ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» вересня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

захисника Білого В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника Білого В.В. на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно постанови судді, 17 травня 2019 року, близько 13 год. 45 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом OРЕL VECTRA, державний номер НОМЕР_1 , по вул. Московській в районі будинку №28 в стані алкогольного сп`яніння. Результат аналізу в присутності свідків за допомогою газоаналізатору Драгер на місці зупинки транспортного засобу склав 2,63 проміле. З результатами приладу Драгер ОСОБА_1 не погодився та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у Миколаївському обласному наркологічному диспансері. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №422 від 17.05.2019 р., ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та захисник Білий І.В. просять постанову скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апелянти вважають постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає матеріалам справи і вимогам закону, а також прийнятою із значними порушеннями норм процесуального права.

Захисник стверджує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та в ньому не знаходився, а якщо він і вживав алкогольні напої, то поза межами автомобіля.

Стверджує, що у ОСОБА_1 виникла сварка з невстановленою особою, та за її наклепом, а тому прибув наряд патрульної поліції, на вимогу якого ОСОБА_1 , перебуваючи поза межами авто, погодився надати документи і пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу, що огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 пройшов, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі за допомогою приладу Драгер Alkotest 6810. На думку апелянта, прилад не був дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом на день проведення огляду на стан сп`яніння. Вважає, що у такому разі, результати зазначеного тестування на алкоголь, не можна вважати належним доказом по справі.

Також додає, що матеріли справи не містять доказів того, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення, автомобіль вилучався у ОСОБА_1 або керування передавалося іншій особі, що є порушенням ч. ч. 1, 7 ст. 266 КУпАП.

Вказує, що поза увагою судді та без належної правової оцінки залишився той факт, що дії працівників поліції, які складали протокол відносно ОСОБА_1 , не відповідали вимогам закону.

Захисник вважає, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом, і ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом.

ОСОБА_1 повторно до апеляційного суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтвердив його захисник. Неявка ОСОБА_1 не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши пояснення захисника Білого ОСОБА_2 В ОСОБА_3 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, зокрема, відеозапис з нагрудної камери поліцейського, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення. Тому суддя, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в обґрунтування своїх висновків, вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №282480 від 17.05.2019 р.

Як слідує з протоколу, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків за допомогою приладу Драгер, результат якого склав 2,63 проміле, що значно перевищує гранично допустиму норму (0,2 проміле).

На підставі зазначеного тестування, поліцейськими було складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, результат якого склав 2,63 проміле, не погодився з результатами тестування та висловив бажання пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Викладені у протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які пояснили, що в їх присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, показник якого склав 2,63 проміле. ОСОБА_1 з результатами тесту був не згодний та просив пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

ОСОБА_1 за його згодою був доставлений до обласного наркологічного диспансеру, де, як вбачається з акта медичного огляду №422 від 17.15.2019 р., витребуваного апеляційним судом, лікарем-наркологом проведений медичний огляд ОСОБА_1 , а також тестування з використанням спеціального технічного засобу Драгер Alcotest 6810. Цифровий показник приладу підтвердив результати огляду водія на місці зупинки транспортного засобу та становив 2,33% проміле.

Як вбачається з зазначеного акта, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, у нього була гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю, неускладнена. Отже, є голослівними доводи апелянтів, що запах алкоголю з порожнини рота був, вірогідно, через відвідування лікаря-стоматолога.

Медичний огляд ОСОБА_1 проведено з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та положень Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зі згоди водія із застосуванням технічного приладу Драгер, в присутності двох свідків, та у медичному закладі. Отже, наведені апелянтом доводи про допущені працівниками поліції порушення вимог закону при проведенні огляду на стан сп`яніння є голослівними.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише був пішоходом, є такими, що не відповідають дійсності та спростовуються дослідженими під час апеляційного розгляду доказами.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який досліджений апеляційним судом, свідок ОСОБА_5 пояснив, що він став свідком того, як в м. Миколаєві по вул. Московська, напроти будинку №28, водій транспортного засобу Опель Вектра невдало намагався припаркувати свій автомобіль, при чому, декілька разів виїхав на бордюр. По поведінці водія було зрозуміло, що водій перебуває у стані сп`яніння. Тому він ( ОСОБА_6 ), заблокував його автомобіль та не давав здійснювати подальший рух до приїзду поліцейських.

Зазначені показання свідка ОСОБА_5 не викликають сумнівів в їх достовірності, оскільки він чітко вказав, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, і надалі зазначене підтвердив у своїх поясненнях, які відповідно до вимог ст. 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на виявлення стану сп`яніння проходять лише водії транспортних засобів. Таким чином, під час апеляційного розгляду спростовані доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 були роз`яснені його процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що також підтверджується даними відеозапису.

Твердження апелянта, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу, що втратив строк придатності для застосування та є несертифікованим, апеляційний суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі. Пунктом 3 Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС №33 від 01.03.2010 р., який наразі є чинним, встановлено, що спеціальним технічним засобом для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, окрім інших, є газоаналізатор Alcotest 6810. Вказаний виріб був зареєстрований в Україні згідно Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення.

Отже, відсутні підстави вважати, що не відповідають дійсності встановлені відомості щодо стану сп`яніння ОСОБА_1 за результатами проходження тесту, як на місці зупинки транспортного засобу, так і під час його медичного огляду лікарем-наркологом, як про це зазначає захисник.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом є такими, що не відповідають дійсності, оскільки, як вбачається з відеозапису, поліцейські не дозволили ОСОБА_1 керувати транспортним засобом та останній запевнив поліцейських, що не буде сідати за кермо автомобіля.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, тобто керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення ОСОБА_1 накладено судом в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Прийняте суддею рішення є законним та обґрунтованим, а тому немає підстав для скасування постанови судді, про що просять апелянти.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Білого В.В. залишити без задоволення, а постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова