Провадження № 33/4808/331/19
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 липня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 18 червня 2019 року о 18.30 годині в м. Івано-Франківську по вул. Довженка 21А, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, а саме, керував транспортним засобом «МАЗ 353371» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та фактичним обставинам справи, а тому постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що суд розглянув справу щодо нього формально, поверхнево, розгляд справи відбувся за його відсутності, тим самим суд позбавив його права на захист.

Судом не було допитано свідків, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, після складання протоколу щодо нього працівниками поліції він не був відсторонений від керування транспортними засобами, працівниками поліції під час проведення огляду на стан сп`яніння не було пред`явлено для відома документи про повірку Алкотестера.

Таким чином, висновок суду не гуртуються на належних доказах, а тому постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, хоча апеляційним судом неодноразово приймались заходи щодо забезпечення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на участь в суді апеляційної інстанції.

Зокрема, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 призначався на 14.08.2019р., 27.08.2019 р., 09.09.2019 р. та 25.09.2019р., однак останній, будучи обізнаним про те, що в провадження апеляційного суду перебуває на розгляді його скарга на рішення суду першої інстанції, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки та не заявив про своє бажання бути присутнім при розгляді скарги.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що участь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності у суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний суд вважає можливе розглянути скаргу ОСОБА_1 без його участі у судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без участі особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності та його захисника.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ст.271 КУпАП передбачено, що захисник має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання та подавати скарги на рішення органу(посадової особи), який розглядає справу.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 , оскільки останній в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи щодо ОСОБА_1 судом було призначено на 08.07.2019 року.

Апелянтом 05.07.2019 року в суд було подано клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з його відрядженням за межі області. При цьому ОСОБА_1 не надав суду документи на підтвердження свого відрядження за межами області.

Розгляд справи судом було відкладено на 22.07.2019 року, про що завчасно та належним чином повідомлено ОСОБА_1 , про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з особистим підписом апелянта про його отримання (а.с.9).

Суд першої інстанції визнав такі дії зловживанням правом на відкладення розгляду справи та затягуванням строків розгляду справи, з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані обставини та процесуальна поведінка особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 протягом розгляду справи в суді першої інстанції дозволили суду прийти до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для встановлення факту зловживання правом на відкладення розгляду справи та дозволяли розглянути справу без їх участі.

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Разом з тим, вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 неодноразово не з`явився в судове засідання суду першої інстанції, намагаючись затягнути розгляд справи з метою перешкоджання ухваленню несприятливого для себе судового рішення, використовуючи надані процесуальні права всупереч інтересам забезпечення справедливого та неупередженого правосуддя у розумний строк.

За своїм значенням принцип диспозитивності не є абсолютним, тому він не може служити виправданням безпідставного здійснення процесуальних прав, не пов`язаних з метою реального захисту своїх інтересів у встановленому законом порядку.

Вказані дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права, однак по суті були спрямовані на деструктивність судового розгляду.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків та долученими до нього відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №314882 від 18 червня 2019 року о 18.30 годині в м. Івано-Франківську по вул. Довженка 21А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «МАЗ 353371» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідала обстановці, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським взводу №1 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області рядовим поліції Дуплеца Т.Я., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Івано-Франківському міському суді.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можна вважати належними та допустимими доказами, оскільки вони не були допитані в судовому засіданні суду першої інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту вищевказаних письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що вони у вказаний день та час були запрошені працівниками поліції в якості свідків і в їхній присутності водій ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння і на вимогу працівників поліції відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.

В матеріалах справи наявне пояснення свідка ОСОБА_4 , який 18.06.2019 року о 18.30 хв. був свідком того, що водій автомобіля МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 керував транспортним засобом з порушенням ПДР України та ознаками алкогольного сп`яніння, був зупинений працівниками поліції, які оформили відповідні документи.

Разом з тим, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення для вирішання питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом із відеозаписом, яким зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, дозволяють повно та об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.

Зокрема, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Зокрема, зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції на неодноразові пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Алкотест Драгер та в медичному закладі ОСОБА_1 не погодився.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до вимог ст. 266 ч. ч. 2, 3 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вказаного закону присутність двох свідків є обов`язковою тільки при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і не є обов`язковою у разі відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому зі змісту п. 8 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, вбачається що письмова форма направлення на огляд в медичний заклад надається у разі якщо водій погоджується пройти такий медичний огляд.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 та його пояснень у судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що він не погоджується із діями працівників поліції, оскільки останні порушили встановлений законом порядок огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння та не надали йому письмове направлення у медичний заклад, вважає протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції неналежними та недопустимими доказами.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

З долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції. вбачається, що після зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , останній незважаючи на неодноразові пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Алкотест Драгер та в медичному закладі не погодився.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Так, зі змісту відеозапису вбачається, що працівник поліції неодноразово роз`яснював ОСОБА_1 правові наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З відео файлу відеореєстратора, долученого до матеріалів справи працівниками поліції, вбачається, що при відмові ОСОБА_1 від проходження зазначених оглядів на визначення стану алкогольного сп`яніння були присутні свідки зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вищевказані дані свідчать про безпідставність доводів про те, що працівниками поліції було порушено встановлений законом порядок проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння .

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом не може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом с ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 37-38).

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив ОСОБА_1 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

Апеляційного суду О.П. Васильєв

З оригіналом згідно:

Суддя: О.П. Васильєв