Номер провадження 3/521/5024/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Непорада О.М., за участю секретаря Дорич А.А., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки м. Одеси, громадянки України, старшого інспектора групи режимно-секретної роботи виправної колонії, начальник РСО, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за ознаками правопорушення, передбаченого п. 6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси з Управління служби безпеки України в Одеській області служби безпеки України надійшов протокол та додані до нього матеріали відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП.

Згідно протоколу № 68 від 07.06.2019 р., у травні 2019 року, у ході виконання завдань, покладених на Службу безпеки України, Управлінням Служби безпеки України в Одеській області, під час проведення на підставі ст.37 Закону України «Про державну таємницю», позапланової комплексної перевірки стану охорони державної таємниці, у державній установі «Одеська виправна колонія (№14)» (м. Одеса, Краснова, 2-а; надалі - виправна колонія або установа), було виявлено триваюче порушення чинного законодавства у сфері охорони державної таємниці, яке вчинено старшим інспектором групи режимно-секретної роботи виправної колонії, майором внутрішньої служби Томачинською Ганною Андріївною.

Так, під час проведення перевірки встановлено, що ОСОБА_1, яка займає посаду старшого інспектора групи режимно-секретної роботи виправної колонії ( начальник РСО, наказ №66/ос від 28.07.2016р.), та має допуск до державної таємниці за формою 2 (Розпорядження УСБУ в Одеській області №8-д від 03.02.2014р.), та їй надано відповідний доступ до державної таємниці (наказ від 27.11.2017р. №328).

У зв`язку з оформленням допуску до державної таємниці, ОСОБА_1 узяла на себе письмове «Зобов`язання громадянина України», зміст та форма якого визначені Додатком 9 до «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого Постановою Кабміну України від 18.12.2013р. № 939, відповідно до якого вона була поінформована про відповідальність за порушення законодавства у сфері охорони державної таємниці та зобов`язався виконувати вимоги режиму секретності та додержуватися вимог законодавства про державну таємницю.

Відповідно до «Посадової Інструкції старшого інспектора групи режимно-секретної роботи», затвердженої начальником установи від 17.09.2018р. №120-АГ-19, ОСОБА_1 була зобов`язана організовувати та здійснювати заходи щодо забезпечення режиму секретності та постійний контроль за його додержанням у вказаній установі.

Разом із тим, комісією Управління, під час проведення перевірки в установі, були виявлені численні недоліки та порушення вимог режиму секретності, зокрема, порушення вимог:

- обліку матеріальних носіїв секретної інформації (надалі - МНСІ) з грифом секретності «Цілком таємно» та «Таємно» (ст.ст. 5, 37 Закону, п.п. З, 116, 248 Порядку);

- навчання співробітників виправної колонії, які допущені до роботи з державною таємницею (ч.ч. 15, 16 п. 42 Порядку-939);

- щодо готовності виправної колонії щодо забезпечення режиму секретності на випадок виникнення загрози захоплення МНСІ та в умовах особливого періоду або правового режиму надзвичайного стану (п.п. 734, 737, 739, 740, 741, 746і, 747 Порядку-939);

- зберігання секретних документів, що виразилось у зберіганні МНСІ без розпису за їх отримання, передача МНСІ без відповідного відображення у внутрішньому опису виконавця (п.п. 434, 436, 438 Порядку-939);

-перевірки дотримання виконавцями секретних документів порядку їх зберігання та роботи з ними на робочих місцях, про що свідчать позначки у внутрішніх описах за формою, згідно з додатком 18 до Порядку-939, як приклад, внутрішній опис № 12дск, внутрішній опис № 35дск взагалі не перевірявся (п.п. 361, 438 Порядку-939);

- обліку та зберігання всі матеріальні носії інформації, що стосуються охорони державної таємниці (п. 253 Порядку-939);

- забезпечення чергової охорони установи необхідною службовою документацією у повному обсягу, а саме примірниками та витягами з внутрішніх Інструкцій та Правил, які стосуються охорони державної таємниці, тобто у певних обставинах, чергові матимуть діяти на власний розсуд;

- надання гриф обмеження доступу «Для службового користування» матеріальним носіям інформації (п.п. 8, 9 та 10 «Інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію», що затверджена Постановою Кабміну України № 736 від 19.10.2016р.);

- складання актів про придатність приміщення (зони, території) для проведення секретних робіт (п. 211 Порядку-939);

- організації та забезпечення контролю за виконанням співробітниками установи вимог законодавства у сфері охорони державної таємниці;

- опрацювання інструкції на випадок виникнення надзвичайної ситуації (п. 228 Порядку-939);

-опрацювання правил внутрішньо-об`єктового режиму (п.п. 239, 240 Порядку-939);

- реєстрації приписів на виконання завдання та довідок про наявність допуску до державної таємниці (п. 109 Порядку-939);

- складання переліку посад, перебування на яких дає право посадовим особам надавати матеріальним носіям секретної інформації грифи секретності (п. 153 Порядку-939);

- складання переліку матеріальних носіїв секретної інформації, грифи секретності яких підлягають перегляду (п. 161 Порядку-939).

Внаслідок порушення вимог режиму секретності, в установі створено передумови (загрози) до витоку секретної інформації.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212 - 2 КУпАП, визнала.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, заслухавши думку ОСОБА_1, суд дійшов наступного висновку.

Норми ч.1 ст. 212-2 КУпАП передбачають настання адміністративної відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.

Об`єктом вказаних правопорушень є охоронювані законом суспільні відносини, що склались у сфері забезпечення збереження інформації, віднесеної до державної таємниці. При цьому ст. 1 Закону України «Про державну таємницю» визначає, що державна таємниця - це вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою.

Об`єктивною стороною правопорушень прийнято визначати зовнішню сторону правопорушень, яку складають протиправні діяння (дія чи бездіяльність), викликані цим у суспільстві небезпечні шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діянням та його наслідками.

Зі змісту протоколу № 68 від 07.06.2019 у справі про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 вбачається , що службові особи органу СБУ кваліфікують діяння зазначеної особи за п. 6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП (невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці).

Діяння, описане у згаданому протоколі про адміністративне правопорушення, характеризується ознаками бездіяльності.

Як випливає зі змісту ст. 212-2 КУпАП суб`єктами порушень законодавства про державну таємницю можуть бути як громадяни, так і посадові особи.

Суб`єкт правопорушення, кваліфікованого за ст. 212-2 КУпАП, має не тільки ознаки загального суб`єкта (осудність, досягнення певного віку), а й інші, котрі свідчать про особливість його правового становища (надання допуску та доступу до державної таємниці в установленому законом порядку).

Суб`єктивна сторона таких правопорушень характеризується наявністю вини у формі умислу чи необережності.

Виходячи з положень ст. 10 КУпАП, умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставиться до їх настання чи свідомо допускає їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків самовпевненість (ст. 11 КУпАП).

Як встановлено під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 на підставі наказу начальника управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області від 28.07.2016 №66/ОС-16 обіймає посаду старшого інспектора групи режимно-секретної роботи Одеської виправної колонії (№14) (а.с. 6).

ОСОБА_1 має допуск до державної таємниці за формою 2 (Розпорядження УСБУ в Одеській області №8-д від 03.02.2014р.), та їй надано відповідний доступ до державної таємниці (наказ від 27.11.2017р. №328).

27.11.2017 р. ОСОБА_1 підписала зобов`язання громадянина України у зв`язку із доступом до державної таємниці (а.с.9), яке передбачає письмову згоду на визначені Законом обмеження прав у зв`язку з допуском до державної таємниці та підтвердила те, що вона ознайомлена щодо відповідальності за порушення вимог законодавства у сфері охорони державної таємниці, зобов`язалася виконувати вимоги режиму секретності, додержуватись інших вимог законодавства про державну таємницю, у зв`язку з чим, повинна була усвідомлювати протиправний характер своїх дій та передбачати настання можливих шкідливих наслідків.

Зазначені обставини, а саме кількість виявлених порушень режиму секретності та їх характер, свідчать про те, що ОСОБА_1 за період виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст. 21 Закону, п.п. 41-43 Порядку-939, не було вжито належних заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці в установі та не забезпечено контроль за охороною державної таємниці. Крім того, ОСОБА_1 порушено письмове зобов`язання громадянина у зв`язку із допуском до державної таємниці (у частині неухильного виконання вимог режиму секретності, та додержання інших вимог законодавства про державну таємницю), а також п.116 Порядку-939, яким визначено обов`язки громадянина - секретоносія.

За таких обставин, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності, для висновку про вчинення особою адміністративного правопорушення, враховуючи досліджені в справі докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення №68 від 07.06.2019 р.; акт перевірки стану охорони державної таємниці, у державній установі «Одеська виправна колонія (№14)» за №65/11-5056дск від 07.06.2019 р.; наказ №66/ос-16 від 28.07.2016 р.; копії облікової карти громадянина про надання допуску та доступу до державної таємниці; зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці від 27.11.2017 р.; наказ від 08.02.2019 р. №120-А5-19; посадової інструкції старшого інспектора групи режимно-секретної роботи; наказ від 27.11.2017 р. № 328-ОД-17; наказ від 15.03.2019 р. №221/АГ-19; письмові пояснення ОСОБА_1 долучених до протоколу, приходжу до висновку, що вони переконливо свідчать про те, що ОСОБА_1 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання можливих шкідливих наслідків, в період з 07.09.2018р. по 07.05.2019р. не вжила передбачених чинним законодавством України заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці, чим скоїла триваюче адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП (невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці).

Призначаючи ОСОБА_1 вид та міру адміністративного стягнення, судом враховується відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність, особу порушника, її майновий стан, відношення ОСОБА_1 до скоєного.

Наведені в матеріалах справи обставини свідчать про достатність підстав вважати, що застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, з урахуванням особи правопорушника, буде визнано достатнім, а тому суд приходить до висновку про необхідність застосування адміністративного стягнення у виді штрафу у межах санкції, передбаченої п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 40-1, ст. 212-2, 264, 268 КУпАП, Закону України «Про державну таємницю», «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого Постановою Кабміну України від 18.12.2013р. №939, п. 5 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

На підставі п.5 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя: О.М. Непорада