Провадження № 33/824/908/2019 Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
Категорія ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Полосенко В.С., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови, ОСОБА_3 02 листопада 2018 року о 11 годин 00 хвилин, керував автомобілем марки «Hyundai H200», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та рухався на 19 км а/д М-06 Київ-Чоп в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія ОСОБА_3у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер Alcotest-6820» в присутності двох свідків, який видав результат 0,47 % проміле. Своїми діями ОСОБА_3порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Постановою судді місцевого суду, ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На вказану постанову судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити. Вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що на адресу суду направляв клопотання про відкладення судового розгляду 15.01.2019 року на іншу дату, однак, суд першої інстанції розглянув дану справу без його участі, чим позбавив його можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП.

Апелянт вказує, що тест на виявлення стану сп'яніння проводився за допомогою приладу «Драгер Alcotest 6820», який у переліку технічних засобів, що використовуються підрозділах МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС України від 01.03.2010 року не застосовується. Зазначає, що він ввечері 01.11.2018 року дійсно випив 150 гр. горілки про що повідомив працівників поліції. Об 11 годині 40 хвилин 02.11.2018 року залишок парів алкоголю з порожнини рота прилад «Драгер Alcotest 6820» показав 0,47 % проміле, що перевищує допустиму норму лише на 0,27 %. Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, не забезпечив виклик в судове засідання свідків зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення та провів розгляд справи за його відсутності, чим порушив право на захист.

Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Посилання апелянта на те, що розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення без його виклику, суд першої інстанції порушив його право на захист є безпідставними.

Згідно телефонограми, складеної секретарем судового засідання Святошинського районного суду м. Києва, гр. ОСОБА_3 судом першої інстанції повідомлявся про розгляд справи про адміністративне правопорушення, призначений на 15.01.2019 року (а.с. 29). Проте, він в судове засідання не з'явився та не повідомив суду причини своєї неявки.

Таким чином суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.268 КУпАП та розглянув справу у відсутність ОСОБА_3, врахувавши при цьому скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП.

До того ж права ОСОБА_3 були реалізовані в суді апеляційної інстанції де він надав суду свої пояснення по суті правопорушення та навів доводи на свій захист. Проте, будь-яких вагомих доказів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП ним не надано.

Суддею враховано фактичні обставини справи та докази, які свідчать про те, що ОСОБА_3 02 листопада 2018 року о 11 годин 00 хвилин, на 19 км а/д М-06 Київ-Чоп, керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_3 у вчиненому підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 200164 від 02.11.2018 року, який підписаний ОСОБА_3 та свідками, поясненнями ОСОБА_3 в протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до яких він зазначив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав та зобов'язується не керувати транспортним засобом протягом доби; роздруківкою тестування проведеного за допомогою приладу «ДРАГЕР», відповідно до якої гр. ОСОБА_3 02.11.2018 року перебував в стані алкогольного сп'яніння, результат становить 0,47‰; актом огляду на стан сп'яніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

На підставі зібраних у справі доказів суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стосовно доводів, що спеціальний технічний засіб Drager «Alkotest 6820», який використовувався працівниками поліції для визначення стану сп'яніння, відсутній у державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України, апелянтом будь яких доказів не надано, тому його доводи, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

Згідно ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 в своїх поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначив, що: «вину свою визнав, розкаявся та зобов'язується не керувати транспортним засобом протягом доби». Також сам огляд проводився в присутності свідків, та з дотриманням вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Таким чином, посилання апелянта на те, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на виявлення стану сп'яніння в закладі охорони здоров'я, суд апеляційної інстанції також вважає безпідставними.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення апеляційна скарга не містить.

Твердження апелянта про винесення постанови без всебічного з'ясування обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, так як всі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об'єктивно.

Порушень вимог закону під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її скасування, в зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко