Справа № 186/897/19
Провадження № 3/0186/342/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

в справі про адміністративне правопорушення

17 вересня 2019 року м. Першотравенськ

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Янжула С. А.

розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла від сектору Патрульної поліції Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, притягнутого по ч.4 ст.121 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А :

13 травня 2019 року інспектором СРПП №1 Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , згідно якого 13 травня 2019 року о 08:25 годині, водій ОСОБА_1 , на 327 км а/д М-04 Знам`янка-Луганськ-Ізваріно керував автомобілем "Citroen Jumper" д/н НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Порушення вчинене водієм повторно протягом року (постанова АП018 №153958 від 30 квітня 2019 року по ч.3 ст.121 КУпАП), чим порушив вимоги п.31.3 г ПДР України.

ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлені, надали пояснення ОСОБА_1 , в яких зазначено, що в протоколі він пояснив, що автомобіль не використовував в комерційних цілях. До матеріалів адміністративної справи було долучено ніким не засвідчену, не підписану роздруківку, яка має назву Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП018 № 153958 від 20.04.2019. Вважає, що в його діях відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, з огляду на наступне. Відовідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого Павлоградським ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, він є власником автомобіля Citroen, який належить до типу транспортних засобів - вантажний, тип кузова фургон малотонажний - В, про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . У зазначеному свідоцтві відсутній запис органу, що його видав про належність вказаного транспортного засобу до вантажних транспортних засобів. Вказаний транспортний засіб він використовував для особистих цілей, без мети перевезення пасажирів та вантажів для отримання прибутку.

Відповідно до вимог п. 31.3 (б) ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язкового технічного контролю (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно із ст.35 Закону України "Про дорожній рух", транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Згідно із ч. 2 ст. 35 Закону України "Про дорожній рух", обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу "України".

Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», «Автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; «Автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більш ніж дев`ять з місцем водія включно».

Згідно із вимогами ст.19 Закону України «Про автомобільний транспорт», транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на: транспортні засоби загального призначення; транспортні засоби спеціалізованого призначення; транспортні засоби спеціального призначення.

Частина 3 зазначеної статті Закону передбачає, що при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій, тощо). При державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційний документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий, таксі, спеціалізований, санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Додатково до матеріалів справи № 186/897/19, що розглядається Першотравенським міським судом Дніпропетровської області додано Результати пошуку АМТ фізичних та юридичних осіб де зазначено, що тип ТЗ - вантажний. Водночас, йому, виходячи із даних, зазначених у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу не було відомо про відмітку та належність автомобіля до типу «вантажний», зазначеної у обліковій картці ТЗ, складаної органом, що його видав, оскільки така відмітка у самому реєстраційному документі - свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, відсутня, з реєстраційною карткою він не був ознайомлений.

Частиною 4 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з правопорушень, передбачених ч. 1 -3 ст.121. Зокрема, щодо нього це правопорушення передбачене ч. З - керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

У рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, (п. 4.1). Статтею 62 Конституції України закріплено принцип невинуватості особи. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді срправ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга N 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі "Надточій проти України" (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення, (п. 21 рішення)

Матеріали справи не містять відомості, чи вручалася постанова про притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП йому особисто, чи направлялася вона йому поштою. Отже, вказана Постанова не набула законної сили, що виключає застосування адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Статтею 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

У відповідності до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 4 розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 - поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення.

Водночас, у матеріалах справи наявна роздруківка постанови від 30 квітня 2019 року, яка не є довідкою, не містить підпису уповноважених осіб та не скріплена печаткою.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Просить суд закрити справу про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ОБ N016350 від 13 травня 2019 року, ОСОБА_1 13 травня 2019 року о 08:25 годині, на 327 км а/д М-04 Знам`янка-Луганськ-Ізваріно керував автомобілем "Citroen Jumper" д/н НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Порушення вчинене водієм повторно протягом року (постанова АП018 №153958 від 30 квітня 2019 року по ч.3 ст.121 КУпАП), чим порушив вимоги п.31.3 г ПДР України. Вказаним протоколом ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.4 ст.121 КУпАП.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, (частина 1 ст. 7 КУпАП).

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Суд вважає, що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Як вбачається із до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого Павлоградським ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, він є власником автомобіля Citroen, який належить до типу транспортних засобів - вантажний, тип кузова фургон малотонажний - В, про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . У зазначеному свідоцтві відсутній запис органу, що його видав про належність вказаного транспортного засобу до вантажних транспортних засобів. Вказаний транспортний засіб він використовував для особистих цілей, без мети перевезення пасажирів та вантажів для отримання прибутку.

Відповідно до вимог п. 31.3 (б) ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язкового технічного контролю (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно із ст.35 Закону України "Про дорожній рух", транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Згідно із ч. 2 ст.35 Закону України "Про дорожній рух", обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно - технічного забезпечення агропромислового комплексу "України".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт", "Автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; "Автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більш ніж дев`ять з місцем водія включно".

Згідно із вимогами ст.19 Закону України "Про автомобільний транспорт", транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на: транспортні засоби загального призначення; транспортні засоби спеціалізованого призначення; транспортні засоби спеціального призначення.

Частина 3 зазначеної статті Закону передбачає, що при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль - мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій, тощо). При державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційний документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий, таксі, спеціалізований, санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , а саме: марки "Citroen Umper" р.н.з НОМЕР_1 2006 року випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого Павлоградським ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області 10 липня 2013 року, віднесено органом, що його видав до типу "Фургон малотоннажний -В", відтак у ньому відсутня відмітка про належність та віднесення його до вантажних транспортних засобів, як цього вимагає ч. З ст. 19 Закону України "Про автомобільний транспорт", тому приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, приходжу до висновку про закриття провадження в справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

В зв`язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення, судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, ч.1 ст.9, ч.4 ст.121, п.1 ч.1 ст.247, ст.280, ст.283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.121 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: С. А. Янжула

Постанова набирає законної сили:_______________________

Строк пред`явлення постанови до виконання ________________________________