Справа № 534/213/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Горішні Плавні
Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Куц Тетяна Олександрівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, фізичної особи-підприємця, розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, - за ч.1 ст.41 КУпАП,

в с т а н о в и в :

В ході проведеної Управлінням держпраці у Полтавській області перевірки ФО-П ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, встановлено порушення законодавства про працю, а саме:

- 31.08.2018 було укладено трудовий договір між ФО-П ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та наказом від 31.08.2018 за №19-К останню прийнято на посаду товарознавця, проте повідомлення про прийняття працівника на роботу до моменту допущення його до роботи, до органів ДФС не подано, чим було порушено вимоги Постанови КМУ №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу»;

- наказом від 28.11.2018 за №6 ВР працівнику ОСОБА_3 надано щорічну основну відпустку в період з 03.12.2018. У відомості по нарахуванню заробітної плати за першу половину грудня працівнику проведено нарахування заробітної плати за час щорічної відпустки. Сума до виплати становить 2 412 грн. 76 коп. Виплату належних працівнику коштів проведено 01.12.2018, про що свідчить підпис працівника, чим порушено вимоги ч.4 ст.115 КЗпП та ст.21 Закону України «Про відпустки»;

- згідно табеля обліку використання робочого часу за листопад 2018 року працівником ОСОБА_2 в період з 01 листопада по 15 листопада (перша половина місяця) відпрацьовано 11 календарних днів. У відомості нарахування заробітної плати за листопад місяць проведено нарахування та виплачені кошти 15.11.2018 по платіжній відомості у сумі 1 500 грн., що є менше ніж за фактично відпрацьований час, чим порушено вимоги ч.3 ст.115 КЗпП та ч.3 ст.24 Закону України «Про оплату праці»;

- наказом від 28.10.2018 за №20-КЗ звільнено з посади флориста ОСОБА_4 з 31.10.2018. В день звільнення, а саме 31 жовтня, в табелі обліку використання робочого часу навпроти прізвища «Пільтяй» зазначено відпрацьовані 8 годин. У відомості нарахування зарплати за жовтень 2018 року працівнику нараховано заробітну плату за фактично відпрацьований час, сума до виплати становить 1 819 грн. 81 коп. Виплату належних працівнику коштів проведено 05.11.2018 по платіжній відомості від 05.11.2018 під особистий підпис працівника, чим порушено вимоги ч.1 ст.116 КЗпП;

- наказом від 28.11.2018 за №6 ВР працівнику ОСОБА_3 надано щорічну основну відпустку в період з 03.12.2018. Згідно «нарахування виплати щорічної відпустки ОСОБА_3М.» у грудні 2017 року посадовий оклад становив 3 200 грн., в період з січня по березень 2018 року посадовий оклад 3 723 грн. та в період з квітня по грудень 2018 посадовий оклад 3 730 грн. Отже в розрахунковому періоді було підвищення посадового окладу, тому при нарахуванні заробітної плати за час щорічної відпустки необхідно провести корегування заробітної платина коефіцієнт підвищення тарифних ставок (посадових окладів), чим порушено вимоги п.10 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою КМУ №100 від 08.02.1995.

На підставі зазначених порушень законодавства про працю 29.12.2018 складено протокол про адміністративне правопорушення № ПЛ2938/584/АН/П/ПТ за ст.41 ч.1 КУпАП відносно ФО-П ОСОБА_1

В суді ОСОБА_1 визнав себе винним та підтвердив обставини зазначені у вищезгаданому протоколі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, дослідивши перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що в діях ФО-П ОСОБА_1 є склад правопорушення. Його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.41 КУпАП, оскільки він, будучи субєктом підприємницької діяльності, допустив порушення вимог законодавства про працю. Його вина також доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: актом перевірки від 28.12.2018 (а.с.5-10), розрахунково-платіжною відомістю (а.с.15-19).

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан. Обставин, що обтяжують відповідальність порушника судом не встановлено. В якості помякшуючої обставини судом враховано щире розкаяння винного.

Питання про судовий збір вирішено судом у порядку ст.40-1 КУпАП, згідно з якою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку таке стягнення накладено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.283,294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 (пятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду подаються протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя підпис ОСОБА_5

Згідно з оригіналом.

Суддя Т.О. Куц