ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/54/19
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2019 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, його захисника - адвоката Донець Артема Анатолійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Донця А.А. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 17.08.2018 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 17.08.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 30.05.2018 року о 00:05 ОСОБА_2 керував автомобілем DAF 75CF250, державний номер НОМЕР_1 в м. Харкові по вул. Ак. Павлова, 307, в стані алкогольного сп'яніння: мав характерний запах з порожнини рота, нестійку ходу, порушення координації рухів, порушення мови. На місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку газоаналізатором «Драгер» або в наркологічному диспансері по вул. Шевченка, 26 в м. Харкові

Суд вважав, що своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 УКпАП.

Не погодившись з таким рішенням, захисник ОСОБА_2 - адвокат Донець А.А. подав апеляційну скаргу, в якій просять постанову від 17.08.2018 року скасувати, та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи це тим, не погоджуючись з оскаржуваною постановою ним 27.08.2018 року було подано апеляційну скаргу, яку постановою Апеляційного суду Харківської області від 06.09.2018 року було повернуто. Вказує, що копію оскаржуваної постанови було отримано адвокатом ОСОБА_4 лише 23.08.2018 року.

27.08.2018 року в телефонному режимі до нього звернувся ОСОБА_2 із проханням подати апеляційну скаргу на постанову від 17.08.2018 року, після чого було досягнуто усної домовленості про надання правової допомоги у формі захисту в апеляційному суді, на підтвердження чого було видано ордер, який не містив обмежень повноважень. Пояснює, що ОСОБА_2, мешкає у Вінницькій області, що унеможливлювало укладення угоди в письмовій формі, та враховуючи що він потребував правової допомоги невідкладно, було досягнуто усної домовленості, та 15.09.2018 року під час перебування ОСОБА_2, в м. Харкові було укладено угоду в письмовій формі

В апеляційній скарзі її автор зазначає, що ОСОБА_2 насправді не керував транспортним засобом, тому вимоги поліцейських пройти огляд безпідставні. Вказує, що викладені в постанові пояснення інспектора ОСОБА_3., які були надані в судовому засіданні, різняться з тими що були ним викладені в рапорті, і такі суперечності не були усунуті суддею, обставини не встановлені належним чином.

Зазначає, що інспекторами не було вжито заходів для відібрання пояснень осіб, на яких посилався ОСОБА_2, їх не ідентифіковано для подальшого допиту у суді.

Також вказує, що пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не підтверджують факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом.

Посилається на те, що відповідно до листа від 16.08.2018 року №38/аз/41/14/02-2018 інспектор ОСОБА_7. перед початком зміни 29.05.2018 року не отримував спеціальний технічний засіб, що на думку захисника унеможливлювало проведення огляду за його допомогою. Також вказує, що цей інспектор не мав повноважень на складання адміністративного матеріалу, оскільки згідно посадової інструкції поліцейського роти № 2 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_7 у розділі 4 не надано право складати протоколи та інші матеріали про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, що з погляду на вимоги ч. 1 ст. 255 КУпАП свідчить про складання протоколу серії БР № 226060 від 30.05.2018 року не уповноваженою особою.

Зазначає, що судом було порушено норми процесуального права, а саме не було взято до уваги клопотання адвоката ОСОБА_4 про витребування інформації, адже через обмежений час надання правової допомоги не було отримано відповіді на запити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника Донця А.А., які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повідомлені причини такого пропуску апеляційний суд вважає поважними, та відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

При розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2, надаючи пояснення апеляційному суду, повідомив, що він є водієм вантажівки, 30.05.2018 року розвозив в м. Харкові товари до магазинів торгівельної межі «Ельдорадо», і після того зупинився вздовж дороги щоб перепочити, разом з товаришем на ім'я ОСОБА_8 вживав спиртні напоїв, і вже не керував транспортним засобом. Вказав, що повертаючись до автомобіля, щоб взяти сумку, та піти до магазину, до нього в цей час підійшли працівники поліції, застосували кайданки, та повідомили, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Також повідомив, що транспортний засіб повинен був забрати інший водій, який також перебував в м. Харкові. Крім того зазначив, що господарем автомобіля є він, і до цих подій тільки він ним керував.

Разом з тим, згідно наявного в матеріалах справи відеозапису встановлено, що автомобіль перебуває на узбіччі проїзної частини з увімкненими аварійними сигналами, ОСОБА_2 в присутності двох свідків відмовився від запропонованого йому проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров'я, та о 00:07:17 (останні цифри 0101) повідомив, що цим автомобілем керував не він, і на питання працівників поліції вказав, що автомобілем насправді керував його «хазяїн», який незабаром повернеться, а він є лише пасажир. Разом з цим через деякий час в барсетці ОСОБА_2 було виявлено документ на цей транспортний засіб.

Апеляційний суд критично розцінює пояснення ОСОБА_2, які є суперечливими, непослідовними, такими, що не узгоджуються з іншими доказами по справі.

Так апеляційним судом було допитано працівника поліції ОСОБА_9 який повідомив суду, що під час патрулювання отримав виклик від командира роти про допомогу, прибув на місце біля м. Студентська, де йому повідомили, що затримали водія ОСОБА_2, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. В присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров'я. Вказаний працівник поліції опитав свідків цих подій, встановив наявні підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Окрім того, матеріали справи містять письмові пояснення свідка ОСОБА_8, який повідомив, що 29.05.2018 року приблизно о 23:50 знаходячись на перехресті вул. Ак. Павлова та вул. Валентинівська на парковці, до якої під'їхав вантажний автомобіль, державний номер НОМЕР_1, та перекрив виїзд з неї, декілька водіїв автомобілів, яких заблокував цей вантажний автомобіль підійшли до водія автомобіля НОМЕР_1 з проханням від'їхати та розблокувати виїзд, і виявили, що водій знаходиться в стані алкогольного сп'яніння. Він погодився, почав рух, а через декілька метрів його зупинили співробітники поліції.

Вказані пояснення та свідчення ОСОБА_9 не спростовані апелянтом, вони повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій зобов'язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров'я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов'язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп'яніння.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння. Вказані обставини повністю спростовують доводи апеляційної скарги.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд вважає, що матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 був саме водієм транспортного засобу в розумінні положень п. 1.10 Правил дорожнього руху України, і не вбачає підстав вважати необґрунтованим висновок суду першої інстанції, що вина ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується наявними вище доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №226060 від 30.05.2018 року, поясненнями ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8, наявним в матеріалах справи відеозаписом. Цим доказам суд першої інстанції надав повну та належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови від 17.08.2018 року за доводами апеляційної скарги немає.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення складено неповноважною особою, оскільки ці посилання спростовуються положеннями 255 КУпАП. Крім того вважає хибними твердження апелянта про необхідність закриття справи на підставі вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки судом першої інстанції накладено адміністративне стягнення в межах передбаченого ст. 38 КУпАП строку.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні вимог апелянта за викладеними в апеляційній скарзі доводами.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Донця Артема Анатолійовича про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 17.08.2018 року у відношенні ОСОБА_2 задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу захисника Донця А.А. залишити без задоволення, а вказану вище постанову без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.П. Цілюрик