Справа № 567/809/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Венгерчук А.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Дубенського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , не працюючого, паспорт № НОМЕР_1 виданий органом 5623 01 серпня 2018 року

ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

(відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені)

встановила:

17.06.2019 близько 03 год. 15 хв. в м.Дубно по вул.Замкова Рівненської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Опель, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора Alcotest Drager 6810 у присутності двох свідків, що підтверджується тестом №1105.

В суд ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку за місцем проживання та реєстрації, жодних пояснень та клопотань на адресу Острозького районного суду від його імені не надходило.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 130 КУпАП відповідальність особи настає у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а згідно ст. 9 КУпАП обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Таким чином, допустимими та належними доказами у справі має бути підтверджено факт повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена протоколом про адміністративне правопорушення від 17.06.2019 серія ОБ №013528 та матеріалами справи, направленням на огляд водія, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, підписами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 17.06.2019 відповідно до яких вони були присутні під час огляду гр. ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу alcotest Drager 6810 та при складанні протоколу працівниками ДАІ на вказаного водія, який керував автомобілем марки Опель, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до алкотесту DRAGER від 17.06.2019, в ОСОБА_1 17.06.2019 о 03 год. 29 хв. встановлено алкогольне сп`яніння, результат тесту 0,73 ‰, і вказаний результат визнається судом, оскільки використання медичних виробів Газоаналізатори DRAGER Alkotest, які були завезені та реалізовані на території України, та введені у експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва про державну реєстрацію є можливим за умови додержання вимог щодо повірки (калібрування) та інших нормативних документів, що підтверджують вірність результатів вимірювання.

Порушень працівниками поліції вимог Інструкції «Про виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а також вимог чинного законодавства, які б могли стати підставою для закриття справи, не встановлено.

Також, з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП.

Так, з письмових пояснень ОСОБА_1 від 17.06.2019 встановлено, що 17.06.2019 близько 03 год. 15 хв. в м.Дубно по вул.Замкова Рівненської області, він керував автомобілем марки Опель, реєстраційний номер НОМЕР_2 , напередодні випивши алкогольного напою пива.

Згідно електронних баз сектору Дубенського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області від 26.06.2019, ОСОБА_1 протягом року притягався до адміністративної відповідальності 31.05.2018 за ч.1 ст.130 КУпАП, 17.06.2019 за ст.121-6, ч.4 ст.126 КУпАП.

Тому, вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП не можна вважати достатнім та допустимим виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумніві щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Аналогічна норма міститься в статті 62 Конституції України.

Таким чином, аналізуючи у сукупності досліджені докази приходжу до висновку, що ОСОБА_1 17.06.2019 дійсно керував автомобілем марки Опель, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, а належних та допустимих доказів того, що останній повторно протягом року вчинив будь-яке з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП в матеріалах справи відсутні, оскільки з наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що ОСОБА_1 хоча вчиняв правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, проте дане правопорушення мало місце 30.05.2018, тобто більше року від моменту вчинення даного правопорушення.

Приймаючи до уваги, що сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, вважаю, що викладені у протоколі обставини щодо повторно протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП ОСОБА_1 , не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, тому його вина у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП не доведена.

В той же час, беруться до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 на те, що перед 17.06.2019 він дійсно вживав алкогольний напій, що також підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи.

З зазначених матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, яким забороняється керувати транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння.

Окрім того, відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За таких підстав, в судовому засіданні встановлено, що 17.06.2019 ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення передбачене ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність крім іншого настає за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Таким чином, зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення невідповідної частини статті 130 КУпАП, яку порушив ОСОБА_1 не спростовує факту вчинення самого правопорушення та не є підставою для закриття провадження по справі.

Тому, з досліджених в судовому засіданні доказів, підтверджені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення береться до уваги те, що ОСОБА_1 відповідно до письмових пояснень, вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, до адміністративної відповідальності притягується не вперше.

Беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, вважаю, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення згідно санкції статті ч.1 ст.130 КУпАП в редакції закону№1446-VIII від 07.07.2016, який набрав чинності 27.07.2016, яким посилено відповідальність за адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, що відповідає вимогам ст.8 КУпАП, у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік у межах санкції, визначеної ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Крім того, згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 24, 221, 276, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір",-

постановила:

визнати ОСОБА_1 таким, що вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що складає 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

У разі несплати штрафу в 15-ти денний термін, штраф підлягає примусовому стягненню в порядку ст.308 КУпАП у подвійному розмірі, а саме: в сумі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.