Справа № 301/2362/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

20.02.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 26 грудня 2018 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1 громадянина України, вчителя Греблянської ЗОШ І-ІІ ступенів,

визнано винним у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн..

Згідно постанови, 13 жовтня 2018 року о 12-ій годині 10 хвилин, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «Фіат», д. н. з. НОМЕР_1, по вул. Шкільній у м. Іршава, виїхав на дорогу заднім ходом, чим змусив водія автомобіля марки «Опель», д. н. з. НОМЕР_2 різко загальмувати для того щоб уникнути зіткнення й чим вчинив передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді в частині накладення адміністративного стягнення є незаконною. Посилається на те, що справа розглянута без його участі, а копію постанови отримав лише 05.01.2019, у зв'язку із чим, строк на апеляційне оскарження ним пропущено з поважних причин. Вважає, що в його діях відсутній склад передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення, оскільки аварійної обстановки не створював і жодних дій, спрямованих на порушення Правил дорожнього руху України (далі - Правил), не вчиняв, а протокол про адміністративне правопорушення складено щодо нього безпідставно, без з'ясування фактичних обставин події. Стверджує, що інспектор поліції не роз'яснив йому передбачені ст. 63 Конституції України права та обов'язки, та ст. ст. 307, 308, 268, 287-289 КУпАП, а також безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про залучення захисника. Разом із тим, вказує на те, що до матеріалів справи не долучено відеозапису з нагрудних камер працівників патрульної поліції, які здійснювали оформлення матеріалів справи, а також будь-яких доказів, які б свідчили про те, що ним було створено аварійну обстановку, тобто, що його дії примусили конкретних учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян. Крім того, зазначає, що під час розгляду справи та винесення постанови, судом першої не досліджувалися та не були враховані дані про його особу, матеріальний стан та інші передбачені ст. 33 КУпАП обставини. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, з оскаржуваної постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи. При цьому, з доданих ОСОБА_1 до апеляційної скарги доказів убачається, що копію постанови останній отримав 05.01.2019 (а. с. 34).

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, а тому, причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження, визнаються поважними, у зв'язку із чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, строк поновлюється.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 13 жовтня 2018 року о 12-ій годині 10 хвилин, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «Фіат», д. н. з. НОМЕР_1, по вул. Шкільній у м. Іршава, виїхав на дорогу заднім ходом на зустрічну смугу руху, чим змусив водія автомобіля марки «Опель», д. н. з. НОМЕР_2 який виїжджав із головної дороги на другорядну, різко загальмувати для того, щоб уникнути зіткнення, чим учинив передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративне правопорушення. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обов'язки йому роз'яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; що до протоколу внесені правильні дані щодо його особи. Також із протоколу вбачається, що в поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що був змушений перетнути зустрічну смугу для того, щоб виїхати на дорогу, і перед цим подивився по сторонам і будь-яких перешкод не побачив, а оскільки знаходився близько біля перехрестя, то фізично не зміг передбачити, що інший автомобіль поверне в його сторону (а. с. 1).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він виїжджав заднім ходом на центральну дорогу та не встиг перестроїтися на свою смугу руху, і опинившись на зустрічній смузі, перед ним повернув автомобіль марки «Опель» і вони роз'їхалися, він у сторону м. Іршава, а автомобіль марки «Опель» у сторону вул. Шкільної (а. с. 2),

З наявних у матеріалах письмових пояснень гр. ОСОБА_2 вбачається, що, рухаючись по вул. Білецькій у м. Іршава, включивши лівий покажчик повороту, мав намір повернути на вул. Шкільну, і повертаючи з головної дороги, на його смугу руху раптово виїхав автомобіль марки «Фіат Дукато», внаслідок чого він був змушений різко загальмувати та прийняти міри аж до повної зупинки транспортного засобу, для того щоб уникнути зіткнення з указаним автомобілем, після чого, автомобіль марки «Фіат Дукато» здав назад і поїхав із місця події, а він зателефонував у поліцію та повідомив про вказаний факт (а. с. 4).

Вищенаведені докази у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Кізляк І. В. був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано й на такі під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 не посилався.

Під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 підтвердив, що після вчинення правопорушення між ним та гр. ОСОБА_2 виник конфлікт, у зв'язку з чим він покинув місце події, що саме в зв'язку з тим, що він покинув місце події гр. ОСОБА_2 викликав поліцейських, які, приїхавши на місце події склали протокол про адміністративне правопорушення.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор Кізляк І. В. при виконанні своїх функціональних обов'язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в гр. ОСОБА_2, щодо якого ОСОБА_1 було створено аварійну обстановку, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, створенні аварійної обстановки, - такі в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано, і на такі не посилався ОСОБА_1 під час розгляду справи апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в його діях відсутній склад передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення, оскільки аварійної обстановки не створював і жодних дій, спрямованих на порушення Правил, не вчиняв, а протокол про адміністративне правопорушення складено щодо нього безпідставно, без з'ясування фактичних обставин події, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовані наявними в матеріалах справи й вищенаведеними доказами.

Як такі, що не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд відхиляє й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що інспектор поліції не роз'яснив йому передбачені ст. 63 Конституції України права та обов'язки, та ст. ст. 307, 308, 268, 287-289 КУпАП, а також безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про залучення захисника. При цьому, апеляційний суд враховує те, що факт роз'яснення ОСОБА_1 норм передбачених ст. 63 Конституції та прав передбачених ст. 268 КУпАП останній підтвердив своїм підписом у протоколі про адміністративне правопорушення, а даних про заявлення ОСОБА_1 інспектору клопотання про залучення захисника та відмову інспектора в задоволенні такого клопотання матеріали справи не містять. Тому, вказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд визнає і такими, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. При оцінці доводі апеляційної скарги та прийнятті судового рішення враховується й те, що після роз'яснення ОСОБА_1 прав та обов'язків ним не заявлялось клопотань про призначення захисника, у тому числі із Центру надання безоплатної вторинної правової допомоги.

З урахуванням наведеного вище, як такі, що не спростовують висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що до матеріалів справи не долучено відеозапису з нагрудних камер працівників патрульної поліції, які здійснювали оформлення матеріалів справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що до матеріалів справи не додано будь-яких доказів, які б свідчили про те, що ним було створено аварійну обстановку, тобто, що його дії примусили конкретних учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не знайшли свого підтвердження, спростовані наведеним вище та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у створенні аварійної обстановки та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, у зв'язку із чим, доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи та винесення постанови, судом першої не досліджувалися та не були враховані дані про його особу, матеріальний стан та інші передбачені ст. 33 КУпАП обставини, - апеляційний суд визнає такими, що не впливають на вид та розмір накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення та, відповідно, на висновки суду першої інстанції в цій частині. При цьому, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_1 вину не визнав і в скоєному не розкаявся, а також не надав апеляційному суду будь-яких доказів про його особу, які б свідчили про те, що накладене на нього адміністративне стягнення внаслідок суворості не відповідає характеру вчиненого адміністративного правопорушення та особі правопорушника.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не встановлені.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких клопотань із цього приводу ним не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 26 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан