Справа № 461/9629/18 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/811/76/19 Доповідач: Михалюк В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі :

Головуючого судді Михалюка В.О.,

з участю захисника правопорушника

ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2,

представника митниці ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 27 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 27 грудня 2018 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

працюючого водієм фірми «EASTTRANS S.R.O.», проживаючого: Київська

область, м. Біла Церква, вул. Клінічна, 6/46,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, що був предметом порушення митних правил, що становить 16119 (шістнадцять тисяч сто девятнадцять) гривень 69 копійок.

Конфісковано в дохід держави 93 кг шкіри готової до використання, вилучені згідно протоколу № 5909/20900/18 від 25 вересня 2018 року.

Стягнуто із ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, що є предметом порушення митних правил в сумі 607,52 гривень.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 25 вересня 2018 року близько 07 годин 00 хвилин, прямуючи транспортним засобом марки «MAN», реєстраційний номер 6AM1753, в якості водія, з ОСОБА_4 в Україну, заїхав на м/п «Краковець» Львівської митниці ДФС та в ході проведення митного контролю даного транспортного засобу в багажному відділенні транспортного засобу було виявлено незадекларований товар, а саме 93 кг шкіри готової до використання. Згідно висновку експерта, вартість вилученого товару становить 16119,69 гривень.

На дану постанову судді правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає дану постанову незаконною та безпідставною, винесеною з порушенням вимог закону. Зазначає, що суддя в постанові не зазначив, що йде мова про недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, у даному випадку шкіра, яку він перевозив через митний кордон України не є комерційного призначення, та не є товаром, оскільки зазначена шкіра являється напівфабрикатом, з якого може бути виготовлений товар внаслідок людської праці. Вказує, що йому не було відомо про те, що вказану шкіру потрібно було вносити до митної декларації.

Просить дану постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, який просив задоволити апеляційну скаргу, думку представника митниці, який просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, розглянувши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Так, диспозиція ст. 472 МК України передбачає відповідальність за недекларування товарів, що переміщуються через державний кордон України, тобто за незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

І, як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції обгрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 472 МК України, згідно якого накладено стягнення у виді штрафу. в розмірі 100% вартості товарів, що були предметом порушення митних правил та їх конфіскації.

Такий висновки суду підтверджується протоколом про порушення митних правил № 5909/20900/18 від 25 вересня 2018 року, митною декларацією ОСОБА_1, поясненнями ОСОБА_1 від 25 вересня 2018 року, актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 25 вересня 2019 року, постановою про взяття проб і зразків у справі про порушення митних правил № 5909/20900/18 від 05 жовтня 2018 року, висновком експерта від 04 грудня 2018 року та іншими матеріалами справи.

І на підставі вказаних доказів, на думку апеляційного суду, суддя прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та на законних підставах, у відповідності до санкції цієї статті наклав на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 16119,69 гривень з конфіскацією товару, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил.

При цьому, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно та обґрунтовано прийняв до уваги висновок експерта № 9/676 від 04 грудня 2018 року, яким визначено ринкову вартість вилученого відповідно до протоколу товару, яка склала 16119,69 грн., та вказав, що 93 кг шкіри готової до використання є товаром.

Доводи ж апеляційної скарги про неповноту дослідження обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі істотні для справи обставини зясовані всебічно та обєктивно, встановленим обставинам дана належна юридична оцінка.

А тому, на переконання апеляційного суду, стягнення у виді штрафу у розмірі 16119,69 гривень з конфіскацією товару, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил, накладено на ОСОБА_1 з дотриманням вимог закону та у межах санкції, передбаченої ст. 472 МК України.

Посилання апелянта на те, що в нього не було умислу на вчинення даного правопорушення, не може бути підставою для скасування постанови судді.

За таких обставин апеляційний суд приходить до переконання, що при розгляді справи відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог закону, а покликання в апеляційній скарзі апелянта на порушення вимог закону при розгляді справи судом першої інстанції, які могли вплинути на остаточне рішення по справі, свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи не знайшло.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що суддею Галицького районного суду м. Львова в судовому засіданні вірно встановлені та правильно викладені в постанові фактичні обставини справи, а стягнення накладене в межах санкції ст. 472 МК України, а тому відмовляє останньомув задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 27 грудня 2018 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий : В.О. Михалюк