Справа № 206/4678/19
Провадження № 3/206/1899/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.,

за участю секретаря Бубісь А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро адміністративний матеріал, що надійшов від Департаменту патрульної поліції УПП в Дніпропетровської області у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.3 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Самарського районного суду м.Дніпропетровська надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.3 ст.130 КУпАП.

06.08.2019 о 17 годині 25 хвилин в м. Дніпро, Самарський район, вул. Томська, б19, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Astrа номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: не виразна мова, тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає дійсності. Водій від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Правопорушення вчинив двічі протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся належним чином. До того ж, останній достовірно знав, що відносно нього складено протокол, який направлений до суду. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не направляв. Наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП. Тому, на підставі ст. 268 КУпАП, справу слід розглядати без його участі, оскільки його під підпис було повідомлено в протоколі про адміністративне правопорушення про час та місце розгляду справи.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне,повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Дії водія ОСОБА_1 співробітниками УПП в Дніпропетровській області про порушення ним п. 2.5 ПДРУкраїни кваліфіковані вірно, так як згідно з п. 2.5 ПДР- водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Винність у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ОБ № 153014 від 06.08.2019, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків; порушення вчинено двічі протягом року, що підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Окрім того, дослідивши в судовому засіданні відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення даного адміністративного правопорушення на якому зафіксовано обставини з місця події та з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, суд встановив, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3ст.130 КУпАП.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015№ 1452/735(далі -Інструкція №1452/735).

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан спяніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2ст. 266 КУпАП, п.6 Розділу 1 Інструкції № 1452/735), що в даному випадку і було виконано працівниками поліції.

Згідно абз. 2 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, якщо водій ухиляється від огляду, це є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ч.3 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою накладення на правопорушника адміністративного стягнення.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

ОСОБА_1 протягом останього року притягувався до відповідальності за скоєння правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП. Постановами Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14.02.2019 та 06.03.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпаП та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10,200 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2019 року ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 3 (три) роки. Постанови суду набрали законної сили та ОСОБА_1 не оскаржувались, крім того останього було притягнуто за ч. 3 ст. 130 КУпАП відповідно до постанови суду від 04.09.2019 року. Всупереч цьому, умисно ігноруючи обов`язкові для виконання постанови суду, не маючи права керувати транспортними засобами, ОСОБА_1 продовжує керувати тим самим автомобілем та знову скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, повністю знайшла своє підтвердження у зібраних та досліджених в судовому засіданні письмових доказах.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, його підвищену суспільну небезпеку, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2ст. 33 КУпАП).

Враховуючи, що санкція ч. 3 статті 130 КУпАП передбачає безальтернативне покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням обставин справи та особи правопорушника, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 необхідно піддати адміністративному стягненню виходячи з вимог ч. 3 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки не має підтвердження того, що транспортний засіб належить особі, що притягається до адміністративної відповідальності.

Постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33-35, 130, 221, 245, 276-280, 283-287 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примуового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В. Поштаренко