ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Селинний М.С. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Бахмутського відділу поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює, -

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

23.12.2018 року, о 00 год. 10 хв., по вул. Маріупольській 28, в м. Бахмут, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ГАЗ-66», 1987 и2, з явними ознаками алкогольного спяніння. Від проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння із застосуванням приладу «драгер» та проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння, відмовився у присутності двох свідків.

У судове засідання, призначене на 28.01.2019 року ОСОБА_1 подав заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату. Судові засідання відкладались на 05.02.2019, 14.02.2019, 25.02.2019 через неявку ОСОБА_1 Однак до суду останній не зявився, причини неявки суду не повідомляв.

Також, факт належного повідомлення ОСОБА_1 про місце розгляду справи про його притягнення до адміністративної відповідальності підтверджується: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення, складеного у присутності ОСОБА_1, де йому повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться у Володимир-Волинському міському суді, про що він власноручно поставив свій підпис.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неприбуття в судове засідання особи, що притягується до відповідальності за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутністю.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутньою на засіданні. Ця можливість випливає із об'єкта і цілі статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року зазначено, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження".

Стосовно справи про адміністративне правопорушення розумність таких інтервалів часу обумовлюється положеннями статей 38, 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, де зазначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, а строк для накладення адміністративного стягнення обмежується трьома місяцями з дня вчинення правопорушення.

З урахуванням викладеного, а також враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, приходжу до висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Винність ОСОБА_1, у вчиненні даного адміністративного правопорушення підтверджена зібраними доказами.

Відповідно до ст.252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, а так само за відмову осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого спяніння.

Як передбачено п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до ст. 266 КУпАП, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, № 1103 від 17 грудня 2008 року, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Такий огляд може бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, або лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, підтверджується матеріалами справи.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 026627 від 23.12.2018 року, який складений поліцейським СРПП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2 відносно водія ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП зафіксовано ознаки сп'яніння останнього: різкий запах алкоголю з порожнини рота, а також відмова від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків.

Письмові пояснення зазначених свідків, знаходяться в матеріалах провадження.

Також, письмовими поясненнями ОСОБА_1, стверджується, що він напередодні вживав спиртні напої.

Вказані докази на переконання суду є належними, допустимими та повністю взаємоузгоджуються між собою і відповідають дійсним встановленими обставинам справи. Сумніви у належності та достовірності вказаних доказів у суду відсутні.

Таким чином, приходжу до висновку, що дії ОСОБА_1 які виразились у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, містять склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, наслідки вчиненого ним правопорушення та ступінь його вини, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність вважаю необхідним піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в межах санкції статті, за якою він притягується до відповідальності, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП, на підставі ч. 1 ст. 1 30 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні, 20 копійок на користь Державної судової адміністрації України, який необхідно сплатити на наступні реквізити: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу: судовий збір, Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

На підставі ч.2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів, з метою примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя М.С. Селинний