ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/114/19 Головуючий в 1-й інстанції Носик М.А.
Єдиний унікальний №311/4321/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника-адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 03 січня 2019 року стосовно ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

постановою судді Василівського районного суду Запорізької області від 03 січня 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Комсомольська) 15/92, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

Як зазначено в постанові, 05 грудня 2018 року о 17:00 годині по вул. Нижня в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, водій ОСОБА_2 керував автомобілем Citroen Jampy, державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат тесту -1,84 проміле. Від підпису протоколу водій ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України

В апеляційній скарзі захисник вказує на незаконність постанови суду у звязку з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм законодавства. Вказує, що ОСОБА_2 під час зупинки поліцейськими просив проїхати в медичний заклад для огляду на стан спяніння, натомість поліцейські проігнорували його вимогу, що підтверджується аудіозаписом судового засідання. Але, суддею в постанові зазначено, що «...йому було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп'яніння. Він погодився. Алкотестер показав алкогольне сп'яніння. Він не згоден з результатом, бо був тверезий...». Захисник звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько-екпертної комісії страждає на хронічну двобічну сенсоневральну приглуховатість, легка ступінь (II ст.) зниження слуху за класифікацією ОСОБА_4 та ОСОБА_5 У лютому-березні 2018 року перебував на лікуванні в КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР із діагнозом двустороння нейросенсорна тугоухость 2-3 ст. є інвалідом III групи - безстроково. Таким чином, відповіді ОСОБА_2 на питання судді носять не об'єктивний характер, з огляду на стан його здоров'я, що не дозволяє повноцінно оцінювати або чути питання судді. Відеофіксація з місця події в матеріалах справи відсутня. А тому для необхідності зясування дійсних обставин справи суд повинен був викликати поліцейських, що були присутні під час складення адміністративного протоколу, свідків.

Суддя не дотрималась вимог ст.280 КУпАП щодо встановлення під час розгляду справи всіх необхідних обставин, що мають значення для її правильного вирішення. Суд лише продублював обставини вчиненого діяння, які поверхово викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не навівши пояснення самого ОСОБА_2, тобто суд, не встановивши у повній мірі фактичні обставини справи, дав неправильну оцінку діям ОСОБА_2 та притягнув останнього до адміністративної відповідальності. В сукупності, всі перелічені порушення свідчать про те, що суд допустив передчасне ухвалення рішення без належного з'ясування всіх обставин справи та без всебічного та об'єктивного її розгляду.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисника-адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у звязку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 вину свою не визнав та пояснив, що він дійсно, 05 грудня 2018 року, керував належним йому автомобілем Citroen Jampy. Приблизно о 17.00 годині на вулиці Нижня був зупинений співробітниками поліції. Йому було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп'яніння. Він погодився, алкотестер показав алкогольне сп'яніння. Він не згоден з результатом, бо був тверезий, останній раз вживав алкогольні напої за день або два до дня зупинки, точно не пам'ятає.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 надав аналогічні покази та зазначив, що суд першої інстанції ухвалив рішення без належного зясування всіх обставин.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_2 на свій захист спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №021474 від 05 грудня 2018 року, від підпису якого останній відмовився (а.с.1); роздруківкою результатів приладу «Драгер», результат тестування склав 1,84 проміле; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які підтвердили наявність у ОСОБА_2 ознак алкогольного спяніння, а також факт його проходження огляду на стан спяніння за допомогою приладу «Драгер», його результати (а.с.4-5). Підстав сумніватися в достовірності вказаних пояснень не встановлено.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі зясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких суттєвих порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №021474 від 05 грудня 2018 року відносно ОСОБА_2, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_2 під час його складання не надходило, він відмовився від підпису протоколу у присутності двох свідків.

Доводи апелянта, що судом першої інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, у звязку з тим, що не були допитані свідки в судовому засіданні, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та для прийняття законного та обґрунтованого рішення достатньо було лише пояснень цих свідків.

Окремо слід зазначити, що в суді першої інстанції ОСОБА_2 не були заявлені жодні клопотання про допит свідків з обґрунтуванням необхідності їх виклику, що, на переконання апеляційного суду, вказує на формальність вказаного доводу, як підставу для скасування рішення судді місцевого суду.

Посилання сторони захисту на стан здоровя ОСОБА_2, а саме на те, що він є інвалідом III групи, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Отже, порушення, на які звертав увагу захисник в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт керування транспортним засобом, тобто фактичні обставини справи не оскаржує взагалі.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, не можуть бути підставами для скасування судового рішення.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 03 січня 2019 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду ОСОБА_1

Дата документу Справа № 311/4321/18