П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2019 року м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Ореховська К.Е., за участю представника Рівненської митниці ДФС Опанасика С.В., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Скіданової О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне матеріали, що надійшли від Рівненської митниці ДФС про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м.Вінниця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду Рівненської області від Рівненської митниці ДФС надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Згідно протоколу № 0236/20400/19 від 30.05.2019, 02.04.2019 року в Рівненську митницю ДФС надійшов лист-орієнтування ГУ ДФС у Вінницькій області від 06.02.2019 року №650/7/02/31-21-12 стосовно ввезення на митну територію України товарів на адресу ТОВ «ЛІБРА В» (м. Вінниця, вул. Максимовича, 10-А, ) на виконання зовнішньоекономічного договору від 01.03.2017 №01/2017, укладеного між ТОВ «ЛІБРА В» та польським підприємством «CLEANING PRO.SP.Z.O.O» (PL WIEZNIOW KL AUSCHWITZ 1, 33-100, TARNOW, Польща).

У процесі аналізу інформації, яка міститься в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор» встановлено, що на виконання вищевказаного контракту впродовж квітня-липня 2017 року в зоні діяльності Рівненської митниці ДФС оформлено 62 (дві) митні декларації стосовно імпорту на митну територію України товарів на адресу ТОВ «ЛІБРА В», зокрема: UA204010/2017/5554 від 28.04.2017, UA204010/2017/6690 від 12.05.2017, UA204010/2017/9977 від 19.06.2017, UA204010/2017/206867 від 19.04.2017, UA204010/2017/206894 від 19.04.2017, UA204010/2017/206900 від 19.04.2017, UA204010/2017/208096 від 28.04.2017, UA204010/2017/208099 від 28.04.2017, UA204010/2017/208112 від 28.04.2017, UA204010/2017/208939 від 05.05.2017, UA204010/2017/208950 від 05.05.2017, UA204010/2017/208977 від 05.05.2017, UA204010/2017/209046 від 05.05.2017, UA204010/2017/209774 від 12.05.2017, UA204010/2017/209797 від 12.05.2017, UA204010/2017/209828 від 12.05.2017, UA204010/2017/210610 від 18.05.2017, UA204010/2017/210617 від 18.05.2017, UA204010/2017/210651 від 18.05.2017, UA204010/2017/210659 від 18.05.2017, UA204010/2017/211075 від 22.05.2017, UA204010/2017/211244 від 23.05.2017, UA204010/2017/211254 від 23.05.2017, UA204010/2017/211255 від 23.05.2017, UA204010/2017/211256 від 23.05.2017, UA204010/2017/211258 від 23.05.2017, UA204010/2017/211275 від 23.05.2017, UA204010/2017/211286 від 23.05.2017, UA204010/2017/211387 від 24.05.2017, UA204010/2017/211989 від 29.05.2017, UA204010/2017/212060 від 29.05.2017, UA204010/2017/212074 від 29.05.2017, UA204010/2017/212246 від 30.05.2017, UA204010/2017/212250 від 30.05.2017, UA204010/2017/212252 від 30.05.2017, UA204010/2017/213089 від 07.06.2017, UA204010/2017/213292 від 08.06.2017, UA204010/2017/213331 від 08.06.2017, UA204010/2017/214082 від 14.06.2017, UA204010/2017/214091 від 14.06.2017, UA204010/2017/214107 від 14.06.2017, UA204010/2017/214489 від 19.06.2017, UA204010/2017/214556 від 19.06.2017, UA204010/2017/214860 від 21.06.2017, UA204010/2017/214861 від 21.06.2017. UA204010/2017/214866 від 21.06.2017, UA204010/2017/214867 від 21.06.2017, UA204010/2017/215289 від 23.06.2017, UA204010/2017/215290 від 23.06.2017, UA204010/2017/215836 від 29.06.2017, UA204010/2017/215860 від 29.06.2017, UA204010/2017/215861 від 29.06.2017, UA204010/2017/215864 від 29.06.2017, UA204010/2017/216221 від 03.07.2017, UA204010/2017/216223 від 03.07.2017, UA204010/2017/216244 від 03.07.2017, UA204010/2017/216247 від 03.07.2017, UA204010/2017/216249 від 03.07.2017, UA204010/2017/217063 від 07.07.2017, UA204010/2017/217111 від 07.07.2017, UA204010/2017/218888 від 21.07.2017, UA204010/2017/218889 від 21.07.2017.

На виконання вищезазначеного контракту ТОВ «ЛІБРА В» ввезено на митну територію України товарів на загальну суму 11387323,2 грн.

До митного контролю та митного оформлення вищевказаних товарів директором (декларантом) ТОВ «ЛІБРА В» ОСОБА_2 Д ОСОБА_3 М. в Рівненську митницю ДФС подано контракт від 01.03.2017 року №01/2017, укладений з польським підприємством «CLEANING PRO.SP.Z.O.O» (PL WIEZNIOW KL AUSCHWITZ 1, 33-100, TARNOW) та фактури (Faktura vat) №№ 14/2017 від 25.04.2017; 138/2017 від 09.05.2017; 175100008 від 14.06.2017; 9/2017 від 12.04.2017; 08/2017 від 12.04.2017; 10/2017 від 14.04.2017; 12/2017 від 12.04.2017; 11/2017 від 12.04.2017; 13/2017 від 25.04.2017;15/2017 від 28.04.2017; 17/2017 від 28.04.2017; 1/05/2017 від 02.05.2017;16/2017 від 28.04.2017; FA/12/05/2017 від 09.05.2017; 01/05/2017 від 09.05.2017; від 08.05.2017; 2017/05/02 від 16.05.2017; 4/SAM/05/2017 від 15.05.2017; 72/2017 від 09.05.2017; від 08.05.2017; FA/000086/05/2017 від 08.05.2017; 06/05/2017 від 19.05.2017; 26/2017 від 17.05.2017; 25/2017 від 15.05.2017; 07/05/2017 від 19.05.2017; 034/2017 від 26.04.2017; 24/2017 від 19.05.2017; 40/2017 від 20.05.2017; 4/05/2017 від 23.05.2017; 1700769 від 24.05.2017; 1700772 від 24.05.2017; 1700774 від 24.05.2017; RES 201705/1 26.05.2017;51/2017 від 26.05.2017; EMM 00504 від 24.05.2017; 19/2007 від 02.06.2017;01/06/2017 від 06.06.2017;048/06/2017 від 06.06.2017;07/05/EXPORT/2017 від 26.05.2017; 76/06-2017 від 11.06.2017; від 11/05/2017/М 02.05.2017; 1700770 від 24.05.2017;1700771 від 24.05.2017; 19/06/2017-2 від 19.06.2017;19/06/2017-1 від 19.06.2017; 19/06/2017-3 від 19.06.2017; 19/06/2017-4 від 19.06.2017; 21/06/2017 від 21.06.2017;1/06 від 08.06.2017; 26/06/2017-2 від 26.06.2017; 21/2017 від 19.06.2017;26/06/2017-1 від 26.06.2017; 23/06/2017 від 21.06.2017; 13/.06.2017 30.06.2017;27/06/2017-1 від 27.06.2017; 30/06/2017 від30.06.2017; 30/06/2017-1 від 30.06.2017; 14/06/2017 від 30.06.2017; 02/07/EXPORT/2017 від04.07.2017; 02/07/2017 від 03.07.2017; 14/07/ від 18.07.2017; 15/07 від 18.07.2017.

У ході перевірки встановлено, що директором (декларантом) ТОВ «ЛІБРА В» ОСОБА_1 з метою переміщення товарів через митний кордон України оформлено попередні митні декларації (митні декларації типу ІМ40ЕЕ). Для оформлення митних декларацій типу ІМ40ЕЕ в Рівненську митницю ДФС подано вищевказані фактури (Faktura vat) та зовнішньоекономічний контракт від 01.03.2017 №01/2017, які у подальшому були підставою для переміщення товарів через митний кордон України та подавалися до митного контролю у Волинську, Львівську та Закарпатську митниці ДФС.

У процесі аналізу інформації та документів, направлених ГУ ДФС у Вінницькій області встановлено наступне. 31.01.2019 до ГУ ДФС у Вінницькій області звернувся гр. ОСОБА_4 та повідомив, що він був директором та власником (90% акцій) польського підприємства «CLEANING PRO.SP.Z.O.O» (PL WIEZNIOW KL AUSCHWITZ 1, 33-100, TARNOW). У своєму повідомленні громадянин ОСОБА_4 зазначив, що після 2016 року всі фінансові документи підприємства підписував лише особисто. З приводу поставки на митну територію України транспортних засобів в адресу ТОВ «Лібра В» громадянин ОСОБА_4 повідомив, що підприємство «CLEANING PRO.SP.Z.O.O» не здійснювало таких поставок. Контракт від 01.03.2017 №01/2017 та додаток №1 він не підписував, згадані документи є підробленими, на них наявний відбиток печатки, схожий на оригінальний підприємства, а підпис директора не відповідає його власному підпису. Разом з тим громадянин ОСОБА_4 повідомив, що підприємство ТОВ «ЛІБРА В» йому не відоме, контрактів з ним він не укладав, жодних транспортних засобів в його адресу не відправляв та ніяких коштів від ТОВ «ЛІБРА В» не отримував.

Вищевказане підтверджене протоколом допиту свідка від 26.03.2019 року, який ГУ ДФС у Вінницькій області направлено у Рівненську митницю ДФС листом від 13.05.2019 №1871/7/02-32-21-12.

Пунктом 6 постанови Пленуму ВСУ від 03.06.2015 №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» визначено, що підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.

Враховуючи вищезазначене, директором (декларантом) ТОВ «ЛІБРА В» ОСОБА_1 органам доходів і зборів України під час переміщення через митний кордон України товарів та їх митного оформлення свідомо подано підроблені документи.

Статтею 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Таким чином, директор (декларант) ТОВ «ЛІБРА В» ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів, а саме: контракт від 01.03.2017 №01/2017 та фактури №№ 14/2017 від 25.04.2017; 175100008 від 14.06.2017; 9/2017 від 12.04.2017; 08/2017 від 12.04.2017; 10/2017 від 14.04.2017; 12/2017 від 12.04.2017; 11/2017 від 12.04.2017; 13/2017 від 25.04.2017;15/2017 від 28.04.2017; 17/2017 від 28.04.2017; 16/2017 від 28.04.2017; 4/SAM/05/2017 від 15.05.2017; 06/05/2017 від 19.05.2017; 26/2017 від 17.05.2017; 25/2017 від 15.05.2017; 07/05/2017 від 19.05.2017; 034/2017 від 26.04.2017; 24/2017 від 19.05.2017; 40/2017 від 20.05.2017; 1700769 від 24.05.2017; 1700772 від 24.05.2017; 1700774 від 24.05.2017; 01/06/2017 від 06.06.2017; 048/06/2017 від 06.06.2017;1700770 від 24.05.2017;1700771 від 24.05.2017; 19/06/2017-2 від 19.06.2017; 19/06/2017-1 від 19.06.2017; 19/06/2017-3 від 19.06.2017; 19/06/2017-4 від 19.06.2017; 21/06/2017 від 21.06.2017;26/06/2017-2 від 26.06.2017; 26/06/2017-1 від 26.06.2017; 23/06/2017 від 21.06.2017; 27/06/2017-1 від 27.06.2017; 30/06/2017 від 30.06.2017; 30/06/2017-1 від 30.06.2017; 02/07/EXPORT/2017 від04.07.2017; 02/07/2017 від 03.07.2017; 14/07/ від 18.07.2017; 15/07 від 18.07.2017, які не підписувались посадовими особами підприємства «CLEANING PRO.SP.Z.O.O» чи документів, одержаних незаконним шляхом і таких, що містять неправдиві відомості щодо відправника товару.

В судовому засідання представник Рівненської митниці ДФС Опанасик С.В. протокол підтримав, просив суд визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та застосувати до правопорушника адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковані його дії.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Скіданова О.С. просила суд закрити провадження у даній справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, надавши письмові заперечення на протокол. При цьому вказувала, що зовнішньоекономічний договір (контракт) від 01.03.2017 №01/2017, укладений між ТОВ «ЛІБРА В» (Україна) та «CLEANING PRO.SP.Z.O.O» (Польща) не визнаний недійсним, не є нікчемним в силу закону, тому є правомірним та створює для його сторін належні права та обов`язки. При цьому зазначила, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів підробки вищезазначеного зовнішьноекономічного договору (контракту), якими у даному випадку мають бути відповідний висновок почеркознавчої експертизи та/або вирок місцевого загального суду, який набрав законної сили. Пояснення ж однієї особи про нібито підробку документів не може бути належним та допустимими доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 483 Митного кодексу України.

Заслухавши пояснення представника Рівненської митниці, адвоката Скіданову О.С., дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Наявність об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення є обов`язковим для кваліфікації конкретного діяння, як адміністративного проступку. Якщо хоча б один вказаних елементів відсутній або не відповідає вимогам, що передбачені відповідною статтею глави 68 МК України, зазначене діяння не є порушенням митних правил.

Так, відповідно до ч.1 ст.483 МК України адміністративна відповідальність настає у разі: переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Основним безпосереднім об`єктом правопорушення є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, а об`єктивною стороною - дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, активна поведінка (вчинок) особи.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України, у тому числі і шляхом поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів.

Згідно ч.1 ст. 198 МК України, органу доходів і зборів в пункті пропуску через державний кордон України згідно із статтею 335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України.

Судом встановлено, що у період квітня-липня 2017 року в зоні діяльності Рівненської митниці ДФС оформлено 62 (дві) митні декларації стосовно імпорту на митну територію України товарів на адресу ТОВ «ЛІБРА В».

02.04.2019 року в Рівненську митницю ДФС надійшов лист-орієнтування ГУ ДФС у Вінницькій області від 06.02.2019 року №650/7/02/31-21-12 стосовно ввезення на митну територію України товарів на адресу ТОВ «ЛІБРА В» (м. Вінниця, вул. Максимовича, 10-А, ) на виконання зовнішньоекономічного договору від 01.03.2017 №01/2017, укладеного між ТОВ «ЛІБРА В» та «CLEANING PRO.SP.Z.O.O» (PL WIEZNIOW KL AUSCHWITZ 1, 33-100, TARNOW, Польща).

Згідно наданої інформації, співробітниками ГУ ДФС у Вінницькій області опитано громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який в 2017 році був власником та директором польського підприємства «CLEANING PRO.SP.Z.O.O». У своєму поясненні гр. ОСОБА_4 заявив, що польське підприємство «CLEANING PRO.SP.Z.O.O» займається іншими видами господарської діяльності, контракт від 01.03.2017 року №01/2017 між польським підприємством «CLEANING PRO.SP.Z.O.O» та українським підприємством ТОВ «ЛІБРА В» (21036, м. Вінниця, вул. Максимовича, 10-А, офіс 3, ) не укладався, а тому є підробленим, а також підробленими є підписи на цьому контракті.

На цій підставі посадовими особами митниці зроблений висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за який законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

Підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.

Згідно з ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно із ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Аналогічні вимоги також закріплені в ст. 489 МК України.

Згідно з протоколом про порушення митних правил №0236/20400/19 від 30 травня 2019 року, ОСОБА_1 ставиться у вину переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів. Висновки органу доходів і зборів щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України ґрунтуються на поясненнях власника польського підприємства CLEANING PRO SP. Z O. O. (PL. WIEZNIOW KL НОМЕР_3 1, 33-100 TARNOW, НОМЕР_4 ) ОСОБА_4 про те, що зовнішньоекономічний контракт від 01.03.2017 №01/2017 між його підприємством та ТОВ «ЛІБРА В» не укладався, а тому є підробленим, підроблені підписи від його імені та печатка підприємства, підроблені товаросупровідні документи.

Згідно ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до абзацу 13 статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Статтею 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» встановлено, що суб`єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

Зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом. Повноваження представника на укладення зовнішньоекономічного договору (контракту) може випливати з доручення, статутних документів, договорів та інших підстав, які не суперечать цьому Закону. Дії, які здійснюються від імені іноземного суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності України, уповноваженим на це належним чином, вважаються діями цього іноземного суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності.

Для підписання зовнішньоекономічного договору (контракту) суб`єкту зовнішньоекономічної діяльності не потрібен дозвіл будь-якого органу державної влади, управління або вищестоящої організації, за винятком випадків, передбачених законами України.

Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнано недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або міжнародних договорів України.

Згідно ч. 3 ст. 382 ГК України зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнаний недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або чинним міжнародним договорам, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Положеннями частини 1 статті 204 ЦК України визначена презумпція правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Водночас положення МК України та КУпАП не встановлюють якогось окремого чи особливого порядку визнання зовнішньоекономічного договору (контракту) підробленим, фальшивим.

Фальшивість документа, що надає права або звільняє від обов`язків, зокрема, може бути перевірено як за допомогою висновків експертизи, так і шляхом кримінального переслідування за наявності підстав для відкриття кримінального провадження.

Недійсність договору не може встановлюватися виключно на поясненнях особи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ст. 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних належних та допустимих доказів підробки вищенаведеного зовнішньоекономічного договору (контракту), якими у даному випадку мають бути відповідний висновок почеркознавчої експертизи та/або вирок місцевого загального суду, що набув законної сили на підставі якого у діях відповідної особи/ групи осіб встановлений склад кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена змістом ч. 1 та ст. 358 КК України (підробка та використання підробленого документа).

Суд погоджується з твердженням представника ОСОБА_1 адвоката Скіданової О.С. про те, що зовнішньоекономічний договір (контракт) від 01.03.2017 р. № 01/2017, що був укладений між ТОВ «ЛІБРА В» та відповідним польським підприємством, який згідно позиції митного органу є підробленим, станом на поточний момент недійсним у судовому порядку не визнаний, крім того його недійсність відповідним законом також не встановлена.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 03 червня 2005 року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», документами, що містять неправдиві дані, є такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості предметів, щодо їх відправника чи одержувача, щодо держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо, не відповідають дійсності.

За змістом матеріалів даної справи, позиція митниці ґрунтується на поясненнях гр. ОСОБА_4 , які є єдиною підставою для складання протоколу про порушення митних правил. Інших відомостей, які б підтверджували підробку зовнішньоекономічного договору, протокол не містить.

Докази у справі мають бути належними та допустимими. Належний це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вирогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані, це дані, які маючи зв`язок із фактами предмета доведення, здатні підтверджувати існування чи відсутність доказуваних фактів. Допустимими вважаються докази, які були отримані у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також коли законодавець допускає їх використання.

Пояснення гр. ОСОБА_4 не відповідають зазначеним вимогам закону, зокрема оскільки згідно матеріалів справи, гр. ОСОБА_4 не був і не є єдиним засновником польської фірми, 10% акцій якої має інша особа громадянин Польщі ОСОБА_5 , повноваження якого матеріалами справи не встановлені, інформація про право підпису документів не відома, пояснення ОСОБА_6 в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність дій ОСОБА_1 , спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів через митний кордон України підроблених документів - зовнішньоекономічного контракту від 01.03.2017 р. № 01/2017.

Висновки митного органу про вину гр. ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 статті 483 МК України, зроблені на підставі припущень, що відповідно до статті 62 Конституції України, є неприпустимим.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 483 МК України.

Крім того, суд приймає до уваги той факт, що аналогічна адміністративна справа, за протоколом про порушення митних правил, складеним за ідентичних підстав, згідно ч.1 ст.483 МК України, відносно ОСОБА_1 , розглянута Вінницьким міським судом Вінницької області 03 липня 2019 року (справа №127/14999/19) та переглянута в апеляційному порядку Вінницьким апеляційним судом 01 серпня 2019 року (провадження №33/801/631/2019). Відповідно до висновків обох судів ОСОБА_1 визнано не винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, справу закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а тому провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.3, 198,257, 265, 458, ч.1 ст. 483, ст. 486, 487, 489, 495 МК України, ст.9, п.1 ч.1 ст. 247, ст.251-252, 280, 283, 287, 294 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя К.Е. Ореховська