Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6367/19 Головуючий у 1-й інст. Зіневич І. В.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , не працюючого,

встановив:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 15 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі ДСА України судовий збір у розмірі 384,20 грн

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 17.04.2019 року о 04 годині 00 хвилин по вул. Покровська, 51 в м. Житомирі керував автомобілем марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

На постанову суду правопорушником ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі.

На його думку суд невірно встановив фактичні обставини справи, оскільки йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, не було відсторонено його від керування транспортним засобом та вилучено посвідчення водія. Суд на розгляд справи його не викликав чим позбавив його можливості дати пояснення та заявити клопотання про допит свідків.

ОСОБА_1 26.09.2019 року в суд апеляційної інстанції не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, хоча 12.09.2019 року під розписку був повідомлений про час та місце судового розгляду.

Перевіривши матеріали справи, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою підлягають особи, які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або у закладах охорони здоров`я.

За змістом п.7 розділу 3 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» є обов`язковим проведення лабораторних досліджень в закладі охорони здоров`я на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

У відповідності з п.п. 11.12,13 Інструкції для проведення лабораторних досліджень у обстежуваного відбираються зразки біологічного середовища, якими можуть бути слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, кров за відбір, транспортування, цілісність яких відповідає заклад охорони здоров`я.

З врахуванням цих вимог нормативних актів та вказаних особливостей огляду на стан наркотичного сп`яніння, які потребують спеціальних медичних знань та застосування медичного обладнання є правильним висновок суду про те, що ОСОБА_1 , маючи ознаки наркотичного сп`яніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло) відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, який він повинен був пройти у закладі охорони здоров`я.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом серії БД №228905 від 17.04.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння у присутності двох свідків (а.с.1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі (а.с 2,3), відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського (а.с.10).

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч.1 ст.130 КпАП України.

Зазначені доказами, які є належними, допустимими та достовірними, повністю спростовуються апеляційні доводи ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції положень Закону. На думку апеляційного суду, при перевірці обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції було дотримано вимоги ст.266 КУпАП.

ОСОБА_1 свою позицію про незаконність судового рішення фактично обґрунтовує незаконними діями працівників поліції, однак з його ж пояснень, зазначені дії він до контролюючих органів не оскаржував, самостійно огляд на стан наркотичного сп`яніння не проходив, а тому апеляційний суд вважає вказані доводи апеляційної скарги надуманими.

Як засвідчують матеріали справи, суд першої інстанції розглянув дану справу з дотриманням положень ст. 268 КУпАП у відсутність ОСОБА_1 , оскільки врахував обізнаність останнього про час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення повістки (а.с. 7,11) та необхідністю судового розгляду справи в строки, передбачені КУпАП.

Не дають підстав для скасування судового рішення і інші доводи апелянта, які є формальними та жодним чином не свідчать про незаконність чи необґрунтованість прийнятого рішення, оскільки висновки суду ґрунтуються на доказах, що містяться у матеріалах справи.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався меж санкції ч.1 ст.130 КУпАП йому призначено мінімальне стягнення.

За таких обставин, суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 15 липня 2019 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук