Справа № 127/319/19
Провадження № 33/801/217/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковальчук Л. В.
Доповідач: Мішеніна С. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року м. Вінниця

Суддя Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Вінницького апеляційного суду Мішеніна С.В.

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2019 року про притягнення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП,-

В с т а н о в и в:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2019 року визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі сімнадцять тисяч гривень в дохід держави.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі триста п'ятдесят дві гривні 40 копійок.

Згідно постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2019 року встановлено, що 21.12.2018 року о 11:00 год. на восьмому кілометрі автошляху Т-02-16 ОСОБА_3 здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів в режимі «таксі» на автомобілі марки «Форд Ґалаксі», д.н.з. НОМЕР_1, без державної реєстрації, як суб'єкта господарювання, та одержання ліцензії на цей вид діяльності.

Своїми діями ОСОБА_3 скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, тобто провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2019 року, скасувати постанову , провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП .

Вимоги клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження мотивовано тим, що у січні його було повідомлено про час та місце розгляду справи, однак ОСОБА_3 на дане засідання не прибув, повідомивши суд про те, що проживає у м.Гнівань, тому справа підлягає розгляду Тиврівським районним судом ,а також повідомив суд про те, що не може з'явитися до суду для розгляду та потребує правової допомоги, подавши через суд таку заяву. Однак, 04.02.2019 року йому по пошті надійшла постанова Вінницького міського суду від 17.01.2019 року, кою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП.

Вважає, що було порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, у зв'язку з чим він не міг повідомити суд про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судом не було досліджено, що в період з 27.11.2018 року по 29.12.2018 року його батько перебував на стаціонарному лікуванні у Гніванській міській лікарні, що підтверджується довідкою комунального некомерційного підприємства « Гніванська міська лікарня №4» від 29.12.2018 року та для термінового придбання ліків, які були відсутні в аптеках м.Гнівань ОСОБА_3 отримав у користування автомобіль від ОСОБА_6 та не звернув увагу на наявність на автомобілі «шашки» таксі.

Зазначає, що господарською діяльність з перевезення пасажирів в режимі «таксі» він не займається, оскільки в силу вимушених обставин скористався чужим автомобілем, при його зупинці працівниками поліції ніяких пасажирів в автомобілі не було і нікого він не перевозив, тому немає підстав для притягнення його до відповідальності.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали адміністративної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_3

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявне клопотання від 14.01.2019 року ОСОБА_3 про здійснення розгляду справи у Тиврівському районному суді за місцем його проживання, про час та дату просив повідомити попередньо письмово.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні відомості про належне повідомлення ОСОБА_3 про розгляд адміністративної справи 17.01.2019 року.

Суд першої інстанції визнав особу винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч.1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_3 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд розглянув справу про адміністративне правопорушення за його відсутності.

За таких обставин ОСОБА_3 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо. Це є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Суд визнав що у провадженнях в адміністративній справі щодо заявника не забезпечувалися важливі процедурні гарантії і що, враховуючи обставини справи, ці процедурні недоліки були достатньо серйозними, аби ставити під сумнів справедливість провадження, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, суд вважає, що ОСОБА_3 з поважних причин пропустив строк апеляційного оскарження, тому наявні підстави для його поновлення.

Зазначені обставини вказують на порушення вимог ст. 268 КУпАП, порушення права ОСОБА_3 на захист.

Порушення судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП є підставою для скасування постанови.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Ч.1 ст.164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди

Під господарською діяльністю в ст.3 ГК України розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Відповідно до п.14.1.36. ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, дорученням та агентськими договорами.

Згідно з п.24 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначає, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП ґрунтується на сукупності наявних доказів.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення убачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 0005111 від 21.12.2018 року, складеного уповноваженою посадовою особою управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області ОСОБА_7 21.12.2018 року о 11.00 год. на а/д Т-02-16,8 водій ОСОБА_3 провадив господарську діяльність з перевезення пасажирів на таксі FORD GALAXY д.н.з. НОМЕР_2 без одержання ліцензії, відповідно до вимог Закону України « Про ліцензування видів господарсько діяльності» чим порушив вимоги ст. 164 ч.1 КУпАП .

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 особисто зазначив, що пасажирів не перевозив, фішку таксі на криші возить для реклами служби.

До вказаного протоколу про адміністративне правопорушення додано фото, на якому зображено транспортний засіб, яким ОСОБА_3 керував на час зупинки працівниками поліції FORD GALAXY д.н.з. НОМЕР_2, на даху якого встановлено розпізнавальний ліхтар служби таксі (а.с. 3).

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 пояснив, що він не працює водієм таксі, а взяв вказаний автомобіль для власних потреб, оскільки їхав у м.Вінницю за ліками для батька.

На «шашку» таксі увагу не звернув, пояснення у протоколі писав за пропозицією працівників поліції.

Також пояснював, що ОСОБА_6 не працює таксистом , на даху автомобіля шашки таксі , оскільки діти гралися.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює пояснення ОСОБА_3, оскільки вони різняться між собою, є сумнівними.

Зі змісту ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» вбачається, що основним критерієм для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП є відсутність дозволу на перевезення - ліцензії та свідоцтва про підприємницьку діяльність при обладнанні автомобіля знаком «Таксі».

Перевіривши усі наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до переконання про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП

Відповідно до ст.33 КУпАП накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за своєю мірою та видом є необхідним та достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, яке спрямоване на запобігання вчинення ним нових правопорушень.

Наведені в апеляційній скарзі підстави для застосування положень п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є безпідставними.

Керуючись ст. 294 КУп АП, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Частково задоволити апеляційну скаргу

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2019 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП скасувати.

Прийняти нову.

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн.

Стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 352, 00 грн.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: С.В. Мішеніна

Згідно оригіналу: Суддя: