ЄУН №337/2481/19
Провадження №3/337/559/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Бредун Дмитро Сергійович, розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з Запорізького раойнного ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №378716: «19 травня 2019 року в 10:30 годині ОСОБА_1 в с. Лисогорка а/м Запоріжжя-Біленьке, керував автомобілем ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що дійсно він був зупинений працівниками поліції за порушення правил користування ременями безпеки, за що на нього було накладено адмінстративне стягнення. Однак в стані алкогольного сп`яніння він не перебував. До цього був на рибалці, та всю ніч не спав, від чого мав почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків не відмовлявся, та в присутності свідків щодо нього не складався і йому не оголошувався протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Викликаний в судове засідання в якості свідка інспектор поліції ОСОБА_2 пояснив суду, що ним за порушення правил користування ременями безпеки був зупинений ОСОБА_1 , у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. В присутності двох свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі, та в присутності цих свідків щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, який останній також відмовився підписувати. Також пам`ятає, що в автомобілі ОСОБА_1 був пасажир. Відеофіксація правопорушення, та процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення, не велась. Доставити в судове засідання свідків правопорушення не виявилось можливим.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_3 , він перебував в якості пасажира в автомобілі ОСОБА_1 , коли останнього зупинили працівники поліції 19.05.2019 року. Бачив, що під час спілкування ОСОБА_1 і працівника поліції, не були присутні жодні свідки. Коли ОСОБА_1 сидів в своєму автомобілі, працівник поліції зупиняв одного іншого водія, але до ОСОБА_1 , ті не підходили. Щоб ОСОБА_1 відмовлявся на пропозицію працівника поліції пройти медичний огляд не бачив.

Згідно наданих в судове засідання захисником адвокатом Величко О.Г., письмових пояснень ОСОБА_4 , останній проживає за адресою: АДРЕСА_2 років, однак йому не відомо, щоб у будинку АДРЕСА_3 по його АДРЕСА_4 проживав ОСОБА_5 .

Згідно пояснень в судовому засіданні захисника адвоката Величко О.Г., мешканці буд. АДРЕСА_3 йому повідомили, що за цією адресою не проживає ОСОБА_5 , однак відмовились підписувати будь-які заяви, або з`явитись до суду.

Згідно наданих в судове засідання захисником адвокатом Величко О.Г., письмових пояснень ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 , вона дійсно має племінника ОСОБА_7 , однак він з нею не проживає, та його теперішня адреса і номер телефону їй не відомий.

В судовому засіданні захисник адвокат Величко О.Г. вказав на порушення працівниками поліції процедури фіксування відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння, та складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме відсутність при цьому свідків. Вважав, що вказане порушення тягне за собою недопустимість доказів у справі, а відтак, і недоведеність жодними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130. КУпАП. Стверджував, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду не відмовлявся. Крім того пояснив, що за вказаним в поясненнях адресами свідки не проживають, а номери телефонів, цим свідкам не належать, що також слід трактувати на користь ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і свідків, думку захисника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав-учасниць Конвенції (Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), п.30).

Першочергова оцінка Європейським судом з прав людини застосовності кримінального аспекту ст. 6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі Енгель та інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82 - 83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

В практиці Європейського суду з прав людини перший критерій має відносну значимість, тобто коли внутрішнє державне законодавство класифікує певне правопорушення як кримінальне, цей критерій буде мати вирішальне значення. В іншому випадку Європейський суд з прав людини не приймає до уваги національну класифікацію та вивчає фактичний зміст розглядуваної процедури.

Другий та третій критерії, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Енгель на інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands), являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст. 6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належить в цілому до «кримінальної» сфери (Озтюрк проти Німеччини (Ozturk v. Germany), пункт 54; Лутц проти Німеччини (Lutz v. Germany), пункт 55).

Після проведення аналізу вказаних вище джерел права, враховуючи види та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, вважаю, що адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним». Тому, з урахуванням засад правосуддя та принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вважаю обґрунтованим застосування в даному випадку положень ст. 62 Конституції України, відповідно до ч.3 якої, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП о бов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція 1452/735). За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

В п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що якщо водій ухиляється від проходження огляду, то його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №378716 від 19 травня 2019 року зазначено, що свідками правопорушення і складання протоколу є ОСОБА_5 і ОСОБА_8 . При цьому в судовому засіданні було встановлено, що за вказаним в поясненнях адресами, свідки не проживають. В судове засіданні свідки неодноразово викликались, однак жодного разу не з`явились. Працівники поліції що склали протокол, в порушення ч.2 ст. 251 КУпАП не забезпечили участь свідків в судовому засіданні.

Відповідно до розділу 1 п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованої в МЮ України 11.11.2015 р. за №1413/27858, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я). Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, встановленим порядком проходження огляду на стан сп`яніння водіїв транспортних засобів є порядок відповідно до якого особі пропонується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, за наслідками якого, у разі підтвердження стану сп`яніння, складається в присутності двох свідків та додається до протоколу акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та роздруківка із результатом огляду. В разі відмови особи від проходження огляду на місці зупинки або незгоди з його результатами особа одразу направляється до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння. У разі підтвердження стану сп`яніння за результатами огляду в закладі охорони здоров`я відповідний висновок додається до протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, до матеріалів справи не долучено відеозапис фіксації правопорушення і складення протоколу про адміністративне правопорушення, що також позбавляє суд можливості переконатися в тому, що відбувалося під час зупинення водія і складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Викладені обставини, досліджені в судовому засіданні, свідчать про те, що в даному випадку не доведено додержання порядку проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП та вимог Порядку, оскільки не доведено, що ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі в присутності двох свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_8 .

Таким чином, враховуючи, що працівниками поліції був порушений порядок огляду на стан сп`яніння, дають підстави суду дійти висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за ознаками відмови від проходження огляду на стан сп`яніння саме відповідно до встановленого порядку.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що в протоколі про адміністративне правопорушення не міститься переконливих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вказане викликає сумнів щодо винності особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Всі сумніви в даному випадку суд, у відповідності до вищевказаних норм права трактує на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 130 КУпАП, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Враховуючи наведене, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи та всі докази по справі, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 268, 277 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Д.С. Бредун