Справа № 390/1025/19
Провадження № 3/390/383/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2019 року. Суддя Кіровоградського районного суду Кіровоградської області Бойко І.А., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.156 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Кіровоградського районного суду Кіровоградської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 575624 від 24.06.2019 року, згідно якого ОСОБА_1 ставиться в провину те, що вона 24.06.2019 року, близько 13.00 год. здійснила продаж пляшки пива «Оболонь» світле, ємністю 0,5 літрів за гроші в сумі 16 грн. 50 коп. з магазину, який розташований в АДРЕСА_2 Карлівка, АДРЕСА_3 , без наявності ліцензії.

ОСОБА_1 до суду не з`явилась, від неї до суду надійшли письмові пояснення, в яких вона вину заперечила, оскільки вона 24.06.2019 року в магазині в АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , тимчасово підміняла продавця, яка перебувала в лікарні. В трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 вона не перебуває, просила розгляд справи проводити без її участі.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення долучено фотознімки покупця з певним товаром, копією його паспорта, дозвільна документація на здійснення роздрібної торгівлі ФОП ОСОБА_2 .

Положеннями ч.1 ст.156 КУпАП визначено адміністративну відповідальність за роздрібну або оптову, включаючи імпорт або експорт, торгівлю спиртом етиловим, коньячним або плодовим або роздрібну торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами без наявності ліцензії (якщо необхідність одержання такої ліцензії встановлена законом) або без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

До вказаного протоколу не долучені докази того, що ОСОБА_1 є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, а саме: документи підтвердження, що вона є працівником торгівлі, громадського харчування, або суб`єктом підприємницької діяльності в цій галузі, натомість, згідно дозвільних документів, долучених до протоколу, фізичною особою-підприємцем, якій надано права здійснювати торгівлю у вказаному магазині є ОСОБА_2

Докази належності відпускаємих товарів до певної групи товарів: тютюнових та алкогольних, продаж яких дозволяється лише при наявності ліцензії або марок акцизного податку до протоколу також не долучені.

Крім того, у протоколі відсутні твердження про характер торгівлі (роздрібна, оптова тощо), що ставиться у провину ОСОБА_1 , тобто зміст правопорушення конкретно і належно не викладено.

Крім того, санкція ч.1 ст.156 КпАП України передбачає обов`язкове додаткове адміністративне стягнення у виді конфіскації предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Разом з тим, в протоколі зазначено, що речі, для тимчасового зберігання не вилучались. Проте згідно, вимог ч.1 ст.265 КУпАП речі, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час огляду речей, вилучаються посадовими особами відповідних державних органів.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі Ушаков та Ушакова проти України від 18 червня 2015 року суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі конвенції не у всіх справах неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження). У випадку, коли вся чи значна частина інформації щодо подій, про якій йдеться, відомо виключно органам влади, тягар доведення можна вважати покладеним на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення в аспекті ст.3 конвенції.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому суд зобов`язаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України» від 30.10.2014 року (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За викладених обставин, оскільки суть та обов`язкові ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, належно не викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.33, 265, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.156 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, відносно якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя