Справа №515/2022/18
Провадження №3/515/39/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 лютого 2019 р. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі: головуючого-судді Семенюк Л.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, його представника - адвоката ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли від головного управління Національної поліції в Одеській області, про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, розвідного, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

- до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

20.11.2018 року поліцейським ГРПП ВОДГР УПД ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 було складено протокол серії БД №334752 від 20.11.2018 року про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, в якому зазначається, що 20.11.2018 року о 08 год. 45 хв. в с.Спаське Татарбунарського району Одеської області, останній керував транспортним засобом VOLKSWAGEN Crafter, д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду, для встановлення ступеню алкогольного спяніння в установленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КпАП України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, пояснив суду, що в кінці листопада 2018 року в селі Спаське Татарбунарського району він був зупинений поліцейськими з підстав пошкодження лобового скла на його автомобілі, а потім, в ході спілкування, йому було предявлено вимогу щодо проходження медичного огляду на стан спяніння на місці зупинки. Він відмовився від проходження медичного огляду за допомогою алкотеста, через відсутність довіри до поліцейських, однак поїхати в лікарню для встановлення стану спяніння поліцейські йому не запропоновували, а відразу почали складати протокол. На місці складання протоколу був присутній лише один свідок, другого не було.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_2 просив провадження відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, посилаючись на порушення посадовою особою, яка складала адміністративний протокол, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року(далі Інструкція №1452/735 від 09.11.2015 року ), вимог ст.265-2, 266 КпАП України щодо відсторонення водія від керування автомобілем та відсутності належних доказів перебування його підзахисного у стані алкогольного сп'яніння чи то відмови від проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що в кінці 2018 року, під час руху на автомобілі, в с.Спаське Татарбунарського району, його зупинили поліцейські та запропонували підписатись в протоколі щодо перебування затриманого водія ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння, чи то відмови від проходження медичного огляду, на що він заперечував, оскільки при ньому водій не відмовлявся від проходження медичного огляду та підпису в протоколі. Однак, поспішаючи в своїх справах та бажаючи, щоб його швидше відпустили, все таки погодився підписати чистий бланк протоколу, в якому ще не внесено було його пояснень. Також пояснив, що на місці зупинки він, як свідок, був лише один, інших свідків не було.

Судом неодноразово викликався в судове засідання для допиту в якості свідка поліцейський ГРПП ВОДГР УПД ГУНП в Одеській області ОСОБА_3, який був в складі екіпажу 20 листопада 2018 року під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП, однак в судове засідання останній не зявився, про поважність причин неявки суд не повідомив, тим самим не спростував твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з приводу викладених ним та його представником обставин події (а.с.22).

Також судом неодноразово викликався в судове засідання для допиту ОСОБА_5 (а.с.21), який зазначений в протоколі як свідок правопорушення, однак в судове засідання останній не зявився, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4, переглянувши відеозапис події правопорушення, долучений до протоколу(а.с.8), суд приходить до висновку про відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності складу правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння регламентовано ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою визначення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735(надалі Інструкція).

Відповідно до п.п. 6, 7 розділу І Інструкції - огляд на стан спяніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно до абз. 1 п. 27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14, відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. Стан сп'яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводиться згідно з інструкцією про порядок направлення для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом МВС, Міністерства охорони здоров'я та Міністерства юстиції України № 114/38/15-36-18 від 24.02.1995 р.).

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23грудня 2005року передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, судом встановлено, що працівниками поліції не вжито заходів, передбачених ч. 1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853, із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства внутрішній справ України від 12 липня 2016 року N 648, від 11 жовтня 2016 року N 1073, та вимог ст. 265-2 КУпАП, якими встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку та відсторонює водія від керування транспортним засобом.

Згідно з п.4.2 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом № 77 від 26 лютого 2009 року, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: письмові пояснення свідків правопорушення, у разі їх наявності. При цьому, у разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122, ч.3 ст.123, ч.ч.1-4 ст.130 КУпАП, наявність свідків є обовязковою.

Згідно з п.4 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, огляд на стан алкогольного спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Згідно ст. 272 КУпАП свідком у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортним засобом, річковими і маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вказана норма кореспондується з ч.1 розділу ІХ вищевказаного Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, згідно якої водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо відсторонення водія ОСОБА_1, щодо якого складено оспорюваний протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України, від керування транспортним засобом.

З перегляду в судовому засіданні відеозапису, долученого до протоколу, не вбачається, чи пропонувалось інспектором поліції водію пройти огляд на стан спяніння в закладі охорони здоровя, як передбачено законом, наявності відмови від проходження огляду на стан спяніння у присутності двох свідків, не вбачається обставин складання спірного протоколу у присутності двох свідків, підписання цього протоколу цими свідками, що ставить під сумнів обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, враховуючи пояснення свідка ОСОБА_6, надані ним в судовому засіданні.

Також суд не може прийняти як належні докази, що доводять вину ОСОБА_1, письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5, долучені до протоколу (а.с.4-5), оскільки вони не підписані вказаними особами, а лише наявні їх підписи про ознайомлення з правами, а в судове засідання за викликом суду, свідок ОСОБА_5 не зявився, хоча був належно повідомлений (а.с…21), а свідок ОСОБА_6 пояснив, що підписав лише чистий бланк протоколу.

Будь-які інші належні та допустимі докази про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та про те, що він відмовився від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, в присутності двох свідків, в справі відсутні, не здобуті такі докази і в ході судового розгляду.

За вказаних обставин, зважаючи на те, що поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не були дотримані вимоги ст.ст.255, 265-2, 266 КУпАП та Інструкції, суд вважає, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, так як само по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності інших даних на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення, не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумція факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа « Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 жовтня 2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи викладене, за відсутності в матеріалах справи належним чином отриманих доказів керування ОСОБА_1, щодо якого складено протокол 20.11.2018 року, транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, а також відмови останнього від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння в установленому законом порядку, дає суду підстави вважати, що в судовому засіданні не доведено факт керування останнім транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, чи то відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння у присутності двох свідків, у звязку з чим відсутні підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП, тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, так як, відповідно до приписів зазначеної статті, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 40-1, 130, 247, 245, 251, 252, 265-2, 266, 278, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ст. 130 ч. 1 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілим або захисником.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Л. А. Семенюк