповідно і у даних правовідносинах немає складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1

У відповідності п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 5 ст. 266 на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником шляхом подання апеляційної скарги через Зарічненський районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя А. В. Дідик