ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/9253/18 Головуючий в 1 інст.: Богомолова Л.В.
Провадження № 33/807/31/19 Доповідач в 2 інст.: Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 на постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, непрацюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами, та стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 27 жовтня 2018 року о 13 год. 15 хв., в м. Бердянськ по вул. Руденко 34, керував мопедом Honda, без державного реєстраційного номеру, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога. Своїми діями порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову скасувати.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він мопедом у стані алкогольного сп'яніння не керував, а лише штовхав, оскільки мопед знаходився у неробочому стані.

Так, біля магазину він почав пити пиво, де знаходились двоє раніше незнайомих йому чоловіків, які також вживали алкогольні напої та почали до нього чіплятися, в результатів чого між ними виник конфлікт, він подзвонив своїй матері, а двоє чоловіків викликали поліцію, і після цього, через деякий час приїхали співробітники поліції, які запропонували чоловікам бути свідками та дали їм підписати протокол, який в подальшому заповнили за відсутності вказаних свідків.

Крім того, поліцейські повинні були допитати в якості свідків його мати ОСОБА_3 та продавця магазину, а також перевірити осіб, вказаних у протоколі як свідків, на стан алкогольного сп'яніння.

Також зазначає, що під час судового розгляду було порушено його право на захист та право на ознайомлення з матеріалами справи.

До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно, про що свідчать повідомлення від 26 грудня 2018 року, 9 січня 2019 року та 19 лютого 2019 року, згідно яких він повідомлений за номерами телефонів, вказаних ним самим в апеляційній скарзі, протоколі про адміністративне правопорушення та в заявах про отримання судової повістки в електронній формі (а.с. 14, 15). Із заявами про відкладення розгляду апеляційної скарги на адресу апеляційного суду не звернувся, з огляду на що у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП його неявка не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутністю в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 378282 від 27 жовтня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода) (а.с. 1), огляд проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога (а.с. 7), своїми діями порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду за допомогою алкотестеру «Драгер» 6810 (а.с. 5), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, відповідно до якого за результатами огляду у ОСОБА_2 було встановлено позитивний результат - 2,2 проміле алкоголю (а.с. 6), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння № 1258 від 27 жовтня 2018 року, відповідно до якого встановлено перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння (а.с. 7), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які пояснили, що 27 жовтня 2018 року о 13 год. 20 хв. по дорозі їхав мопед, водій якого перебував у стані алкогольного сп'яніння, оскільки виляв кермом, заїхав на тротуар та зупинився, а коли намагався злізти з мопеда, він впав, і в той момент, як поряд проїжджав патруль поліції, свідки зупинили його. Також свідки підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_2 в категоричній формі відмовився продути алкотестер «Драгер» та погодився проїхати до медичного закладу для проходження огляду (а.с. 2-3).

Аналогічні показання дав безпосередньо в суді першої інстанції свідок ОСОБА_5

Крім того судом першої інстанції було допитано в якості свідка працівника поліції ОСОБА_6, який підтвердив обставини, викладені в протоколі.

Згідно з мотивувальною частиною постанови суду першої інстанції після допиту вказаних свідків та дослідження матеріалів справи ОСОБА_2 в суді також перестав заперечувати обставини, викладені в протоколі, а саме того, що він перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керував транспортним засобом.

Отже, суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Правопорушником під час розгляду справи судом першої інстанції не заявлялися клопотання про допит інших свідків, проведення експертиз чи дослідження інших доказів, які не містяться в матеріалах справи, а отже твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд не допитав його матір та продавця магазину в якості свідків під час розгляду справи судом першої інстанції на правильність висновків суду не впливають, оскільки у суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини мали місце, тим більш, що сам ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не заперечує факт проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі.

Підстав не довіряти письмовим поясненням свідків у суду також не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови правопорушника з боку свідків.

До того ж, в суді першої інстанції в якості свідка було допитано співробітника поліції ОСОБА_6, який підтвердив обставини, викладені у протоколі та письмових поясненнях свідків, які додані до протоколу, а також безпосередньо свідка ОСОБА_5, який підтвердив обставини виявлення стану алкогольного сп'яніння у правопорушника та відмову останнього від проходження огляду на місці, а також його згоду на проведення огляду в медичному закладі.

Суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_2 про те, що він не керував мопедом, оскільки вони спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також тим фактом, що після допиту в суді першої інстанції співробітника поліції ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_5, він саме не заперечував того, що дійсно керував мопедом та перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що було порушено його право на ознайомлення з матеріалами справи та право на захист, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення, який був власноручно підписаний правопорушником, вбачається, що йому було роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, а тому він мав достатньо часу для того, щоб реалізувати своє право на захист та на ознайомлення з матеріалами справи.

У зв'язку з наведеним відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При цьому, суд першої інстанції врахував п. 28 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до якого, не є допустимим застосування такого стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

З огляду на те, що ОСОБА_2 не отримав право керування транспортним засобом, суд першої інстанції обґрунтовано наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 310/9253/18