П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Мегеди В.В. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Солом'янського районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року про закриття провадження стосовно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, -

за участю особи, яку визнано

винуватою ОСОБА_3,

захисника МегедиВ.В.,

потерпілих ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

представників потерпілих ОСОБА_6,

ОСОБА_7

ОСОБА_8,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Солом'янського районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року провадження у справі стосовно ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрите у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до постанови, 27 квітня 2016 року в 15 год. 45 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Ніссан», номерний знак НОМЕР_1, рухався біля будинку № 72 по вул. Ватутіна в м. Києві та в порушення п. 13.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), не дотримався безпечного інтервалу при зустрічному роз'їзді здійснив зіткнення з автомобілем «Пежо», номерний знак НОМЕР_2, після чого по інерції зіткнувся з автомобілем «ГАЗ», номерний знак НОМЕР_3, після чого здійснив зіткнення з автомобілем «Лексус», номерний знак НОМЕР_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Суд закрив провадження у справі, оскільки на час розгляду справи строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, закінчились.

В апеляційній скарзі захисник Мегеда В.В. в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що в судовому засіданні він був присутнім, проте копію постанови отримав 04 січня 2019 року, оскільки текст судового рішення не був виготовлений. 08 січня 2019 року він вже подав апеляційну скаргу, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропустив з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги захисник Мегеда В.В. зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Захисник Мегеда В.В. звертає увагу на те, що суд першої інстанції в постанові послався як на докази винуватості ОСОБА_3 схему місця ДТП, показання учасників ДТП, які повністю суперечать матеріалам провадження, зокрема висновку автотехнічної експертизи.

Крім того, апелянт зазначає, що наявні в матеріалах справи фотокартки свідчать про те, що показання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є суперечливими стосовно механізму зіткнення автомобілів та не узгоджуються між собою.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо ОСОБА_3 закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, заслухавши пояснення особи, яка визнана винуватим ОСОБА_3 та його захисника МегедуВ.В., які підтримали клопотання та просили його задовольнити, думку потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представників ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6, які заперечували проти задоволення клопотання, апеляційний суд вважає, що захисник Мегеда В.В. в інтересах ОСОБА_3 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 02 січня 2019 року захисник Мегеда В.В. отримав копію судового рішення, ухваленого 21 грудня 2018 року та 08 січня 2019 року подав апеляційну скаргу.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що захисник Мегеда В.В. в інтересах ОСОБА_3 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яку визнано винуватим ОСОБА_3 та його захисника Мегеду В.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представників ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, цих положень закону суд дотримався в повній мірі.

Відповідно до матеріалів провадження, доказами у даній справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення АП2 № 474588 від 27 квітня 2016 року, складений стосовно ОСОБА_3, схема місця ДТП, письмові пояснення особи, яка визнана винуватим ОСОБА_3, потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, свідка ОСОБА_10, висновок транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 19323/16-52-12027/17-52 від 30 червня 2017 року, фотокартки пошкоджених автомобілів «Ніссан» і «ГАЗ», а також пояснення вищевказаних осіб в суді першої інстанції, викладених в оскаржуваній постанові суду.

Апеляційний суд зазначає, що жодний доказ не має наперед встановленої сили і відповідно до ст. 252 КУпАП оцінюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що судом, яким ухвалене рішення про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого правопорушення, досліджено кожний доказ на предмет належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв'язку.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Ніссан», номерний знак НОМЕР_1, не дотримався безпечного інтервалу при зустрічному роз'їзді та здійснив зіткнення з автомобілем «Пежо», номерний знак НОМЕР_2, після чого зіткнувся з автомобілем «ГАЗ», номерний знак НОМЕР_3, після чого зіткнувся з автомобілем «Лексус», номерний знак НОМЕР_4, в результаті чого чотири автомобілі отримали пошкодження. Зазначена в протоколі послідовність зіткнення з транспортних засобів узгоджується з письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_5 (а.с. 4), відповідно до яких автомобіль «Ніссан» виїхав на зустрічну смугу руху та «зачепив» автомобіль «Пежо», від удару він б'ється в автомобіль «ГАЗ», перебуваючи на зустрічній смузі б'є її автомобіль «Лексус». Такі ж пояснення стосовно того, що перше зіткнення транспортних засобів відбулося між автомобілем «Ніссан» і автомобілем «Пежо» дав водій останнього - потерпілий ОСОБА_9 (а.с. 5).

З такими поясненнями потерпілих частково узгоджуються пояснення водія автомобіля «ГАЗ» потерпілого ОСОБА_4, відповідно до яких автомобіль «Ніссан» виїхав на смугу зустрічного руху, після чого зіткнувся з автомобілем, яким він керував, вдаривши його в лівий бік, після чого зіткнувся з автомобілем «Лексус».

В той же час, водій автомобіля «Ніссан» ОСОБА_3 дав інші пояснення стосовно послідовності та механізму зіткнення автомобілів. Він вважає, що причиною ДТП стало порушення водієм автомобіля «ГАЗ» ОСОБА_4 ПДР України, яке полягало в тому, що останній почав перелаштовуватися в його смугу руху, "виштовхнувши" його на зустрічну смугу, в результаті чого він «зачепив» ліве дзеркало автомобіля «Пежо». Натиснувши на гальма, в цей час його автомобіль відкинуло на автомобіль «Лексус». Після чого відбувся другий контакт з автомобілем «ГАЗ». Одночасно він зазначає, що перше зіткнення керованого ним автомобіля відбулося правим переднім крилом та лівим переднім крилом автомобіля «ГАЗ». Потім його відкинуло на зустрічну смугу, де відбулося зіткнення з автомобілем «Пежо» та автомобілем «Лексус». Після чого його автомобіль знову було відкинуто на ліву смугу руху, де вдруге сталося зіткнення з автомобілем «ГАЗ». Транспортні засоби контактували правою задньою частиною автомобіля «Ніссан» та лівою задньою частиною автомобіля «ГАЗ».

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_10, він був очевидцем того, як на зустрічній смузі руху зіткнулись автомобілі «Ніссан» і «Газель», від удару автомобіль «Ніссан» «викинуло» на зустрічну смугу, по якій рухався і він, де сталося зіткнення з автомобілем «Лексус».

Аналізуючи пояснення свідка, суд вірно не прийняв їх як доказ винуватості, чи навпаки невинуватості ОСОБА_3, оскільки вони відрізняються як від пояснень ОСОБА_3, так і пояснень потерпілих стосовно послідовності зіткнення транспортних засобів.

Також судом вірно оцінені пояснення ОСОБА_3, які він давав безпосередньо після ДТП, так і під час розгляду провадження в суді першої інстанції. Так, ОСОБА_3 стверджує, що автомобілем «ГАЗ» було два зіткнення: перше, коли останній став перелаштовуватись в смугу руху, по якій рухався він, а друге - після зіткнення з автомобілем «Лексус».

В той же час, в суді першої інстанції та під час розгляду провадження апеляційним судом ОСОБА_3 пояснив, що останнє зіткнення керованого ним автомобіля відбулося з автомобілем «ГАЗ» після зіткнення перед цим його автомобіля з автомобілем «Лексус».

Отже пояснення ОСОБА_3 є непослідовними, оскільки вони не узгоджуються як між собою, так і з поясненнями потерпілих, схемою місця ДТП та частково з висновком експертизи.

Відповідно до схеми місця ДТП, дана пригода сталася на ділянці дороги з двохстороннім рухом за наявності трьох смуг руху в кожному напрямку, розділених подвійною суцільною смугою. На схемі позначено розташування всіх пошкоджених транспортних засобів, та місця зіткнення автомобілів «Пежо» і «Ніссан», «Лексус» і «Ніссан», а також знаходження на дорожньому покритті дзеркала автомобіля «Пежо». Розташування місць зіткнення транспортних засобів і дзеркала позначено на зустрічній смузі по відношенню до автомобілів «Ніссан» і «ГАЗ», які рухались в попутному напрямку. Будь - яких позначень осипу бруду чи фрагментів деталей кузова автомобіля «Ніссан» та «ГАЗ» на смугах руху тієї частини дороги, де вони рухались не має. Також відсутнє позначення слідів коліс від екстреного гальмування автомобіля «Ніссан», про застосування якого стверджує ОСОБА_3

Дані обставини свідчать про те, що перше зіткнення відбулося між автомобілем «Ніссан» та «Пежо», про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та в поясненнях потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_5 Цими доказами спростовуються твердження як потерпілого ОСОБА_4, так і особи, яку визнано винуватим ОСОБА_3 про те, що спочатку відбулося зіткнення автомобіля «Ніссан» і «ГАЗ», а лиши після цього автомобіль «Ніссан» зіткнувся з автомобілем «Пежо».

Під час розгляду справи в суді була проведена транспортно-трасологічна та автотехнічна експертиза, відповідно до якої встановлено, що між автомобілями «Ніссан» і «ГАЗ» було три контакти, а не два, як про це заявляє ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_4 Крім того експертом встановлений наступний механізм ДТП: перед ДТП автомобіль «ГАЗ» рухався, виконуючи перестроювання із виїздом у ліву смугу руху і в межах цієї смуги контактував своєю лівою боковою частиною переднього бампера із правим переднім крилом і правою боковою частиною бампера автомобіля «Ніссан», який на той момент рухався по тій же лівій смузі руху, у яку автомобіль «ГАЗ» здійснював маневр перестроювання. Експертом зроблений висновок, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Ніссан» ОСОБА_3 з технічної точки зору при виникненні небезпеки для його руху у вигляді здійснюючого маневру перестроювання у ліву смугу із правої іншого автомобіля «ГАЗ», мав діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 ПДР України. У даній дорожній обстановці з технічної точки зору в причинному зв'язку з виникненням даної ДТП знаходяться дії водія автомобіля «ГАЗ» ОСОБА_4, які не відповідають вимогам п.п. 10.1, 10.3 ПДР України.

Апеляційний суд вважає, що даний висновок експерта вірно не прийнятий судом як доказ невинуватості ОСОБА_3, з огляду на наступне.

Відповідно до резолютивної частини висновку між автомобілями «Ніссан» і «ГАЗ» було три контакти, в той час, як в розділі «Дослідження» на сторінці 12 експерт зазначає, що наявні на даних автомобілях пошкодження свідчать про їх утворення від двох контактів.

Крім того, експертом встановлено, що ДТП виникла в результаті перелаштування автомобіля «ГАЗ» у смугу, по якій рухався автомобіль «Ніссан». Тобто ним взято до уваги пояснення ОСОБА_3 стосовно механізму ДТП. Але експерту були надані пояснення інших учасників даної пригоди, які стверджують про іншу послідовність зіткнення автомобілів та механізм ДТП, проте дослідницька частина експертизи не містить мотивування, чому дані пояснення експертом не приймаються та чому вони є технічно не спроможними. Також експертом не зазначено, чому він дійшов висновку про те, що перше зіткнення відбулося між автомобілями «Ніссан» і «ГАЗ», а не «Ніссан» і «Пежо», хоча ним досліджувався протокол про адміністративне правопорушення, де вказано, що ОСОБА_3 не дотримався безпечного інтервалу при зустрічному роз'їзді і здійснив зіткнення з автомобілем «Пежо».

З огляду на це, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції вірно не прийнято як доказ невинуватості ОСОБА_3 висновок вищевказаної експертизи, оскільки він зроблений на необ'єктивних даних.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд на підставі наведених у постанові доказів дійшов обґрунтованого висновку про наявність причинного зв'язку між порушенням ОСОБА_3 п. 13.1 ПДР України і пошкодженням транспортних засобів, відтак підстав вважати рішення суду про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, необґрунтованим немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Мегеди В.В. в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Солом'янського районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року про закриття провадження стосовно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун