Справа № 159/6164/18
Провадження № 3/159/54/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Наваляний Т.Д., розглянувши справу, що надійшла від УПП у Волинській області ДПП відділу організації несення служби в м. Ковелі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого

а ст.130 ч. 1 КпАП України, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1, 24.11.2018, о 23 год. 13 хв. в м. Ковелі, по вул. Варшавській, керував автомобілем марки «Фольксваген Т4», державний номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України.

В судовий розгляд, який мав відбутись 22.12.2018 ОСОБА_1 не зявився, подав суду клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з хворобою, проте підтверджуючих документів про перебування на лікарняному ОСОБА_1 суду не подав. Розгляд справи було відкладено на 24.01.2019, однак ОСОБА_1 в судовий розгляд не зявився. В судове засідання, яке було відкладено на 12.02.2019 ОСОБА_1 не зявився, подав суду клопотання про відкладеня розгляду справи та виписку із медичної карти амбулаторного хворого про те, що він 11.02.2019 звернувся до лікаря з болем правому ступневому суглобі. Судове засідання по даній справі, з врахуванням терміну лікуванням особи, яка притягується до відповідальності, відкладено на 20.02.2019.

В судовий розгляд, призначений на 20.02.2019 ОСОБА_1 не зявився, подав суду клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з хворобою та надав оригінал довідки Ковельського МТМО про те, що він знаходиться на лікуванні в Ковельській ЦРЛ з 18.02.2019 по даний час, при цьому період лікування в самій довідці не вказано.

При цьому, суд виходить з того, що ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні не перебуває, тому мав змогу зявитись в судове засідання для розгляду справи.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на те, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності були створені усі умови для реалізації наданого йому права на участь у розгляді справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від явки на виклик до суду шляхом зловживання наданими йому процесуальними правами (двічі подавав до суду довідки з медичного закладу про хворобу), проте доказів, що ОСОБА_1 перебуває саме на стаціонарному лікуванні, що в свою чергу унеможливлює його явку до суду не надав, при цьому ОСОБА_1 навмисно затягує розгляд справи і таким чином намагається уникнути притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєне ним правопорушення.

Враховуючи скорочений строк, протягом якого на особу може бути накладене адміністративне стягнення та наведені положення закону, суд розглянув справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обовязок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КпАП України завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов'язковому порядку має бути зясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з результатів тестування на стан алкогольного спяніння, що проводився із застосуванням спеціального технічного засобу приладу «Алкотест 6820», результат тестування у водія ОСОБА_1 у видихуваному повітрі склав 1,31 % проміле алкоголю в крові.

Крім того, судом було оглянуто відеозапис, на якому зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 автомобілем марки Фольксваген Т4», державний номерний знак НОМЕР_1, який мав місце 24.11.2018, з якого вбачається, що працівниками УПП у Волинській області ДПП був зупинений автомобіль, під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР України. При цьому, ОСОБА_1 в присутності двох свідків добровільно пройшов огляд на стан спяніння за допомогою приладу «Алкотест 6820», згідно показань якого встановлено стан алкогольного спяніння водія.

Також, з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 24.11.2018 власноручно написав розписку, згідно якої зобовязався протягом доби не рерувати транспортним засобом, оскільки перебуває в стані алкогольного спяніння.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

При цьому, судом враховується, що ОСОБА_1 усвідомлюючи, що перебуває у стані сильного алкогольного спяніння (1,31 % алкоголю в крові), що відповідно доводиться проведеним тестуванням на алкоголь, сів за кермо автомобіля джерела підвищеної небезпеки, легковажно поставився до своїх обовязків водія, свідомо знехтував Правилами дорожнього руху та грубо їх порушив.

З врахуванням наведених обставин, досліджених доказів у їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому вважаю за необхідне піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Положеннями ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» із внесеними змінами від 19.09.2013 року № 590-VІІ, які вступили в дію з 23.10.2013 року, розміри ставок судового збору станом на 01.01.2019 встановлено у таких розмірах: у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення 384,20 гривень.

Таким чином, з ОСОБА_1 слід стягнути в користь держави судовий збір в сумі 384,20 гривень.

Керуючись ст.ст.33, 40-1, 130 ч.1, 221, 283, 284 п.1 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_2