Справа № 500/5911/19
Провадження № 3/500/1613/19
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 вересня 2019 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі судді Яковенка І.І., за участю секретаря судового засідання Щербак І.П., розглянув справу про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Кам`янське Арцизького району Одеської області, громадянина України, працюючого директором ПП «Еверест-Ізмаїл», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 11 липня 2019 року о 05:30 годині в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Бессарабська, 9, керував автомобілем TOYOTA Camry, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився, порушивши вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні винним себе у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що його зупинили працівники ДСО, пояснивши, що автомобіль перебуває в орієнтуванні, що нібито він порушив правила дорожнього руху, а саме керує автомобілем у стані сп`яніння, та сказали очікувати. Через п`ять десять хвилин під`їхала машина патрульної поліції, а працівники ДСО поїхали. Він запитав про причину зупинки, на що йому пояснили, що є підозра, що він перебуває в стані сп`яніння, попросили пройти огляд. Він не відмовлявся пройти огляд, однак вимагав, щоб йому показали причину зупинки, протокол був складений за його відсутності. Також притягуваний ОСОБА_1 на початку розгляду пояснював, що свідки не були присутніми, коли йому пропонували пройти огляд, при цьому окрім поліцейських нікого поблизу не було. Однак після перегляду відеозапису зазначив, що поряд з поліцейськими перебували інші люди.

Однак, не зважаючи на невизнання вини притягуваним ОСОБА_1 , його вина у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Відносно притягуваного ОСОБА_1 поліцейським було складено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ті обставини, що поліцейський пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки поліцейським, а також лікарем в медичному закладі підтверджуються даними письмових пояснень притягуваного двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , доданих до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, млява мова, почервоніння обличчя), однак від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Суд визнає цей доказ таким, що складений повноважною особою, а саме лейтенантом поліції Дорошенком А.Ю., який відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП є уповноваженою особою органів внутрішніх справ (Національної поліції) на складання протоколів про адміністративні правопорушення, у тому числі за ст. 130 КУпАП.

Крім того, на відеозапису події правопорушення зафіксовано, як працівники поліції неодноразово наполегливо пропонували притягуваному ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці поліцейським за допомогою технічних засобів або лікарем в медичному закладі, однак притягуваний ОСОБА_1 , хоча відкрито і не відмовлявся від цього, але зневажливо ігнорував ці пропозиції, постійно переводячи тему спілкування на причину зупинки його автомобіля. При цьому про причину зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 останньому неодноразово пояснював поліцейський. З відеозапису також чітко вбачається, що у ОСОБА_1 дійсно були явні ознаки сп`яніння, а саме у нього була млява розмова, почервоніння обличчя та неадекватна поведінка.

Крім того, з відеозапису спілкування поліцейських з ОСОБА_1 вбачається присутність двох осіб в цивільному, відображення яких зафіксоване на склі задніх дверей автомобіля притягуваного. З відеозаписів вбачається, що події на місці зупинки транспортного засобу з моменту пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення пройшло близько двох годин. При ці обставини не заперечив і притягуваний ОСОБА_1 під час судового розгляду.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених у суді доказів дозволяє суду дійти висновку про те, що версія притягуваного ОСОБА_1 про відсутність свідків при пропозиції йому пройти огляд та про те, що він не відмовлявся від проведення огляду не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. Судом встановлено, що в присутності двох свідків ОСОБА_1 була висловлена пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння поліцейським або в медичному закладі, однак останній проігнорував ці пропозиції поліцейського, тим самим відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння.

Крім того, з досліджених доказів випливає, що ОСОБА_1 повідомляли про причину зупинки, що останній визнав під час судового розгляду, але, на його думку, поліцейські мали би надати йому відеозапис, на якому би була зафіксована причина зупинки. У рапорті поліцейського, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, зазначена причина зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а саме у зв`язку з повідомленням про те, що невідомий водій транспортного засобу Toyota Camry д/н НОМЕР_3 , начебто знаходячись у нетверезому стані, порушує Правила дорожнього руху та поїхав в бік центру міста. При цьому суд звертає увагу на те, що ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», яка містить вичерпний перелік підстав для зупинення транспортного засобу, не містить вимоги про те, що поліцейський окрім як поінформування водія про причину зупинення транспортного засобу, зобов`язаний надати ще й докази з фіксацією такої причини. Тому, з урахуванням обставин у цій справі, на думку суду, поліцейські діяли в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, у тому числі, згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Тим паче, що сам ОСОБА_1 під час судового розгляду визнав, що поліцейські йому повідомляли про причину зупинення його транспортного засобу. Тому суд відкидає та не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 про те, що він не проходив огляд на стан сп`яніння, оскільки йому не довели причину зупинення його транспортного засобу.

У зв`язку з тим, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучений рапорт інспектора поліції з вказівкою про причину зупинення транспортного засобу, того, що з відеозаписів чітко вбачається, що ОСОБА_1 перебуває з явними ознаками сп`яніння, а також того, що поліцейські діяли в межах повноважень, наданих чинним законодавством, суд не знайшов підстав для витребування додаткових документальних підтверджень повідомлення щодо порушення транспортним засобом Toyota Camry, д/н НОМЕР_3 Правил дорожнього руху, про що просив під час судового розгляду притягуваний ОСОБА_1 . Суд також не знайшов підстав для витребування відеозапису спілкування представників патрульної поліції з притягуваним ОСОБА_1 в проміжок часу з 05:30 до 06:00 год., про що також просив останній, оскільки такий запис був наданий суду. Підстав для перегляду відеозапису в повному обсязі з моменту зупинення транспортного засобу до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення є недоцільним, оскільки цей проміжок часу, як було вище зазначено, склав близько двох годин. Суд пов`язує це клопотання притягуваного про витребування цих додаткових даних з його метою затягнути строк розгляду справи, щоб уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Встановлені судом обставини свідчать про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та про доведеність винності ОСОБА_1 в його вчиненні.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 вчинив умисне правопорушення, характер якого вказує на те, що воно є грубим.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1 , а також безальтернативну санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.

В силу ч. 1 ст. 401 КУпАП, з ОСОБА_1 має бути стягнутий судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2019 року, що складає 384,20 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

Повний текст постанови виготовлений 09 вересня 2019 року.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І. Яковенко