ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/807/18 Номер провадження 33/814/91/19Головуючий у 1-й інстанції Миркушина Н.С. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., з участю секретаря Сорочинської І.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Хорольського районного суду Полтавської області від 21 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Згідно постанови судді Музиченко Ю.М. визнаний винуватим у тому, що він 23.06.2018 о 01.00 год. по вул. Матросова смт. Семенівка Полтавської обл., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керував мопедом ALPHA д.н.з. НОМЕР_1, чим порушив п.2.9 «а» ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати та направити справу на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що суд в порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу без його участі, що потягло порушення його ОСОБА_2 права на захист, оскільки він не надав показання.

Одночасно апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки особисто не був присутнім у судовому засіданні, постанову отримав поштою 11.10.2018, а апеляційну скаргу направив поштою до суду 18.10.2018, що підтверджується ковертом (а.с.29).

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених та стверджував про відсутність доказів його винуватості, перевіривши матеріали справи, показання свідка, працівників поліції, та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Щодо пропущення строків на апеляційне оскарження слід зазначити, що відповідно до матеріалів провадження суд першої інстанції розглянув провадження у відсутність, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 дані про належне повідомлення останнього про день та час розгляду провадження відсутні, 11.10.2018 апелянт поштою отримав копію оскаржуваної постанови, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення та особистим підписом ОСОБА_2.(а.с. 22), 18.10.2018 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу через поштове відділення, що підтверджується конвертом з зазначеною датою 18.10.2018 (а.с. 29), через це строки на апеляційне оскарження, передбачені статтею 289 КУпАП ОСОБА_2 не пропущені.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП судове рішення переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суддя суду першої інстанції послався на те, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протокол про адміністративне правопорушення БР №064324 від 23.06.2018, висновком щодо результатів медичного огляду №23 від 23.06.2018.

Проте із вказаними доводами винуватості ОСОБА_2 апеляційний суд не може погодитись.

За змістом статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП, настає, зокрема за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до п. 2.9 a) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Згідно п.1.10 ПДР - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП базується на інформації, що міститься у протоколі про адміністративне правопорушення, результатах огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте вважаю, що суддя суду першої інстанції припустився помилки у питанні встановлення та оцінки фактичних обставин вчиненого адміністративного правопорушення , не повно встановив фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення, що призвело до постановлення помилкового судового рішення.

Як вже зазначено вище адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає лише в разі якщо особа керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Дослідженням матеріалів адміністративної справи встановлено, що про той факт, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції під час такого руху, свідчить лише протокол про адміністративне правопорушення та показання працівників поліції.

Разом з тим працівниками поліції не було долучено до матеріалів провадження відео доказ вище зазначених подій, також матеріал про адміністративне правопорушення не містить письмових пояснень свідків, зазначених у протоколі про адміністративе правопорушення у той час їх адреси та телефони не зазначені, через це суд позбалений можливості допитати їх для перевірки даних зазначених у протоколі, пояснень ОСОБА_2, та власне жодного підпису або зазначеної відмови від підпису ОСОБА_2, тобто на підтвердження факту керуванням ОСОБА_2 транспортним засобом, матеріали справи не містять.

У висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, лікарем не вказані ознаки, які були виявлені під час огляду ОСОБА_2 та не вказано, яким саме способом було встановлено, що ОСОБА_2 перебуває в алкогольному сп'янінні, також даний висновок не містить підпису ОСОБА_2 ( а.с.3)

Сам апелянт ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції повідомив, що він дійсно 23.06.2018 о 01.00 год. по вул. Матросова смт. Семенівка Полтавської обл. перебував в алкогольному сп'янінні, але він не керував транспортним засобом. Транспортним засобом 23.06.2018 керувала ОСОБА_3, а він був пасажиром.

Свідок ОСОБА_3 апеляційному суду повідомила, що 23.06.2018 о 01.00 год. по вул. Матросова смт. Семенівка Полтавської обл. вона керувала мопедом ALPHA д.н.з. НОМЕР_1, а ОСОБА_2 був в алкогольному сп'яніння та був разом з нею, але він не керував транспортним засобом.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - інспектори поліції суду повідомили, що складений адміністративний протокол відповідає дійсності, протокол не містить підписів ОСОБА_2, оскільки останній відмовся від підписання. Відео доказів не має, оскільки відео реєстратор не працював, на місці не проводили огляд на стан сп'яніння, так як технічного приладу «Драгеру» не було, тому обстеження проводилось у медичній установі, але чітко пам'ятають, що ОСОБА_2 був за кермом, а позаду нього сиділа дівчина.

ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_6 - в суді апеляційної інстанції стверджували, що 23.06.2018 о 01.00 год., їхали на мопеді, а коли почули, що їх працівники поліції зупиняють, ОСОБА_6 яка керувала мопедом, почала збільшувати швидкість руху, і так як не знала місцевості заїхали в тупик, зупинивши мопед ОСОБА_6 і ОСОБА_2 почали тікати від працівників поліції, ОСОБА_6 втікала від працівників поліції, тому що не мала посвідчення водія, і так як вона втекла, працівники поліції зупинили ОСОБА_2. Дані показання підтвердили і працівники поліції.

З огляду на наведене апеляційний суд не може погодитись із висновком судді суду першої інстанції, що було достатньо доказів для прийняття судового рішення.

Статтею 62 Конституції України закріплено принцип, за яким обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

В даному випадку посадовою особою, яка складала протокол про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, не надано суду переконливих, належних та допустимих доказів винуватості особи ОСОБА_2, щодо керування ним транспортним засобом 23.06.2018 о 01.00 год. по вул. Матросова смт. Семенівка Полтавської обл.

Підстав не довіряти показанням свідка ОСОБА_6, які були надані під час розгляду в суді апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_2 23.06.2018 о 01.00 год. по вул. Матросова смт. Семенівка Полтавської обл. не керував мопедом відсутні.

Відповідно до статті 247 п.1 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Також посилання ОСОБА_2 про порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП є слушними, але відповідно до цієї ж статті права ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції відновлені, оскільки йому було надано право передбачені вказаною статтею, якими він скористався.

Прохання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 про направлення матеріалів провадження до суду на новий судовий розгляд, є неспроможними, так як, згідно ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову. Отже, суд апеляційної інстанції не має права скасувати постанову і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

За таких обставин, враховуючи, що в ході апеляційного розгляду не здобуто переконливих та об'єктивних доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а всі сумніви тлумачаться на користь особи, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова судді скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково, а постанова судді Хорольського районного суду Полтавської області від 21 вересня 2018 року щодо ОСОБА_2 - скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з момент її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М.Корсун