Справа № 128/652/19
Провадження № 33/801/499/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, в складі судді Ковальчука О. В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 10 травня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 , працюючого директором Державного підприємства «Дослідне господарство «Артеміда» Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи директором Державного підприємства «Дослідне господарство «Артеміда» Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України (далі ДП «ДГ «Артеміда» Інституту картоплярства НААН України), діючи умисно, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів під час підписання 28 березня 2017 року акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 2 на загальну суму 75 040 грн та 01 травня 2017 року акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 4 на загальну суму 84 780,00 грн із своїм сином, головою Фермерського господарства «Прогрес-М» - ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 10 травня 2019 року провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП, тобто строків накладення адміністративного стягнення.

Не погодившись з цією постановою, 20 травня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції змінити, виключити з її мотивувальної частини посилання на його винуватість у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, скаржник зазначив, що ухвалюючи оскаржувану постанову суд першої інстанції не взяв до уваги, всіх обставин, які вплинули б на правильне вирішення справи, не вжив заходів до повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх доказів, отже висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисники адвокат Гота Н. О., адвокат Левицька-Корчун В. І., підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав, зазначених у цій скарзі, прокурор Михайлин О. М. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін з огляду на таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав, пояснив, що йому не було відомо про необхідність повідомляти вищестоящий орган про конфлікт інтересів, акти виконаних робіт він підписував на підставі договору, укладеного в 2015 році та після реального виконання робіт за цінами, нижчими від цін інших підприємств. Розрахунки між сторонами проводилися після підписання вказаних актів та виконання зазначених в них робіт. Йому було відомо, що керівником підприємства, з яким він підписував акти виконаних робіт, є його син, проте, ніякої шкоди такими діями він не завдав, оскільки хотів щоб роботи виконувались якнайшвидше, а вказане підприємство було найближчим до земель де знаходилась техніка.

В наданих до суду першої інстанції письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що він заперечує наявність реального конфлікту інтересів при підписанні актів виконаних робіт, оскільки договір надання послуг укладений до введення в дію Закону України «Про запобігання корупції», а Інституту картоплярства НААН України було відомо про наявність цього договору та заперечень щодо його укладання не було. Виконання умов зазначеного договору здійснювалось відповідно до закону, отже вина у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не доведена, а склад правопорушення може мати місце лише в момент укладення договору, що не враховано під час складання протоколів з урахуванням лише актів виконаних робіт. Крім того, складені протоколи не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містять визначення місця вчинення адміністративних правопорушень, відомостей про час перевірки фактів, викладених в них, доказів умислу чи корисливого мотиву та в чому саме полягає конфлікт інтересів і які саме дії свідчать про його наявність.

В судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_3 пояснила, що вона склала протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 після відповідної перевірки та з`ясування усіх обставин, зокрема, щодо підписання актів виконаних робіт між ОСОБА_1 , як директором державного підприємства та його рідним сином, а такі дії свідчать про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Водночас, датою вчинення зазначених адміністративних правопорушень є дати підписання актів виконаних робіт.

Відповідно до протоколу № 62 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, складеного старшим оперуповноваженим в ОВС відділу протидії злочинам у галузях економіки, житлово-комунального підприємства, аграрному секторі, лісовій галузі, сфері земельних відносин, інфраструктури та інтелектуальної власності управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України підполковником поліції ОСОБА_3 13 березня 2019 року о 12 год 35 хв самостійного повідомлення про реальний конфлікт інтересів директором Державного підприємства «Дослідне господарство «Артеміда» Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України ОСОБА_1 у порядку, передбаченому п. п. 1-4 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», здійснено не було, хоча йому неодноразово доводились вимоги антикорупційного законодавства. Отже, ОСОБА_1 , діючи умисно, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів під час підписання 28 березня 2017 року акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 2 на загальну суму 75 040 грн із своїм сином, головою Фермерського господарства «Прогрес-М» - ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (а. с. 1-7).

Згідно з протоколом № 63 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, складеного старшим оперуповноваженим в ОВС відділу протидії злочинам у галузях економіки, житлово-комунального підприємства, аграрному секторі, лісовій галузі, сфері земельних відносин, інфраструктури та інтелектуальної власності управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України підполковником поліції ОСОБА_3 13 березня 2019 року о 12 год 45 хв самостійного повідомлення про реальний конфлікт інтересів директором Державного підприємства «Дослідне господарство «Артеміда» Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України ОСОБА_1 у порядку, передбаченому п. п. 1-4 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», здійснено не було, хоча йому неодноразово доводились вимоги антикорупційного законодавства. Отже, ОСОБА_1 , діючи умисно, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів під час підписання 01 травня 2017 року акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 4 на загальну суму 84 780, 00 грн із своїм сином, головою Фермерського господарства «Прогрес-М» - ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (а. с. 76-82).

Відповідно до листа Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України № 268 від 05 листопада 2018 року начальника Управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України повідомлено про те, що директору ДП «ДГ «Артеміда» Інституту картоплярства НААН України ОСОБА_1 наказом № 51-к-1 від 14 грудня 2015 року продовжено термін дії контракту з 29 грудня 2015 року по 29 грудня 2020 року та призначено його посаду. ОСОБА_1 був надісланий лист з НААН № 1-7/145 від 10 липня 2018 року з проханням ретельно вивчити антикорупційне законодавство та привести свою діяльність і відповідність до його положень. Впродовж 2016-2018 років від працівників ДП «ДГ «Артеміда» Інституту картоплярства НААН України не надходило повідомлень про наявність реальних чи потенційних конфліктів, тому ніяких заходів щодо їх усунення не проводилось (а. с. 9-11, 21).

Згідно з копією Контракту з керівником підприємства від 29 грудня 2015 року, ОСОБА_1 з 29 грудня 2015 року по 29 грудня 2020 року призначений на посаду керівника Державного підприємства «Дослідного господарства «Артеміда» Інституту картоплярства НААН України (а. с. 12-20).

У Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено, що Державне підприємство «Дослідне господарство «Артеміда» Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України має організаційно-правову форму: державне підприємство (а. с. 49).

З супровідного листа Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 1403/24-19 від 20 лютого 2019 року вбачається, що начальнику Управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України направлено документи, що свідчать про вчинення корупційних дій директором ДП «ДГ «Артеміда» Інституту картоплярства НААН України Дмитренком П ОСОБА_4 І ОСОБА_4 , та які було отримано в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000137 від 12 липня 2018 року, відкритому по факту розтрати майна ДГ «Артеміда» та ДГ «Корделівське» Інституту картоплярства НААН України за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України (а. с. 22).

Відповідно до Договору про надання послуг № 5 від 30 березня 2015 року ФГ «Прогрес-М» в особі голови ОСОБА_2 , як виконавець, та державне підприємство «Дослідне господарство «Артеміда» Інституту картоплярства НААН України в особі директора ОСОБА_1 , як замовник, уклали договір про надання відповідних послуг (а. с. 24).

У акті здачі-приймання робіт (надання послуг) № 2 від 28 березня 2017 року зазначено, що він складений в с. Медвідка між ФГ «Прогрес-М» в особі голови ОСОБА_2 та державним підприємством «Дослідне господарство «Артеміда» Інституту картоплярства НААН України в особі директора ОСОБА_1 про виконання відповідних робіт виконавцем ФГ «Прогрес-М» на загальну суму 75 040 грн (а. с. 23).

Згідно з актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 4 від 01 травня 2017 року встановлено, що він складений в с. Медвідка між ФГ «Прогрес-М» в особі голови ОСОБА_2 та державним підприємством «Дослідне господарство «Артеміда» Інституту картоплярства НААН України в особі директора ОСОБА_1 про виконання відповідних робіт виконавцем ФГ «Прогрес-М» на загальну суму 84 780 грн (а. с. 34).

Відповідно до пояснень, отриманих старшим оперуповноваженим в ОВС відділу протидії злочинам у галузях економіки, житлово-комунального підприємства, аграрному секторі, лісовій галузі, сфері земельних відносин, інфраструктури та інтелектуальної власності управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України підполковником поліції ОСОБА_3 01 березня 2019 року від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він був ознайомлений з вимогами антикорупційного законодавства за місцем роботи, про конфлікт інтересів на підприємстві йому не відомо, голова Фермерського господарства «Прогрес-М» ОСОБА_2 приходиться йому сином, проте договір про надання послуг № 5 від 30 березня 2015 року, а також акти здачі-приймання робіт № 2 та № 4 від 28 березня 2017 року та від 01 травня 2017 року відповідно він підписував з Фермерським господарством «Прогрес-М» як з організацією, а не як з рідним сином (а. с. 25-26).

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Положеннями ч. 2 ст. 172-7 КУпАП передбачено, що вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В примітці до ст. 172-7 КУпАП зазначено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції". У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

До таких осіб п. п. а п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» віднесено: посадових осіб юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, осіб, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вчинення 28 березня 2017 року та 01 травня 2017 року адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а саме вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки ОСОБА_1 є особою, на яку поширюється дія ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», він є батьком голови ФГ «Прогрес-М» ОСОБА_2 , з яким було підписано акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № № 2, 4 від 28 березня 2017 року та від 01 травня 2017 року відповідно, тобто під час підписання цих актів між їхніми сторонами існував приватний інтерес, ОСОБА_1 діяв в умовах реального конфлікту інтересів, адже саме від його дій залежало прийняття виконаних робіт та затвердження їх вартості, а наявність близьких сімейних стосунків з виконавцем таких робіт безумовно впливало на об`єктивність та неупередженість під час підписання зазначених актів.

За таких обставин, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях заявника складу правопорушення суд вважає необґрунтованими та не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

Наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності є підтвердженням в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, отже судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст. ст. 279, 280 КУпАП дотримано, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Частиною 1 ст. 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно з вимогами п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З урахуванням того, що закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про закриття провадження у цій справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 10 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук