Справа № 464/42/19 Головуючий у 1 інстанції - Мичка Б.Р.
Провадження № 33/811/592/19 Доповіда - Калиняк О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі:

судді - Калиняк О.М.

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

захисника - Роюк Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2019 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2019 року

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 10200 (десять тисячдвісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 384,20 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 24 грудня 2018 року о 08 год. 40 хв. на вул. Городоцькій, 168 у м. Львові керував транспортним засобом «Hyundai Accent» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 подав клопотання, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, покликаючись на те, що строк було пропущено з поважних причин через перебування на амбулаторному лікуванні та у зв`язку з недолученням довідки про хворобу до апеляційної скарги. На амбулаторному лікуванні він перебував з 21.03.2019 по 08.04.2019, що підтверджується відповідною довідкою. Оскаржувана постанова була ним отримана 11.04.2019 й апеляційну скаргу він вперше подав 19.04.2019.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а справу закрити. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: постанова є незаконною й такою, що підлягає скасуванню, оскільки судом було не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права. Суд першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст.268 КУпАП розглянув справу без його участі, чим позбавив можливості довести свою невинуватість у вчиненні правопорушення та порушив право на захист. Транспортним засобом він не керував, і в ході судового розгляду не здобуто належних та допустимих доказів керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.Суд помилково встановив, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху. У рішенні зазначається, що відповідно до даних відеозапису нагрудних відеореєстраторів працівників патрульної поліції він не заперечує факт керування транспортним засобом. Однак при дослідженні даного відеозапису вбачається, що на ньому відсутні будь-які докази керування ним транспортним засобом.Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 він від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився.Свідок ОСОБА_3 підтвердив свої письмові пояснення в судовому засіданні, однак свідок ОСОБА_2 так і не був допитаний в суді, і його пояснення не можуть покладатися в основу оскаржуваної постанови. Протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями вимог ст.256 КУпАПі є недопустимим доказом.

У доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 покликається на те, що на відеозаписі відсутня фіксація факту керування транспортним засобом саме ним та не зафіксовано, що він перебував за кермом припаркованого автомобіля. Транспортним засобом на його прохання керував його знайомий - ОСОБА_4 , який після сварки на дорозі з ОСОБА_5 поїхав по своїх справах. Він ( ОСОБА_1 ) налякався і практично мовчав під час складання документів поліцією.Обстеження на «Драгері» йому не пропонували і від проходження огляду він не відмовлявся. Крім того, поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння.Не було належним чином оформленого акту огляду на стан сп`яніння, відеодоказ, який міститься в матеріалах справи, не фіксує керування ним транспортним засобом. Свідки були залучені пізніше для складання протоколу та дачі пояснень. У матеріалах справи відсутнє направленняводія для проведення медичного огляду на стан сп`яніння до медичного закладу, що свідчить про те, що поліцейські не направляли його до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння. У матеріалах справи відсутнє підтвердження повідомлення патрульної поліції про порушення ПДР, яке стало причиною зупинки транспортного засобу. Вимоги п.7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, п.6, п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, поліцейськими дотримані не були.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Роюк Л.І. апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній мотиви.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції пояснив, що 24 грудня 2018 року близько 08 год. 40 хв. він повертався з роботи своїм автомобілем. За кермом автомобіля був його колега ОСОБА_6 . Поліцейські питали, чи він ( ОСОБА_1 ) буде проходити огляд на стан сп`яніння, і він відмовився. Ні приладу «Драгер», ні направлення на огляд йому не надавали.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , виступ захисника Роюк Л.І. на підтримку апеляційної скарги, пояснення свідка ОСОБА_7 , перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апеллянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення від 24 грудня 2018 року серії БД №148717 (а.с.1);

долученим до матеріалів справи відеозаписом події від 24 грудня 2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.2);

рапортом поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону 3 УПП у Львівській області ДПП Андрухіва Р.І. від 24 грудня 2018 року про те, що 24 грудня 2018 року у складі екіпажу 202 разом з поліцейським ОСОБА_8 у Залізничному районі о 08.58 год. отримали виклик про порушення Правил дорожнього руху на вул. Городоцькій, 168. Прибувши за вказаною адресою було виявлено автомобіль «Хюндай Акцент» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , який повідомив, що був свідком, як даний водій керував транспортним засобом на вул. Городоцькій у напрямку виїзду з м. Львова, який неодноразово порушував Правила дорожнього руху, а також «підрізав» транспортний засіб «WW» з номером на польській реєстрації та неадекватно поводився. Ними було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, після чого було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП БД №148717 на ОСОБА_1 , а також відібрано пояснення та написано відповідний рапорт (а.с.3);

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 24.12.2018 про те, що 24 грудня 2018 року о 09 год. 20 хв. на автодорозі м. Львів, вул. Городоцька, 168 їх було запрошено працівниками патрульної поліції в якості свідків при оформленні адміністративних матеріалів за вчинене правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП. В їхній присутності водій транспортного засобу «Хюндай Акцент» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився. Також в їхній присутності вказаний водій ОСОБА_1 був ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (а.с.4, 5);

письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 24 грудня 2018 року про те, що він вживав спиртні напої 23.12.2018 з приводу святкування церковного свята ОСОБА_9 та з причини алкогольного сп`яніння після зміни залишився на роботі ночувати. Прокинувшись близько 08.00 год. 24.12.2018, попри те, що був трохи випивший та з перегаром, прийняв рішення самостійно на своєму автомобілі «Hyundai Accent» номерний знак НОМЕР_1 поїхати додому. Їдучи на транспортному засобі по вул. Городоцькій, він порушив правила дорожнього руху та «підрізав» іншого водія. Цей водій почав сигналити, він ( ОСОБА_1 ) прийняв вправо та зупинився. Після того, як він зупинився, до нього підійшов водій, який його зупинив та між ними стався невеликий конфлікт. Водій іншого транспортного засобу забрав у нього ключі та сказав, що він ( ОСОБА_1 ) випивший, далі не поїде,та викликав поліцію. Після цього вони очікували наряд поліції (а.с.7);

поясненнями свідка ОСОБА_3 в суді першої інстанції про те, що 24 грудня 2018 року близько 09.00 год. ранку він був присутнім під час того, як водієві транспортного засобу «Hyundai Accent» було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Водій вказаного автомобіля відмовився пройти запропонований йому огляд за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі (а.с.38);

письмовими поясненнями свідка ОСОБА_10 , а також його поясненнями, наданими в суді апеляційної інстанції, про те, що 24 грудня 2018 року близько 08.40 год. у м. Львові на вул. Городоцькій він переходив пішохідний перехід та помітив автомобіль «Hyundai Accent» синього кольору, який рухався з шаленою швидкістю і мало його не зачепив. За цим автомобілем рухався автомобіль «Фольксваген» на польській реєстрації. Водій автомобіля «Hyundai Accent» почав різко гальмувати. Перед пішохідним переходом водій «Фольксвагена» також зупинився і заблокував автомобіль «Hyundai Accent». Була підозра, що водій автомобіля «Hyundai Accent» неадекватно себе поводить, створив аварійну ситуацію на дорозі. Після цього він та водій «Фольксвагена» відкрили дверку автомобіля «Hyundai Accent» та побачили, що водій ОСОБА_1 перебуває в стані сп`яніння, відчули різкий запах алкоголю. Після цього вони забрали ключі від автомобіля та викликали поліцію. Протокол поліцейські склали на водія ОСОБА_1 , який був за кермом автомобіля. Він також був присутнім, коли ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а той відмовився. ОСОБА_1 в автомобілі був один.

Доводи апелянта про незаконність, необґрунтованість постанови судді, неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Покликання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що він транспортним засобом не керував, а на його прохання керував його знайомий ОСОБА_4 і що в ході судового розгляду не здобуто належних та допустимих доказів керування ним транспортним засобом, є необґрунтованими. Апеляційний суд оцінює як надумані та не бере до уваги доводи сторони захисту в цій частині, оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами, зокрема: письмовими поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких він 24 грудня 2018 року в ранкову пору самостійно на своєму автомобілі «Hyundai Accent» номерний знак НОМЕР_1 , їдучи по вул. Городоцькій, повертався додому(а.с.7); письмовими поясненнями та даними в суді апеляційної інстанції поясненнями свідка ОСОБА_7 про те, що 24 грудня 2018 року близько 08.40 год. у м. Львові на вул. Городоцькій автомобілем «Hyundai Accent» синього кольору керував саме ОСОБА_1 , на якого поліцейські склади протокол, і ОСОБА_1 в автомобілі був один.

Твердження апелянта про те, що суд встановив, що він ( ОСОБА_1 ) керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху, матеріалам справи не відповідають, і такі висновки суду відсутні в постанові судді.

Судом встановлено й визнано ОСОБА_1 винним у тому, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, й з таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження апелянта про порушення поліцейськими процедури огляду на стан алкогольногосп`яніння є безпідставними.

Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, є належним та допустимим доказом.

Покликання апелянта в підтвердження своїх доводів на відсутність акту огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння апеляційний суд до уваги не бере, оскільки зазначені документи не складалися в зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Неповнота судового розгляду, яка, на думку апелянта, полягала у розгляді справи в його відсутності, усунута в ході апеляційного розгляду із забезпеченням участі в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника Роюк Л.І. та реалізацією прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі і права на захист.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 клопотання про допит свідка ОСОБА_2 , не заявляв, а від поданого письмового клопотання про допит як свідка ОСОБА_4 відмовився.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Калиняк