Справа № 296/5238/19
Провадження № 33/801/710/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєчко В. Л.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, в складі судді Ковальчука О. В., за участю секретаря Кирилюк Л. М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06 серпня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого головою Житомирського апеляційного суду, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення № 44-01/260/19 від 22 травня 2019 року, № 44-01/259/19 від 22 травня 2019 року, № 44-01/261/19 від 22 травня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 він, перебуваючи на посаді голови Житомирського апеляційного суду, будучи згідно п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», рішення НАЗК від 10 червня 2016 року №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», рішення НАЗК № 3 від 10 червня 2016 року «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», несвоєчасно письмово повідомив Національне агентство про суттєві зміни у майновому стані, шляхом внесення інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, в зв`язку з придбанням 10 серпня 2018 року майна у вигляді автомобіля TOYOTA LAND CRUIZER 200, 2018 року випуску, на суму 2608088,00 грн, отриманням 14 серпня 2018 року в публічному акціонерному товаристві «Державний Ощадний банк України» доходу у вигляді споживчого кредиту на суму 1290000,00 грн та отриманням 14 серпня 2018 року в публічному акціонерному товаристві Державний Ощадний банк України» (далі - Ощадбанк) доходу у вигляді споживчого кредиту на суму 155570,78 грн., чим вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06 серпня 2019 року провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП, тобто строків накладення адміністративного стягнення.

Не погодившись з цією постановою, 13 серпня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, скаржник зазначив, що ухвалюючи оскаржувану постанову суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 278, 279 КУпАП не взяв до уваги, всіх обставин, які вплинули б на правильне вирішення справи, не вжив заходів до повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх доказів, отже висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Жизневська А. В., підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав, зазначених у цій скарзі, прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно з положеннями ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами i посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах ix компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працює головою Житомирського апеляційного суду (т. 1, а. с. 11-12, 17-22).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 44-01/259/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , він, перебуваючи на посаді голови Житомирського апеляційного суду, будучи згідно з п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», рішення НАЗК від 10 червня 2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», рішення НАЗК № 3 від 10 червня 2016 року «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», несвоєчасно письмово повідомив Національне агентство про суттєві зміни у майновому стані, шляхом внесення інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в зв`язку з придбанням 10 серпня 2018 року майна у вигляді автомобіля TOYOTA LAND CRUIZER 200, 2018 року випуску, на суму 2608088,00 грн, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (т. 1, а. с. 1-7).

ОСОБА_1 у цьому протоколі надав пояснення, що він складений незаконно, в порушення вимог ст. ст. 19, 22, 68, 92 Конституції України. Автомобіль TOYOTA LAND CRUIZER 200, 2018 року випуску він придбав 21 серпня 2018 року відповідно до договору купівлі продажу від 04 червня 2018 року, тобто з моменту його передачі продавцем покупцеві, що згідно зі ст. ст. 221, 334, 664 ЦК України вважається моментом надання товару в розпорядження покупця.

З Інформаційної довідки про встановлення факту несвоєчасного подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 22 травня 2019 року вбачається, що уповноважена особа Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2 за результатами аналізу даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановив факт, що повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, в зв`язку з придбанням 10 серпня 2018 року майна у вигляді автомобіля TOYOTA LAND CRUIZER 200, 2018 року випуску, на суму 2608088,00 грн суб`єкта декларування ОСОБА_1 , голови Житомирського апеляційного суду несвоєчасно подано до вказаного Єдиного державного реєстру декларацій, а саме 31 серпня 2018 року о 14 год. 30 хв. (т. 1, а. с. 8).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 44-01/260/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , він, перебуваючи на посаді голови Житомирського апеляційного суду, будучи згідно з п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», рішення НАЗК від 10 червня 2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», рішення НАЗК № 3 від 10 червня 2016 року «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», несвоєчасно письмово повідомив Національне агентство про суттєві зміни у майновому стані, шляхом внесення інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в зв`язку з отриманням 14 серпня 2018 року в Публічному акціонерному товаристві «Державний Ощадний банк України» доходу у вигляді споживчого кредиту на суму 1 290 000,00 грн, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (т. 2, а. с. 1-7).

ОСОБА_1 у цьому протоколі надав пояснення, що він складений незаконно, в порушення вимог ст. ст. 19, 22, 68, 92 Конституції України, а отриманий ним кредит є власністю банку, а не його, отже і не є його доходом.

З Інформаційної довідки про встановлення факту несвоєчасного подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 22 травня 2019 року вбачається, що уповноважена особа Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2 за результатами аналізу даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановив факт, що повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, в зв`язку з отриманням 14 серпня 2018 року в Публічному акціонерному товаристві «Державний Ощадний банк України» доходу у вигляді споживчого кредиту на суму 1 290 000,00 грн суб`єкта декларування ОСОБА_1 , голови Житомирського апеляційного суду несвоєчасно подано до вказаного Єдиного державного реєстру декларацій, а саме 17 жовтня 2018 року о 12 год. 27 хв. (т. 2, а. с. 8).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 44-01/261/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , він, перебуваючи на посаді голови Житомирського апеляційного суду, будучи згідно з п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», рішення НАЗК від 10 червня 2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», рішення НАЗК № 3 від 10 червня 2016 року «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», несвоєчасно письмово повідомив Національне агентство про суттєві зміни у майновому стані, шляхом внесення інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в зв`язку з отриманням 14 серпня 2018 року в Публічному акціонерному товаристві Державний Ощадний банк України» доходу у вигляді споживчого кредиту на суму 155570,78 грн., яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (т. 3, а. с. 1-7).

ОСОБА_1 у цьому протоколі надав пояснення, що він вини не визнає.

З Інформаційної довідки про встановлення факту несвоєчасного подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 22 травня 2019 року вбачається, що уповноважена особа Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2 за результатами аналізу даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановив факт, що повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, в зв`язку з отриманням 14 серпня 2018 року в Публічному акціонерному товаристві «Державний Ощадний банк України» доходу у вигляді споживчого кредиту (лінії на сплату КАСКО) на суму 155570,78 грн суб`єкта декларування ОСОБА_1 , голови Житомирського апеляційного суду несвоєчасно подано до вказаного Єдиного державного реєстру декларацій, а саме 17 жовтня 2018 року о 12 год. 44 хв. (т. 3, а. с. 8).

Відповідно до договору № SC-1489 від 04 червня 2018 року ОСОБА_1 придбав у кредит автомобіль TOYOTA LAND CRUIZER 200, 4,5 AT SE, 2018 року випуску, за умовами якого ціна автомобіля складає 2 608 088, 00 грн, з яких 1 318 088, 00 грн покупець зобов`язаний сплатити з власних коштів, а решту вартості товару в розмірі 1 290 000,00 грн покупець має сплатити за рахунок коштів, наданих йому банківською установою АТ «Ощадбанк», в рамках цільового кредитування (т. 1, а. с. 38-39).

Згідно з розділом 4 даного договору продавець зобов`язується поставити покупцю товар після оплати повної суми договору, покупець перевіряє технічний стан та комплектність товару в момент його прийомки від продавця, разом з товаром покупцю передаються: видаткова накладна, сервісна книжка, керівництво по експлуатації, Акт приймання-передачі транспортного засобу та інші документи.

У п. п. 5.2 та 6.2 вищевказаного договору купівлі-продажу автомобіль повинен пройти передпродажну підготовку, а також продавець здійснити реєстрацію автомобіля в Сервісному центрі МВС на підставі договору.

Відповідно до п. 6.4 цього договору покупець протягом терміну, на який видано кредитні кошти, щомісячно здійснює погашення заборгованості по кредиту та процентів по кредиту.

10 серпня 2018 року ТОВ «Стар-Кар» видано ОСОБА_1 довідку за № 997 про те, що станом на 10 серпня 2018 року товариством отримано від нього передоплату за автомобіль Tyota LC 200 Premium SE в сумі 1 318 088,00 грн, оплата здійснена безготівковим шляхом в повному обсязі (т. 1, а. с. 87).

Згідно з рахунком № SC-1489 від 13 серпня 208 року вартість автомобіля TOYOTA LAND CRUIZER 200, 4,5 AT SE становить 2 608 088,00 грн (т.1, а. с. 68).

14 серпня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит № 7 (для придбання транспортного засобу), за умовами якого банк зобов`язується надати, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим договором строки кредит в розмірі 1 290 000, 00 грн, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим договором (т. 1, а. с. 40-50).

14 серпня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит № 7 (лінія на сплату КАСКО), за умовами якого банк зобов`язується надати, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим договором строки кредит в розмірі 155 570, 78 грн, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим договором (т. 1, а. с. 53-65).

Відповідно до акту прийому-передачі автомобіля від 21 серпня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар-Кар», в особі генерального директора ОСОБА_3 , передав ОСОБА_1 згідно договору № SC-1489 автомобіль TOYOTA LAND CRUIZER 200, 4,5 AT SE. Цим актом підтверджується, що продавець здав, а покупець прийняв вищевказаний автомобіль, комплектуючі до нього та документацію, без пошкоджень (т. 1 а. с. 69).

27 серпня 2018 року ТОВ «Стар-Кар» надано акт виконаних робіт СК-У-004812 про встановлення на автомобілі TOYOTA LAND CRUIZER 200, 4,5 AT SE сигналізації та охоронної системи від компанії «Вен Бест» (т. 1, а. с. 70-71).

28 вересня 2018 року та 09 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звертався до Національного агентства з питань запобігання корупції з проханням надати роз`яснення чи потрібно повторно вносити повідомлення про суттєві зміни у майновому стані у зв`язку з перерахуванням банком кредитних коштів в розмірі 50% вартості автомобіля на рахунок автосалону, якщо ним було вже подано повідомлення про суттєві зміни у майновому стані з зазначенням повної вартості цього автомобіля (т. 1, а. с. 88-89).

16 жовтня 2018 року на адресу Житомирського апеляційного суду надійшла відповідь Національного агентства з питань запобігання корупції на вказані звернення ОСОБА_1 відповідно до якої повідомлено, що суб`єкт декларування зобов`язаний подати повідомлення у разі отримання ним кредиту, позики, поворотної фінансової допомоги (позички) тощо на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року (т. 1, а. с. 90-91).

15 квітня 2019 року філією Житомирське обласне управління АТ «Ощадбанк» на вимогу Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції від 03 квітня 2019 року за № 44-07/25705/19 надано відповідь за № 105.26/32411/2019-05/внх про те, що для придбання транспортного засобу TOYOTA LAND CRUIZER 200, 2008 року випуску ОСОБА_1 у серпні 2018 року було оформлено та видано кредит на суму 1290000, 00 грн. Тоді ж було оформлено кредит на суму 155571,00 грн для оплати страхування зазначеного транспортного засобу, який клієнтом станом на день написання цієї відповіді не використаний (т. 3, а. с. 28).

Згідно з довідкою філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк» № 105.066-24/1109 від 14 серпня 2019 року, виданої ОСОБА_1 , кредитом на споживчі потреби (лінія на сплату КАСКО) згідно договору про споживчий кредит (лінія на сплату КАСКО) № 7 від 14 серпня 2018 року в сумі 155570,78 грн строком на 24 місяці під 19% річних він не скористався, кредитна лінія закрита повністю, заборгованість відсутня (т. 3, а. с. 221).

Відповідно до ч. 2 ст. 172-6 КУпАП неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У п. п. «а» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: Президент України, Голова Верховної Ради України, його Перший заступник та заступник, Прем`єр-міністр України, Перший віце-прем`єр-міністр України, віце-прем`єр-міністри України, міністри, інші керівники центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, та їх заступники, Голова Служби безпеки України, Генеральний прокурор, Голова Національного банку України, Голова та інші члени Рахункової палати, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Голова Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Голова Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Положеннями п. п. 7, 8, 9 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що у декларації зазначаються відомості про отримані (нараховані) доходи, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки та інші доходи. Такі відомості включають дані про вид доходу, джерело доходу та його розмір. Крім того, в декларації зазначаються відомості про наявні грошові активи, у тому числі готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам, а також активи у дорогоцінних (банківських) металах; фінансові зобов`язання, у тому числі отримані кредити, позики, зобов`язання за договорами лізингу, розмір сплачених коштів в рахунок основної суми позики (кредиту) та процентів за позикою (кредиту), зобов`язання за договорами страхування та недержавного пенсійного забезпечення, позичені іншим особам кошти.

Частиною 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно з п. п. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); спадщини, подарунків, виграшів, призів; заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що споживчий кредит це грошовi кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарiв для задоволення потреб, не пов 'язаних з підприємницькою, незалежною професiйною дiяльнiстю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про фiнансовi послуги та державне регулювання ринків» кредит це кошти, якi надаються у позичку юридичній або фiзичнiй особi на визначений строк та пiд проценти.

За приписами ст. 2 Закону України «Про банки i банкiвську діяльність» кредит це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів.

Розділом І Положення Національного банку України «Про кредитування» № 246 від 28 вересня 1995 року встановлено, що кредит це позичковий капітал банку у грошовiй формi, що передається у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платностi та цiльового характеру використання.

В рішенні Європейського суду з прав людини «Шокін проти України» суд встановив, що закон має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості i точності порушує вимогу «якості закону». В разi коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто, вирішення колiзiй у законодавствi завжди тлумачиться на користь особи.

На думку ЄСПЛ, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (пункт 39 рішення у справі «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. Bulgaria», заява № 1365/07); пункт 170 рішення «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11).

За таких обставин, оскільки статтею 46 Закону України «Про запобігання корупції» кредит віднесено до фінансових зобов`язань, положеннями чинного законодавства кредит не визначений як вид доходу, посилання у протоколах на п. п. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України як на підставу вважати споживчий кредит доходом та, як наслідок, обов`язок повідомляти Національне агентство про суттєві зміни у майновому стані є необґрунтованими, тому несвоєчасне повідомлення ОСОБА_1 про отримання ним кредитних коштів не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, у зв`язку з порушенням вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції».

Крім того, апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання у протоколах на п. 45 Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого рішенням Національного агентства від 11 червня 2016 року № 3, оскільки ці роз`яснення не є законом, носять рекомендаційний характер та не містять жодних правових норм.

Водночас, з матеріалів справи встановлено, що кредитні кошти в сумі 155570,78 грн. на сплату КАСКО згідно договору № 7 від 14 серпня 2018 року ОСОБА_1 не отримував, кредитна лінія закрита, заборгованість відсутня, отже він не зобов`язаний був повідомляти Національне агентство про зміни у майновому стані з цих підстав.

Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 334 ЦК України визначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Правильне визначення конкретного моменту виникнення в особи права власності має важливе теоретичне і практичне значення, адже саме з цього моменту набувач має право здійснювати правомочності власника щодо володіння, користування та розпорядження майном, на нього переходить тягар власності і ризик випадкової загибелі або псування майна. Стаття 334 ЦК України, встановлюючи загальне правило, пов`язує виникнення права власності у набувача за договором саме із передачею речі, а не з іншим моментом, наприклад сплатою вартості товару. Під поняттям «передання» слід розуміти фактичне вручення майна набувачеві, надходження майна у володіння набувача, а також вручення йому товарно-розпорядчого документа, що означає передачу набувачеві усіх повноважень з розпорядження майном.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави апеляційному суду вважати, що оскільки загальне правило виникнення права власності у набувача за договором визначене ч. 1 ст. 334 ЦК України саме моментом передання майна, а умовами договору № SC-1489 від 04 червня 2018 року таке правило не змінено, отже право власності на автомобіль TOYOTA LAND CRUIZER 200, 2018 року випуску, у ОСОБА_1 виникло у момент передання йому цього автомобіля, тобто 21 серпня 2018 року, що підтверджується актом-прийому передачі автомобіля від цієї ж дати, тому, враховуючи, що він повідомив НАЗК про придбання зазначеного автомобіля у встановлений ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» десятиденний строк з моменту придбання, зокрема 31 серпня 2018 року, відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разi вiдсутностi події i складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не врахував усіх обставин справи та дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, отже провадження в цій справі про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає закриттю саме з цих підстав.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06 серпня 2019 року необхідно скасувати, а провадження у даній справі закрити у зв`язку відсутністю події i складу адміністративного правопорушення, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06 серпня 2019 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події i складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук