Провадження №3/428/12/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Бойко Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ВТ № 161532, виданий Селідівським МВ УДМС від 26.12.2015 року, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

ВСТАНОВИВ:

25.12.2018 року о 15 годині 29 хвилин в районі будинку 10-а по вул.Федоренко м. Сєвєродонецька Луганської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Dacia Logan 90к ЗНГ», номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, та, не дотримавшись безпечної дистанції, здійснив наїзд на перешкоду, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні ушкодження, після чого з місця пригоди зник. Того ж дня о 15 годин 50 хвилин водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, в нього були встановлені явні ознаки алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови), від проходження медичного огляду на стан спяніння відмовився у присутності двох свідків,.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про день, час та розгляд адміністративної справи був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України», «ОСОБА_3 проти України» (Заява N 8371/02) від 26.04.2007 (п.27) «Трух проти України» (заява N 50966/99) від 14 жовтня 2003 року наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

З огляду на те, що при повідомленні судом про місце і час розгляду справи, та вжиття всіх заходів щодо унеможливлення порушення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення, з моменту складання протоколів (25.11.2018 року) по день винесення постанови суду, не дивлячись на достатність часу для того, щоб зявитися до суду та дізнатися про рух справи, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП та уникнення відповідальності за вчинені правопорушення проти безпеки дорожнього руху.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На думку суду неодноразова неявка особи, що притягається до адміністративної відповідальності до суду, яка повинна добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки, свідчить про безпідставне умисне затягування справи, нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, суд зобовязаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якої зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності,запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п. 1 ст. 6 ОСОБА_4 про захист прав і основних свобод людини 1950 року (ОСОБА_4) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст.130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією частини першої статті 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майн.

А відповідно до диспозиції статті 122-4 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Згідно з п.13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Пунктом 2.10 «а» передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобовязаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Як вбачається з протоколів про адміністративні правопорушення серії БД № 122514 від 25.11.2018 року, серії БД № 173234 від 25.11.2018 року та серії БД 173058 від 25.11.2018 року, 25.12.2018 року о 15 годині 29 хвилин в районі будинку 10-а по вул.Федоренко м. Сєвєродонецька Луганської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Dacia Logan 90к ЗНГ», номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, та, не дотримавшись безпечної дистанції, здійснив наїзд на перешкоду, в результаті чого транспортний засіб під його керуванням отримав механічні ушкодження, після чого з місця пригоди зник. О 15 годині 50 хвилин у ОСОБА_1, після його зупинення співробітниками поліції, були встановлені явні ознаки алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови), від проходження медичного огляду на стан спяніння останній відмовився у присутності свідків ОСОБА_5, ОСОБА_5як В.В.

З пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_5як В.В., копії яких додані до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного спяніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови.

Крім того, в матеріалах справи є пояснення самого водія ОСОБА_1, в яких останній підтверджує той факт, що 25.11.2018 року, керуючи автомобілем, в районі торгівельного комплексу «Джаз» у м. Сєвєродонецьку по вул. Федоренко, 10-а, він здійснив наїзд на перешкоду, в результаті чого його автомобіль отримав механічні ушкодження, після чого з місця ДТП поїхав, оскільки перед цим він випив 0,5 літра горілки та 4 літри пива, а тому злякався відповідальності.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч ст.ст. 124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, що був досліджений у судовому засіданні, який містить фіксацію обставин зупинення 25.11.2018 року працівниками поліції транспортного засобу «Dacia Logan 90к ЗНГ», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 та складення щодо нього протоколу про адміністративні правопорушення. Так, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1В А. був зупинений працівниками поліції, на пропозицію працівника поліції пройти медичний огляд на стан спяніння відмовився, факт чого був підтверджений двома свідками.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколах про адміністративні правопорушення, а саме - п.2.10 «а», п.13.1 та п. 2.9 «а» ПДР України та наявні склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколів про адміністративне правопорушення не встановлено, оскільки інспектором було виконано вимоги ст. 266 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП знайшла своє повне підтвердження у суді та підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення серії БД № 122514 від 25.11.2018 року, серії БД № 173234 від 25.11.2018 року та серії БД 173058 від 25.11.2018 року; поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_5як В.В.; поясненнями водія ОСОБА_1, в яких останній повністю підтверджує факт вчинення ним адміністративних правопорушень.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, по даним Інформаційного порталу Національної поліції, посвідчення водія не отримував, до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом календарного року на притягувався.

Вище перелічені докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, за обставин, викладених у протоколах.

Таким чином, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП знайшла своє повне підтвердження в суді, та його дії органом поліції кваліфіковані правильно.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан: ОСОБА_1 не працює, інвалідом не являється.

Обставин, що згідно ст.ст. 34-35 КУпАП, помякшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд не вбачає.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тому у даному випадку стягнення необхідно накласти в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до абзацу 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005р. № 14 суди не вправі застосовувати стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи, майнового стану та ступеню вини ОСОБА_1, характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушень, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою її виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 8, 9, 23, 26, 33-35, 130, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП накласти стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме: ч.1 ст.130 КУпАП накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. (отримувач коштів: ГУК у Луг.обл./Луганська, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37991110, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 2001, код класифікації доходів бюджету: 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106 (судовий збір) у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Розяснити ОСОБА_1, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст.308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд Луганської області.

Суддя Н. В. Бойко