КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №365/240/19Головуючий у І інстанції: Хижний Р.В.
Провадження №33/824/2718/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника Педика Івана Віталійовича на постанову Згурівського районного суду Київської області від 10 червня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Згурівського районного суду Київської області від 10 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, в яких просять оскаржувану постанову суду скасувати через порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог посилаються на те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений з порушенням встановленого законом порядку.

Зокрема, огляд ОСОБА_1 на місці працівниками поліції проводився за допомогою приладу «Drager Alcotest-6810», який не входить до переліку технічних засобів, які дозволені до застосування МОЗ та Держпоживстандартом, а також відсутній в державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення. Крім того, працівниками поліції не надано доказів проведення вчасного калібрування зазначеного технічного засобу. Тому вважають результати такого огляду недійсними.

Також захисник зазначає, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами його огляду на стан сп`яніння, оскільки не вживав алкоголь. Їхати до лікарні він також відмовився, оскільки бажав пройти огляд у встановленому законом порядку на місці події.

За доводами апелянтів, суд першої інстанції також необґрунтовано прийшов до висновку про належність мотоблока до категорії транспортних засобів в розумінні п.1.10 ПДР України, оскільки відповідно до діючого законодавства мотоблок призначений для обробки землі, не підлягає реєстрації як транспортний засіб і для керування ним не потрібно посвідчення водія або тракториста. При цьому протокол про адміністративне правопорушення не містить точної назви мотоблоку та дати вчинення ОСОБА_1 правопорушення, що свідчить про його незаконність.

За наслідком апеляційного розгляду просять постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_4, проаналізувавши апеляційні доводи, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він, 09.05.2019 року о 09 год. 23 хв. по вул. Польова поблизу будинку №17 в с. Стара Оржиця Згурівського району Київської області, керував мотоблоком в стані алкогольного сп`яніння.

Суддя прийшов до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя розглянув справу у відповідності до положень ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи про адміністративне правопорушення, а тому обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення п.2.9а ПДР України.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд обґрунтував: даними протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за порушення п.2.9а Правил дорожнього руху, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та містить пояснення порушника «згоден», що свідчить про визнання водієм факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; даними тесту приладу «Drager Alcotest-6810», результатами якого визначено наявність в організмі ОСОБА_1 алкоголю (1,69‰); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, в якому ОСОБА_1 у відповідній графі «з результатами згоден» поставив свій особистий підпис; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Із дослідженого відеозапису вбачається, що перевірка ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводилась в присутності двох свідків. При цьому, поліцейським було оголошено дату і час проходження такого огляду, а також роз`ясненого процедуру використання спеціального технічного засобу. Також працівником поліції ОСОБА_1 було роз`яснено його право повторно пройти тест на стан алкогольного сп`яніння у разі його незгоди з результатами в медичному закладі, однак він відмовився їхати будь-куди і зазначив, що погоджується з попереднім результатом огляду.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апеляційних скарг про недопустимість як доказу даних результату тесту на стан алкогольного сп`яніння, оскільки всі види газоаналізаторів «Drager Alcotest» зареєстровані на території України відповідно до свідоцтва №14455/ 2014 , строк дії якого є необмеженим, та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року №1529, що свідчить про правомірність використання приладу «Drager Alcotest-6810» працівниками поліції під час виконання своїх службових обов`язків.

Крім того, той факт, що інкриміноване правопорушення мало місце 09 травня 2019 року, не заперечується самим ОСОБА_1 , зафіксовано на відеозаписах події, наданих поліцейськими, і в поясненнях свідків, які містять в матеріалах справи та були допитані судом першої інстанції. Відповідно не зазначення поліцейськими даних про рік вчинення правопорушення в фабулі протоколу не є істотним порушенням вимог КУпАП, яке б вказувало та недопустимість протоколу в цілому.

Суд апеляційної інстанції також вважає необґрунтованими апеляційні доводи про те, що ОСОБА_1 не може нести відповідальність за порушення п.2.9.а ПДР, оскільки мотоблок не є транспортним засобом.

Відповідно до п.1.10 ПДР України транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , керуючи мотоблоком з причепом, рухався по дорозі, він був учасником дорожнього руху, а тому зобов`язаний керуватись Правилами дорожнього руху України.

Оскільки наявними в матеріалах справи доказами доводиться, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, його обґрунтовано та на законних підставах притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону. З огляду на те, що рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_4 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Згурівського районного суду Київської області від 10 червня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_4 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз