Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
15.09.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці ДФС України Селеша О.Я., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Дудурича І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Дудурич І. В. в інтересах ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :
постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 лютого 2019 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , гр. України, приватний підприємець,
визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 146 676,42 грн. із конфіскацією цих товарів, а саме, виробів із пластику та металу, розчинників та сумішей для наукових лабораторних досліджень, вагою 430 кг.
Постановлено стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн..
В апеляційній скарзі адвокат Дудурич І. В. вказує на те, що постанова судді є незаконною, оскільки винесена на підставі неповно з`ясованих обставин та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що в порушення вимог ст. 285 КУпАП оскаржувана постанова не була надіслана ОСОБА_1 , і після неодноразового його адвоката Дудурича І. В. як представника останнього звернення до суду про отримання постанови, тільки 12.03.2019 ним була отримана її копія, що в свою чергу свідчить про порушення права ОСОБА_1 на апеляційне оскарження рішення суду, яке гарантується Конституцією України. Посилається на те, що суд не дав належної правової оцінки тому факту, що фірма Global Biomarketing Group, INC. USA придбала у фірми Kaltek Srl товар за ціною 4495 Євро, який перепродала фірмі Global Biomarketing Group Ukraine зі своєю націнкою за ціною 7142,03 доларів США, однак, при оформленні товаросупровідних документів для постанови товару фірма Kaltek Srl допустила помилку та зазначила відомості про покупця товару - Global Biomarketing Group Ukraine. Разом із тим, зазначає, що в доданих до протоколу доказах (документах, які містяться на аркушах справи № 54, 57, 58, 60, 64, 65, 70-73) зазначено, що їх переклад на українську мову зроблено перекладачем ОСОБА_2 , однак до вказаних документів не додано доказів, які б підтверджували кваліфікацію перекладача та факт попередження його про кримінальну відповідальність за завідомо неправильний переклад, що в свою чергу свідчить про неналежність та недопустимість указаних доказів (документів). Крім того, апелянт стверджує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки: ОСОБА_1 не є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення, так як відповідно до укладеного 31.08.2018 між ФОП ОСОБА_3 (експедитор) та ФОП ОСОБА_1 (перевізник) договору організації автомобільних перевезень ОСОБА_1 зобов`язаний лише перевіряти точність записів, що стосуються виключно характеристик вантажу, важливих для процесу його перевезення, і обов`язок щодо перевірки правильності відображення інших відомостей у документах у ОСОБА_1 був відсутній та взагалі не є можливим з огляду на те, що жодних брокерських послуг ОСОБА_1 не надає, відповідної освіти та ліцензії на здійснення даного виду діяльності не має, а тому, він не був та не міг бути уповноваженим на здійснення митних процедур при ввезенні товару на територію України, не знав та не повинен був знати про невідповідності у товаросупровідних документах та, відповідно, за родом виконуваних ним обов`язків водія не може та не повинен усвідомлювати відомості щодо змісту документів, які супроводжують ці товари; ОСОБА_1 не є власником товару, перевезення якого здійснював, а тому, жодного матеріального інтересу в приховуванні ціни чи інших обставин щодо товару в нього не було та не могло бути, що в свою чергу свідчить про відсутність у його діях мотиву та мети вчинення адміністративного правопорушення, тобто, не усвідомлюючи змісту інформації, зазначеної у документах, що супроводжували вантаж, ОСОБА_1 не міг усвідомлювати протиправний характер дій щодо переміщення товарів через митний кордон України, а також не міг передбачати шкідливі наслідки та бажати їх настання або свідомо допускати настання таких наслідків; у діях ОСОБА_1 відсутня й об`єктивна сторона правопорушення, так як відсутнє посягання на охоронюваний законом об`єкт, а саме, на встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, їх контроль і митне оформлення та стягування мита й інших платежів, за які митним законодавством встановлена відповідальність, що підтверджується тим, що при поданні документів під час проходження митного контролю ОСОБА_1 помилково, маючи два пакети документів, надав інспектору той пакет документів, в якому була зазначена більша ціна товару, тобто не надав документи, в яких була зазначена менша ціна товару при наявній можливості, що в свою чергу свідчить про відсутність ознак саме протиправності та винності у діях ОСОБА_1 .. Вважає, що прийнятим рішенням суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд, а також захист прав та інтересів судом, що передбачено ст. 55 Конституції України та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в судовому рішенні суд не вказав якими саме матеріалами справи підтверджується факт наявності саме спрямованих на порушення митних правил дій ОСОБА_1 , тобто виключив необережність як форму вини, однак, жодним чином не аргументував та не послався на конкретні докази, що призвели до констатації даного факту, при цьому, не давши будь-якого аналізу поясненням сторони захисту. Разом із тим, стверджує, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки ні ОСОБА_1 , ні він адвокат Дудурич І. В. як представник останнього, не були присутні під час проголошення оскаржуваної постанови, а про її наявність та зміст він дізнався 12.03.2019 під час отримання такої в суді першої інстанції, що підтверджується наявною в матеріалах справи відміткою. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, а також повернути ОСОБА_1 або представнику останнього вилучені товари вироби з пластику та металу, розчинники та суміші для наукових лабораторних досліджень вагою 430,9 кг. (брутто) вартістю 146 676,45 грн..
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Дудурича І. В., які підтримали доводи апеляційної скарги, представника Закарпатської митниці ДФС України Селеша О.Я., який судове рішення вважає законним та обґрунтованим і заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участі в розгляді справи і, при цьому, в матеріалах справи відсутні дані про те, що копія постанови була вручена або надіслана ОСОБА_1 у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП триденний строк. З матеріалів справи вбачається, що копія оскаржуваної постанови від 27.02.2019 направлена ОСОБА_1 та його представнику адвокату Дудуричу І. В. 15.03.2019, що підтверджується наявним у матеріалах справи супровідним листом (а. с. 134) і, при цьому, в матеріалах справи відсутні дані про отримання ОСОБА_1 копії постанови, а з наявної на форзаці справи розписки адвоката Дудурича І. В. вбачається, що копію постанови він отримав 12.03.2019, що у свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження є слушними.
Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 та його представнику адвокату Дудуричу І. В. своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження, визнаються поважними, у зв`язку із чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, строк поновлюється.
Статтею 458 МК України порушення митних правил визначається, як адміністративне правопорушення, котре являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій із товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до ст. 483 МК України адміністративна відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Апеляційний суд вважає, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 483 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам.
Викладені в протоколі обставини підтверджуються й даними, що містяться в наявних у матеріалах справи акті проведення огляду (переглогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 12.09.2018, CMR б/н від 04.09.2018, інвойсі № 223 від 25.07.2018, інвойсі № 227 від 31.07.2018, експортній декларації митних органів Італії № 18ITQUC010010710T8 від 10.09.2018, описі предметів від 12.09.2018, відповідно до якого загальна вартість безпосередніх предметів порушення митних правил становить 146 676,42 грн., доповідній записці головного державного інспектора ВОР № 1 УПМП та МВ Стецюнича ОСОБА_4 , поясненнях ОСОБА_1 від 13.09.2018.
Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів України, як підстави для його переміщення підроблених документів, що містять неправдиві дані щодо найменування продавця та вартості товару.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор ОСОБА_5 , який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказували ОСОБА_1 та його представник адвокат Дудурич І. В. у ході її розгляду.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор Стецюнич Р. ОСОБА_6 . при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не дав належної правової оцінки тому факту, що фірма Global Biomarketing Group, INC. USA придбала у фірми Kaltek Srl товар за ціною 4495 Євро, який перепродала фірмі Global Biomarketing Group Ukraine зі своєю націнкою за ціною 7142,03 доларів США, однак, при оформленні товаросупровідних документів для постанови товару фірма Kaltek Srl допустила помилку та зазначила відомості про покупця товару - Global Biomarketing Group Ukraine, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 при переміщенні товарів через митний кордон дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів України, як підстави для його переміщення підроблених документів, що містять неправдиві дані щодо найменування продавця та вартості товару.
Як такі, що не спростовують висновку суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення, апеляційний суд не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що в доданих до протоколу доказах (документах, які містяться на аркушах справи № 54, 57, 58, 60, 64, 65, 70-73) зазначено, що їх переклад на українську мову зроблено перекладачем ОСОБА_2 , однак до вказаних документів не додано доказів, які б підтверджували кваліфікацію перекладача та факт попередження його про кримінальну відповідальність за завідомо неправильний переклад, що в свою чергу свідчить про неналежність та недопустимість указаних доказів (документів). При оцінці вказаних доводів, апеляційний суд враховує те, що в ході апеляційного розгляду справи не встановлено даних, які б свідчили про те, що переклад вказаних документів є неправильним, і на такі дані не посилалася сторона захисту.
Із вищенаведених підстав, як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовані наявними в матеріалах справи й вищезгаданими доказами, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки: ОСОБА_1 не є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення, так як відповідно до укладеного 31.08.2018 між ФОП ОСОБА_3 (експедитор) та ФОП ОСОБА_1 (перевізник) договору організації автомобільних перевезень ОСОБА_1 зобов`язаний лише перевіряти точність записів, що стосуються виключно характеристик вантажу, важливих для процесу його перевезення, і обов`язок щодо перевірки правильності відображення інших відомостей у документах у ОСОБА_1 був відсутній та взагалі не є можливим з огляду на те, що жодних брокерських послуг ОСОБА_1 не надає, відповідної освіти та ліцензії на здійснення даного виду діяльності не має, а тому, він не був та не міг бути уповноваженим на здійснення митних процедур при ввезенні товару на митну територію України, не знав та не повинен був знати про невідповідності у товаросупровідних документах та, відповідно, за родом виконуваних ним обов`язків водія не може та не повинен усвідомлювати відомості щодо змісту документів, які супроводжують ці товари; ОСОБА_1 не є власником товару, перевезення якого здійснював, а тому, жодного матеріального інтересу в приховуванні ціни чи інших обставин щодо товару в нього не було та не могло бути, що в свою чергу свідчить про відсутність у його діях мотиву та мети вчинення адміністративного правопорушення, тобто, не усвідомлюючи змісту інформації, зазначеної у документах, що супроводжували вантаж, ОСОБА_1 не міг усвідомлювати протиправний характер дій щодо переміщення товарів через митний кордон України, а також не міг передбачати шкідливі наслідки та бажати їх настання або свідомо допускати настання таких наслідків; у діях ОСОБА_1 відсутня й об`єктивна сторона правопорушення, так як відсутнє посягання на охоронюваний законом об`єкт, а саме, на встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, їх контроль і митне оформлення та стягування мита й інших платежів, за які митним законодавством встановлена відповідальність, що підтверджується тим, що при поданні документів під час проходження митного контролю ОСОБА_1 помилково, маючи два пакети документів, надав інспектору той пакет документів, в якому була зазначена більша ціна товару, тобто не надав документи, в яких була зазначена менша ціна товару при наявній можливості, що в свою чергу свідчить про відсутність ознак саме протиправності та винності в діях ОСОБА_1 .. Разом із тим, як такі, що не підтверджені жодними доказами та повністю спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, а також не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що прийнятим рішенням суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд, а також захист прав та інтересів судом, що передбачено ст. 55 Конституції України та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в судовому рішенні суд не вказав якими саме матеріалами справи підтверджується факт наявності саме спрямованих на порушення митних правил дій ОСОБА_1 , тобто виключив необережність як форму вини, однак, жодним чином не аргументував та не послався на конкретні докази, що призвели до констатації даного факту, при цьому, не давши будь-якого аналізу поясненням сторони захисту. Відхиляючи вказані доводи апеляційний суд враховує те, що передбачене ч. 1 ст. 483 МК України порушення митних правил характеризується як умислом, так і необережністю.
Разом із тим, відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд враховує і роз`яснення, які містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» із змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 8, про те, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. Підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів. Незаконно одержаними слід визнавати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку. Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що наведені в апеляційній скарзі доводи спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за порушення ним митних правил.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Окрім того, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника й застосував щодо ОСОБА_1 вид та розмір стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 483 МК України, врахувавши належні докази про вартість товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, які ніким не оспорювалися, належним чином умотивувавши судове рішення, а тому накладене на ОСОБА_1 стягнення є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, який вину не визнає та не кається у вчиненому, є справедливим і таким, що відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.
За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо; що стороною захисту не заявлялось будь-яких клопотань про приєднання або витребування доказів по справі, про призначення експертизи, тощо, які б спростовували висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення чи свідчили б про малозначність такого.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
поновити представнику ОСОБА_1 адвокату Дудуричу І. В., строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Дудурич І. В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан