Справа № 219/4153/19
Провадження № 3/219/3506/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Погрібна Н.М., розглянувши адміністративний матеріал у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

08.04.2019року старшим оперуповноваженим з ОВС УОЗ на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області складений протокол про адміністративне правопорушення №0360 від 08.04.2019, згідно якого 08 квітня 2019 року о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , рухаючись на автомобілі «Renault Traffic», з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_1 , був затриманий на КПВВ «Майорське», яке знаходиться по автодорозі м. Бахмут м. Горлівка, Артемівське шосе, в`їзд з боку міста Горлівка Донецької області. ОСОБА_1 рухався з м. Бахмут в м. Кіровське Донецької області із пасажирами у кількості чотирьох осіб, вартість проїзду по вказаному маршруту становить 200 грн. з кожного пасажира, білети та чеки пасажирам не ОСОБА_1 здійснював провадження господарської діяльності (пасажирські перевезення) без всіх необхідних дозвільних документів, які дають право на здійснення пасажирських перевезень (ліцензії на перевезення пасажирів), з метою отримання доходу, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дістаюсь наступних висновків.

Відповідальність за ч.1 ст. 164 КУпАП настає в разі провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Отже, однією з основних ознак підприємництва є систематична господарська діяльність з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

З матеріалів справи вбачається, що 08 квітня 2019 року ОСОБА_1 здійснював перевезення людей в якості пасажирів безкоштовно, оскільки доказів сплати вартості пасажирами наданих ОСОБА_1 послуг до протоколу про адміністративне правопорушення не додано. Отже, таке перевезення носить разовий, а не систематичний характер, і не може мати ознак підприємницької (господарської) діяльності в розумінні діючого законодавства.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

В свою чергу, установлено, що правопорушення вчинено 08 квітня 2019 року, а справа після доопрацювання до суду надійшла09 вересня 2019 року.

Згідно з ч.2 ст.38 Кодексу України про адміністративне правопорушення, якщо справи про адміністративне правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

У відповідності до вимог п.7 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Зі змісту норм статей 247, 38 КУпАП закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом двомісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення).

Таким чином, оскільки минули строки накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, яке не є триваючим, суд приходить до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити.

Керуючись ст. ст. 38, ч.1 ст. 164, 247, 268 КпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАПу зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н. М.Погрібна