ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/989/19 Справа № 212/3511/19 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2019 року, ОСОБА_1 в изнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384 гривні 20 копійок судового збору.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 , 15 квітня 2019 року о 22 годині 46 хвилин у м. Кривому Розі, по вул. Бучми біля будинку 34, керував транспортним засобом Фольксваген Туарег державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля з використанням технічного засобу «Драгер» на місці та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження закрити за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначає, що постанова є незаконною та такою, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 і тому підлягає скасуванню.

Вказує, що судом першої інстанції не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, співробітниками поліції порушено порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення та порушені положення Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/7357, та інших Інструкцій від 07.11.2015 року №1395, №1376 від 06.11.2015 року.

Вважає, що судом першої інстанції були порушені права та інтереси ОСОБА_1 тим, що судом не допитані свідки, які заявлялись його адвокатом, а пояснення свідків, які містяться в матеріалах адміністративної справи, не можна брати до уваги без особистої присутності цих свідків в судовому засіданні - що є порушення права особи на захист та є підставою для визнання оскаржуваної постанови незаконною та її скасування.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Зокрема, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винні дії ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серія ОБ № 159543 від 15 квітня 2019 року, в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 , 15 квітня 2019 року о 22 годині 46 хвилин у м. Кривому Розі, по вул..Бучми біля будинку 34, керував транспортним засобом Фольксваген Туарег державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля з використанням технічного засобу «Драгер» на місці та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану від 15.04.2019 року, де зазначено, що ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я не доставлявся;

- рапортом інспектора взводу 1 роти 2 батальйону 2 полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП сержанта поліції Руденко М.В., в якому він доповідає, що під час несення служби ним був зупинений автомобіль Фольксваген Туарег державний номер НОМЕР_1 , підчас спілкування з водієм ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, почервоніння очей, нечітка мова). Воію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі, на що останній відмовився в присутності двох свідків;

- поясненнями двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку;

- відеозаписом з боді-камер співробітників поліції з місця події, де також зафіксований факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про наявність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що працівниками поліції не дотримано положень відповідних Інструкцій, ЗУ «Про Національну поліцію», спростовуються вищенаведеними доказами, документально підтвердженими, включаючи відеозапис з боді-камери співробітника поліції, яке не викликає сумніву в його достовірності.

Наявні у справі докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду та обґрунтовано визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що співробітником патрульної поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено ряд вимог розгляду адміністративних справи відповідної категорії, є безпідставними та спростовуються наявністю необхідних, належно оформлених і приєднаних до справи матеріалів, які складені у відповідності з вимогами діючих нормативних документів, та підтверджують порушення саме апелянтом вимог п. 2.5 ПДР.

Доводи апелянта стосовно того, що суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення з допитом ОСОБА_1 , що не відповідає дійсності, є безпідставними та такими, що не заслуговують уваги.

Як вбачається з матеріалів, ОСОБА_1 викликався до суду неодноразово, його посилання на те, що в період з 04.07.2019 року по 15.07.2019 року включно він перебував у лікарні та не мав можливості особисто надавати пояснення в судовому засіданні, не заслуговують на увагу. Судові засідання судом першої інстанції призначались також в інший період.

Також слід зазначити, що адвокат Морозов Є.Є. до суду першої інстанції подавав клопотання про закриття адміністративної справи у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. Доводи в зазначеному клопотанні, які розглянуті судом першої інстанції та яким надана оцінка, є ідентичними доводам апеляційної скарги, тому апеляційний суд сприймає вказану поведінку як спробу уникнути покарання за вчинення адміністративного правопорушення.

Слід також відзначити, що і Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їх судового провадження.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження по справі, як про те ставиться питання в апеляційній скарзі.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність.

За таких обставин, постанова судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2019 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко