н/п 3/174/96/2019
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2019 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

з участю секретаря - Килинчук Л.Л.,

захисника - Левітіна О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення по ч.1 ст.130 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає по АДРЕСА_1 , -

якому згідно ст.268 КУпАП роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 13.06.2019 року, о 07 годині 50 хвилин, на вул.Устенка м.Вільногірська Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем AUDI AЧ н/з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло), від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги 2.5 ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та показав, що 13.06.2019 року, приблизно о 7 год. ранку їхав на роботу, зупинили працівники поліції, попросили надати документи. Документи надав, після чого один з працівників поліції дістав ліхтарик та став світити ним в обличчя, після чого сказав, що у нього є підозра, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння та вживав амфетамін. Він цей факт заперечував, працівник поліції сказав, що треба їхати в лікарню для проходження огляду. Він погодився, сів в машину до працівників поліції та поїхали в сторону Вільногірської ЦМЛ. Майже доїхали до лікарні, коли працівник поліції повідомив, що у цій лікарні такі обстеження не проводять і треба їхати у м. Дніпро. Відмовився, оскільки треба було на роботу. Поїхали назад, працівники поліції привезли його до місця, де залишилася його машина та склали відносно нього протокол, після чого зупинили двох чоловіків, які у цьому протоколі розписалися.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що 13.06.2019 р., близько 07 години ранку їхав на роботу. Зупинили працівники поліції та попросили бути понятим, з чим погодився. Підійшов до машини працівників поліції, ОСОБА_4 стояв трохи осторонь, працівник поліції вимагав від нього документи, які посвідчують його особу, а також запропонував йому подивитися, у якому стані перебуває ОСОБА_5 Подивився на нього, але ніяких ознак сп`яніння не побачив, поводився він адекватно. В його присутності працівники поліції не ОСОБА_6 у тому, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Розписався в якомусь акті, який не читав та поїхав.

В судове засідання також неодноразово викликалися як свідки працівник поліції ОСОБА_7 та понятий ОСОБА_8 , які належним чином повідомлялися про місце і час розгляду справи судом, в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, а заходи процесуального примусу чинним КУпАП не передбачені, тому можливості виклику даних осіб судом вичерпані.

Згідно з листом № 12462с/41/19/03-20 -2019 від 17.07.2019 р. заступника начальника Департаменту ПП УПП в Дніпропетровській області Хорольського О., надати відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів окремих працівників управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП, які складали протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 174245 немає можливості, відеозйомка не проводилася ( а.с. 31).

Вислухавши ОСОБА_1 , свідка, захисника, який просить провадження по справі закрити за недоведеністю вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказами МОЗ, МВД 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. N 1103 (далі Порядок).

Так, згідно з п.4 р. І вказаної Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІ вказаної Інструкції.

Так, згідно з п.12 цього розділу, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з п.8 р.ІІ, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до п.9 р.ІІ, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно з п. 7 розділу ІІІ вказаної Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Згідно з п.п. 2,3,4,6,7 р.ІІ вищевказаного Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до

застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п. 8 вищевказаного Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох

свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у

якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від

огляду.

Виходячи з аналізу вказаних норм, огляд водіїв на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно у закладі охорони здоров`я з обов`язковим проведенням лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до вказаної Інструкції, а у разі відмови водія транспортного засобу від проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох

свідків складає протокол про адміністративне правопорушення,у

якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від

огляду.

Отже законодавством чітко визначено дії працівника правоохоронних органів у разі відмови порушника пройти необхідний медичний огляд та не дає іншого, альтернативного, порядку дій у такому випадку.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що є порушенням вимог п.2.9 «а» ПДР України, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, тобто диспозиція цієї норми має альтернативний характер і передбачає відповідальність за дії, які не є тотожними і полягають або у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або у відмові особи, яка керує транспортним засобом проходити огляд для виявлення ознак такого сп`яніння.

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, фіксація адміністративного правопорушення відбувається саме під час складення адміністративного протоколу, яким і визначаються межі судового розгляду по даній справі.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Разом з тим, в судовому засіданні ОСОБА_1 стверджує, що первісно погодився на проходження огляду в медичному закладі м.Вільногірськ, куди його і повезли працівники поліції і лише після того, як біля медичного закладу працівник поліції повідомив йому, що для проходження огляду треба поїхати у м. Дніпро, яке знаходиться на відставні близько 120 км від м. Вільногірська, у зв`язку з необхідністю явки на роботу у цей день, від проходження огляду він відмовився.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту неможливості проходження вказаного огляду в умовах медичного закладу м.Вільногірськ, а свідок ОСОБА_3 пояснив, що в його присутності працівники поліції будь-яких претензій ОСОБА_1 щодо перебування останнього в стані наркотичного сп`яніння не виказували, лише вимагали надати документи, які посвідчують його особу та звернули увагу свідка на стан ОСОБА_1 , однак ознак сп`яніння він у останнього не побачив.

Свідок ОСОБА_8 , який згідно з протоколом про адміністративне правопорушення також був свідком відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, неодноразово викликався для допиту в судовому засіданні, він належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи судом, однак в судові засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, а заходи процесуального примусу чинним КУпАП не передбачені, тому пояснення, які дані ним працівникам поліції, що містяться у матеріалах справи (а.с.3), суд не приймає у якості допустимого доказу по справі, оскільки безпосередньо судом ця особа допитана не була і можливість її допиту в суді вичерпана, а виходячи з принципу безпосередності судового розгляду, докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими та враховані при постановленні рішення судом, оскільки суд зобов`язаний обґрунтовувати своє рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Крім того, у порушення вимог вищевказаної Інструкції та Порядку, працівником поліції Варданяну О.С. не видавалося направлення для огляду на стан сп`яніння, фіксування працівниками поліції правопорушення за допомогою відеозаписувальних засобів не здійснювалося, відповідний запис з нагрудних камер поліцейських до протоколу не долучено, що в цілому викликає сумнів у тому, що обставини справи, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідають дійсності та унеможливлює перевірку судом тверджень ОСОБА_1 щодо вимушеності його відмови від проходження огляду, на що вказує останній в судовому засіданні.

При таких обставинах, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , суд не приймає у якості допустимого доказу по справі та відповідно до ст.62 Конституції України вищевказані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 слід тлумачити на його користь.

Таким чином, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснено працівником поліції з грубими порушеннями вищевказаних нормативних актів, його вина, що є обов`язком елементом суб`єктивної сторони правопорушення, у вчиненні інкримінованого йому діяння в судовому засіданні, поза розумним сумнівом не доведена, тому склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_9 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст. ст.40-1, п.1 ст.247, ст.ст.284 , 287, 289, 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Повідчення водія серії НОМЕР_2 повернути ОСОБА_1

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Суддя: підпис А.А.Борцова