ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №648/1555/19 Суддя 1-ї інстанції: Кусік І.В.
Провадження № 33/819/361/19 Суддя 2-ї інстанції Коломієць Н.О.
Категорія: 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2019 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Коломієць Н.О. при секретарі Ткаченко А.К., з участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130, 124 КУпАП - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Лемешка О.В., потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої - адвоката Ігнатова Д.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 13.06.2019 року

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, визнано винним у скоєні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 10 200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 384,20 грн.

Суд встановив, що 09 травня 2019 року о 02.10 год., в с. Станіслав Білозерського району Херсонської області, вул. Свободи ОСОБА_1 керував автомобілем Форд Транзіт, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, незв`язна мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Окрім того, 09 травня 2019 року о 02.10 год., в с. Станіслав Білозерського району Херсонської області, вул. Свободи, ОСОБА_1 керував автомобілем Форд Транзіт, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль FORD KUGA, державний номерний НОМЕР_2 . При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі, поданій 08.08.2019 року ОСОБА_1 зазначає, що розглянувши справу без його участі суд порушив його право на захист, крім того при розгляді справи судом першої інстанції не з`ясовані всі фактичні обставини справи, що мають значення для її вирішення, у зв`язку із чим просить постанову суду в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП скасувати, а провадження в цій частині закрити, посилаючись на невинуватість у вчиненні правопорушення.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що справу розглянуто без нього, постанова йому не була вручена, а отримав він її лише 05.08.2019 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість винесеної постанови, заслухавши особу, притягнуту до адміністративної відповідальності, його захисника, потерпілу ОСОБА_3 та її представника адвоката Ігнатова Д.І., заслухавши показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу.

Із матеріалів справи вбачається, що 13.06. 2019 року постанова суду ухвалена без участі ОСОБА_1

Копію постанови направлено поштою та згідно поштового повідомлення вручити ОСОБА_1 поштове відправлення не виявилось можливим через його тимчасову відсутність (а.с. 30).

Копію ухвали отримано ОСОБА_1 05.08.2019 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

Зважаючи на викладене, а також з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, причини пропуску строку на апеляційне оскарження слід визнати поважними та поновити його із зазначених підстав.

Оцінюючи доводи апелянта про порушення судом вимог ст. 268 КУпАП через здійснення судового розгляду у його відсутності, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідальність за надання правдивої інформації про адресу проживання або адресу, на яку особу можна інформувати про перебіг подій по справі, повністю лежить на порушнику. Надання неправдивої інформації слід розглядати, як намагання у майбутньому використати цю обставину для уникнення відповідальності за справою.

Як вбачається з матеріалів справи при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вказав адресу проживання - АДРЕСА_1 .

Крім того, цю ж адресу ОСОБА_1 вказав працівникам поліції як адресу свого проживання при складанні схеми ДТП. Справжність цих відомостей ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом (а.с.3).

Як з`ясувалось під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 вказав працівникам поліції адресу своєї матері. При цьому, інших засобів зв`язків з ним, окрім цієї адреси, не повідомив.

Як встановлено апеляційним судом саме за цією адресою ОСОБА_1 отримав копії протоколів у справах про адміністративні правопорушення, отже мав можливість слідкувати за поштовою кореспонденцією, яка йому надсилалась.

Разом з цим, з матеріалів справи слідує, що судом першої інстанції справа була призначена до розгляду на 30.05.2019 року. Повістка була направлена судом за місцем проживання, вказаним ОСОБА_1 , однак повернута на адресу суду з відміткою «не знайдений» (а.с.14)

Повістка про розгляд справи 13.06.2019 року також повернута на адресу суду з відміткою «виїхав» (а.с.26).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що протягом травня-серпня 2019 року дійсно не був присутній в с. Станіславі, оскільки виїхав в Одеську область.

При цьому він не повідомляв суд про тимчасову зміну місця свого проживання.

Таким чином, вини суду в тому, що вручити судові повістки ОСОБА_1 не виявилось можливим, немає, оскільки суд першої інстанції вжив всіх можливих засобів для того, щоб в належний спосіб сповістити правопорушника про час та місце розгляду справи за адресою, яку останній повідомив як адресу місця проживання.

Інших засобів зв`язку з ним ОСОБА_1 суду не повідомив.

Наведене свідчить про вичерпання судом першої інстанції процесуальних можливостей провести судовий розгляд справи за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та, на думку апеляційного суду не є порушенням вимог ст.268 КУпАП, які б стали підставою для скасування постанови.

Інші доводи апеляційної скарги перевірені апеляційним судом під час апеляційного розгляду і не містять посилань, які б вказували на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, які є підставою для її скасування.

Зокрема ОСОБА_1 апеляційним судом надано можливість доводити свою невинуватість, подавати докази на обґрунтування заявлених апеляційних вимог.

З метою забезпечення змагальності сторін всі заявлені ОСОБА_1 клопотання під час апеляційного розгляду були задоволені та всі подані ним докази були безпосередньо досліджені судом апеляційної інстанції.

Оцінивши надані сторонами докази в сукупності, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5. ПДР, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та у порушенні вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху, що передбачає обов`язок водія під час руху транспортного засобу заднім ходом не створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху законним та обґрунтованим, та таким, що підтверджується зібраними у справі та перевіреними судом доказами, зокрема протоколами про адміністративні правопорушення № 091592 серії ОБ, 023880 серії БД від 09.05.2019 року, схемою дорожньо-транспортної пригоди, показаннями потерпілої ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , даними в суді апеляційної інстанції, показаннями свідка ОСОБА_8 , даними в суді першої інстанції.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 показав, що не керував автомобілем ФОРД Транзіт д.н.з НОМЕР_1 ні у стані сп`яніння, ні тверезим, оскільки приблизно о 00: 20 год. години припарковав цей автомобіль поруч з кафе «Мальва», після чого зайшов у кафе та перебував в компанії приятелів, де розпивав спиртні напої, попередньо домовившись із знайомим, щоб той приїхав по нього. Близько 2 години один з відвідувачів закладу розповів йому, яка бачив, що належний йому автомобіль покотився по уклону та зіткнувся з автомобілем ОСОБА_3

Апеляційний суд критично оцінює ці показання і розцінює їх як прагнення уникнути відповідальності, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_3 , яка в суді апеляційної інстанції показала, що 09.05.2019 року близько 2 годин під`їхала до кафе «Мальва» на своєму автомобілі FORD KUGA, державний номерний НОМЕР_2 та зупинилась на лівому боці узбіччя, вийшла з автомобіля. Через деякий час повернулась разом з ОСОБА_4 , сіла за кермо та не встигла почати рух як відчула удар в правий бік свого автомобіля, після чого вийшла з авто та побачила, що автомобіль ФОРД ТРАНЗІТ , за кермом якого знаходився ОСОБА_1 врізався у її авто. ОСОБА_1 також вийшов з автомобіля, тримаючи в руках пляшку пива об`ємом 0.5 літра з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Після чого, не домовившись про добровільне відшкодування ОСОБА_1 завданої шкоди, викликала поліцію. Згодом при складанні протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 відмовився від підпису та дачі будь-яких пояснень, а також від проходження огляду або медичного освідування на стан сп`яніння.

Аналогічні показання дала в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 , яка разом з ОСОБА_3 перебувала в салоні автомобіля FORD KUGA в момент зіткнення та безпосередньо бачила ОСОБА_1 за кермом автомобіля ФОРД ТРАНЗІТ , який рухаючись заднім ходом, зіткнувся з їхнім автомобілем, після чого ОСОБА_1 вийшов із-за керма з пляшкою пива у руках та явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_8 , будучи допитаною в суді першої інстанції в якості свідка підтвердила свої письмові пояснення, надані працівникам поліції на місці пригоди про те, що 09.05.2019 року близько 2 годин знаходилась з подругами біля кафе «Мальва» в с. Станіславі та була очевидцем, як водій автомобіля ФОРД ТРАНЗІТ номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння сів за кермо та почав рух заднім ходом, скоївши наїзд на автомобіль FORD KUGA, припаркований на узбіччі. Після цього, вийшов з автомобіля, тримаючи в руках пляшку пива. Згодом при складанні протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 відмовився від підпису та дачі будь-яких пояснень, а також від проходження огляду або медичного освідування на стан сп`яніння.

Свідок ОСОБА_5 в апеляційному суді підтвердив, що на місці пригоди працівники поліції складали протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 . однак ОСОБА_1 відмовлявся від підпису в них. В присутності свідка ОСОБА_1 працівники поліції пропонували пройти медичний огляд на стан сп`яніння, однак останній категорично відмовився. Свідок впевнено стверджує про це, оскільки сам декілька разів наполягав, щоб працівники поліції провели огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 був очевидно нетверезим, поводився зухвало, виражався нецензурною лайкою, однак ОСОБА_1 від проходження огляду категорично відмовлявся.

Таким чином, очевидці події прямо вказують на ОСОБА_1 як особу, який керував транспортним засобом та здійснив зіткнення з автомобілем автомобілі FORD KUGA, державний номерний НОМЕР_2 , при цьому перебував за кермом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився.

Показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , які підтвердили в суді апеляційної інстанції версію ОСОБА_1 , суд оцінює критично та визнає ці показання неправдивими, оскільки вони суперечать всім зібраним у справі наведеним вище доказам.

При цьому, суд звертає увагу на те, що така версія перебігу подій з`явилась у ОСОБА_1 вже у серпні 2019 року після звернення за правовою допомогою. При складанні відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення 09.05.2019 року та схеми ДТП, яка засвідчена його підписом, ОСОБА_1 про ці обставини працівникам поліції не повідомляв, як і не надсилав до суду письмові заперечення проти протоколів з такими поясненнями, що було б логічною поведінкою особи, яка прагне встановити істину та довести свою невинуватість.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що ця версія вигадана ОСОБА_1 лише на стадії апеляційного оскарження постанови суду з метою уникнути відповідальності.

Посилання захисника на відсутність в матеріалах направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для виявлення ознак алкогольного сп`яніння як на підставу його невинуватості, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 9.11.2015 року таке направлення видається у разі згоди водія пройти медичне обстеження. Натомість, показаннями потерпілої ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 підтверджено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду. Більш того, він не заперечував факту вживання ним алкогольних напоїв, хоча і стверджував, що не сідав за кермо у нетверезому стані.

На підставі вищенаведеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції дотримано вимоги діючого законодавства, доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що спростовуються зібраними у справі доказами.

При накладенні адміністративного стягнення суд врахував характер вчиненого правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність та обґрунтовано призначив ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Таким чином, постанова суду є законною та обґрунтованою, отже підстави для закриття провадження у справі, на час апеляційного розгляду, відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Білозерського районного суду Херсонської області від 13.06.2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 13.06.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського апеляційного суду підпис Н.О.Коломієць

З оригіналом згідно:

Суддя Н.О.Коломієць