Номер провадження: 33/813/251/19
Головуючий у першій інстанції Федулеєва Ю.О.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання - Ющак А.Ю., Лопотан В.І.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м.Одеси від 21 грудня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 21 грудня 2018 року визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гри. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Відповідно до оскарженої постанови суду, 26.09.2018 року о 18 годині 40 хвилин, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Opel Astra» д/н НОМЕР_1 в м. Одеса по вул. Черняховського, 2, при виникненні небезпеки, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки, внаслідок чого скоїла зіткнення з тролейбусом б.н. 1005. При ДТП транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями, ОСОБА_2 порушила вимоги п. 12.3 «Правил дорожнього руху».

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить суд скасувати постанову Київського районного суду м.Одеси від 21 грудня 2018 року та закрити справу про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення згідно ст. 247 КУпАП.

У запереченнях на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_2, просить її залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м.Одеси від 21 грудня 2018 року без змін.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши виступи учасників провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами ....., а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що під час судового розгляду даної справи суд першої інстанції дотримався вказаних норм права та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення ґрунтується сукупністю доказів, які були дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та судовому засіданні апеляційного суду, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №154776 від 05.11.2018 року, письмовими поясненнями, а також поясненнями, наданими в судовому засіданні, долученими фототаблицями, а також оглянутим відеозаписом.

Під час апеляційного розгляду був досліджений та відтворений відеозапис, з якого вбачається, що водій тролейбусу рухався у своїй смузі для руху, при цьому, водій автомобіля «Opel Astra» д/н НОМЕР_1, рухаючись в лівій смузі, маючи намір перестроюватися, не дала дорогу тролейбусу, а продовжила рух. Крім того, водій вказаного транспортного засобу при виникненні небезпеки, не вжила заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, оскільки в момент зіткнення автомобіль «Opel Astra» д/н НОМЕР_1 перебував в русі. Викладене підтверджується й дослідженими в судовому засіданні фототаблицями, згідно яких вбачається, що водій тролейбусу вже практично проїхав автомобіль «Opel Astra» д/н НОМЕР_1. Вказані обставини узгоджуються з характером механічних пошкоджень транспортних засобів, які зафіксовані у схемі місця ДТП, яку підписали учасники дорожньо-транспортної пригоди, проти схеми місця ДТП не заперечували.

Зазначені докази, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, з метою перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_2 та прийняття законного та обгрунтованного судового рішення, у суді апеляційної інстанції був проведений допит інспектора ВР та ОМДТП УПП в Одеській області ДПП капрала поліції Русова М.А., який приймав участь в оформленні даного правопорушення.

Так, свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що водій транспортного засобу «Opel Astra» д/н НОМЕР_1, рухаючись в лівій смузі для руху перед тим як смуга для руху звужувалася, не зменшила швидкість руху автомобіля аж до його зупинки, не пропустила транспортний засіб, який рухався з правого боку, в результаті чого допустила зіткнення з тролейбусом. Викладене підтверджується відеозаписом, який був наданий капралом та відтворений в суді апеляційної інстанції.

Крім того, капрал поліції ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційної інстанції повідомив, що відразу протокол про адміністративне правопорушення не складали, оскільки не могли встановити винуватість того чи іншого водія, тому вимушені були направити матеріали справи до відділу дізнання та витребувати відеозапис з камер спостереження з місця події.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч.2 ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Метою застосування адміністративного стягнення є виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил суспільного співжиття; запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, покарання та виправлення правопорушника, відшкодування збитків.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_2 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ст.124 КУпАП.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що на момент ДТП її транспортний засіб взагалі стояв без руху, апеляційним судом оцінюються критично, оскільки з відеозаписів, які було відтворено у суді апеляційної інстанції вбачається, що автомобіль «Opel Astra» д/н НОМЕР_1 перебував у русі до моменту зіткнення з тролейбусом, що спростовує посилання ОСОБА_2, що автомобіль взагалі стояв без руху.

Крім того, в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 посилається на те, що розмітка у вигляді червоно-білого знаку, яка була на місці ДТП та зазначена у фотофіксаціях місця ДТП відноситься до п. 34.2.4 Правил дорожнього руху (далі-ПДР), що затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306.

Проте вказані твердження також є безпідставними, оскільки вказана розмітка відноситься до п. 34.2.3 ПДР, тобто позначає вертикальні поверхні щитів, які встановлюють під знаками 4.7-4.9 чи початкові або кінцеві елементи дорожніх огороджень. Нижній край смуг розмітки позначає бік, з якого необхідно об'їжджати перешкоду.

Також це підтверджується тим, що в п. 34.2 ПДР зазначено, що смуги вертикальної розмітки мають чорно-білий колір. Червоно-білий колір мають смуги 2.3.

З фотографій місця ДТП (що підтверджується також схемою ДТП, яка підписана учасниками дорожньо-транспортної пригоди) вбачається, що нижній вертикальної поверхні знаку 34.2.3 який був видимий назустріч гр. ОСОБА_2 має червоно-білий колір та вказує, що для того, щоб об'їхати перешкоду необхідно перестроюватися праворуч.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема фотознімків (а.с.9-19), перешкоди полягали у тому, що смуга дорожнього руху, у якій рухалася ОСОБА_2 була в стані ремонту, у зв'язку з чим, відповідно до п. 8.6. а) ПДР України була огороджена дорожнім обладнанням.

Рухаюсь у попутному напрямку у лівій смузі, об'єктивно вбачаючи перешкоду для подальшого руху у цій смузі (у вигляді дорожнього обладнання), водій ОСОБА_2 для об'їзду перешкоди почала виконувати маневр у праву смугу та не витримавши боковий інтервал допустила зіткнення з тролейбусом, що є порушенням п. 10.1. ПДР України: «...перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху...», а також п. 13.3 ПДР: «Під час обгону, випередження, об'їзду перешкоди чи зустрічного роз'їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху».

Також ОСОБА_2 зазначає, що п. 34.2.4 ПДР є тимчасовою дорожньою розміткою, яка має пріоритет над постійною розміткою та регламентує порядок руху транспортних засобів по проїзній частині, однак апеляційний суд також ці твердження вважає безпідставними з огляду на те, що відповідно до п. 34.1 ІІДР України - лінії тимчасової розмітки мають оранжевий колір. Інших тимчасових дорожніх розміток у ПДР України немає.

Є безпідставними і посилання апелянта на ДСТУ 2587:2010, оскільки в ньому у п. 5.2.1 теж зазначено, що тимчасова розмітка має бути оранжевого кольору.

Необґрунтованими є і доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено лише 05.11.2018 року, з порушенням строків ст. 254 КУпАП.

Так, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений без порушення строку, оскільки, як вбачається з положень ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, у зв'язку з неможливістю встановлення особи винного із-за розбіжностей пояснень водіїв, матеріали були направленні до відділу дізнання та ОМ ДТП, що підтверджується рапортом інспектора поліції (а.с.2).

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Таким чином, доводи ОСОБА_2 про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_6, а в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки спростовується вищевикладеним.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв'язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 30, 33, 36, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 21 грудня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В.Цюра