Справа № 428/6353/19
Провадження № 33/810/148/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Руденко В.В., за участі:

особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шурхна К.А.

розглянувши «16» вересня 2019 року у відкритому судовому засіданні у приміщенні Луганського апеляційного суду у місті Сєвєродонецьк Луганської області апеляційну скаргу адвоката Шурхна К.А. в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , видано 29.04.2010 ВРЕР ДАІ м.Луганськ, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 серпня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП,-

В с т а н о в и в :

Постановою судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 12 серпня 2019 року громадянина ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строк на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 384 грн. 20 коп.

У постанові суду зазначено, що 26.05.2019 року о 04 годині 18 хвилині в м.Сєвєродонецьку по вул.Космонавтів,24, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DACIA LOGAN, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції адвокатом Шурхно К.А., що діє в інтересах особи, що притягається до відповідальності, ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.08.2019 року, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, адвокат зазначив, що судом було порушено п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», де звертається увага суддів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Зазначив, що в постанові не зазначені пояснення будь-яких осіб про те, що в їх присутності у ОСОБА_1 при первинному огляді встановлено огляді встановлені ознаки сп`яніння, перелічені в п.4 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», або ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці його зупинки. Тому судом не перевірено, чи перебував ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння чи ні, чи виконанні патрульними дії, передбачені Інструкцією, та в першу чергу, керував ОСОБА_1 транспортним засобом перед тим, як був зупинений працівниками поліції, чи були підстави для його направлення на огляд до медичного закладу. Вказує що, на підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 судом досліджено відеозапис з нагрудних камер поліцейських, однак на відео зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 на вимогу поліцейського, що є неприпустимим в разі виявлення ознак сп`яніння у водія. Вважає, що така вимога дає підстави поставити під сумів достатність підстав у працівників поліції вважати, що ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння та проведення всіх дій щодо виявлення ознак сп`яніння.

Разом з тим апелянт вказує, що судом першої інстанції проігнороване його клопотання про виклик та допит у судовому засіданні патрульної поліцейської ОСОБА_6 , яка склала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 Вважає, що пояснення даної особи є вкрай важливими для прийняття рішення у справі щодо підстав зупинки транспортного засобу, підстав направлення на медичний огляд ОСОБА_1

Адвокат зауважує на тому що, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно матеріалів справи не складалось, з ним ОСОБА_1 не ознайомлювався, в зв`язку з чим, вважає, що направлення на проходження медичного огляду здійснене в спосіб не передбачений законодавством, а відтак проходження ОСОБА_1 медичного огляду на стан сп`яніння не можна вважати таким, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, зазначає, що на увагу суду стороною захисту зверталась увага про те, що проведення вказаного медичного огляду щодо ОСОБА_1 не відповідає дійсності (на відеозапису зі нагрудних камер поліцейських не зафіксовані певні дії, які містяться в зазначеному акті).

Апелянт наголошує, на тому, що медичний огляд ОСОБА_1 в медичному закладі фактично звівся до використання технічного засобу (в Акті не зазначено який технічний засіб) для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі. Дії зазначені в розділах 13-17 Акту, фактично не проводились: не вимірювався пульс, тиск, вегетативно-судинні реакції не вивчались, не вивчалась рухова сфера, пози Ромберга не застосовувались, тощо. Таким чином вважає, що медичний огляд ОСОБА_1 проведений неналежним чином та не в повному обсязі, що призвело до складання невірного висновку щодо результатів медичного огляду.

Разом з тим вказує, що в судовому засіданні ним зверталась увага суду й на те, що згідно встановленого зразка Акту, в п.18 повинно бути зазначено: час обстеження, назва спеціального технічного засобу, за наявності, його номер, дата останньої повірки, результат обстеження. Однак такі данні в Акті щодо ОСОБА_1 не зазначені, зазначено лише відсотковий показник без зазначення технічного засобу, який застосовувався, його номеру, дати останньої повірки, що не дає можливість ідентифікувати такий пристрій та позбавило сторону захисту поставити під сумнів відповідні показники. Таким чином вважає, що в закладі охорони здоров`я висновок про стан алкогольного сп`яніння зроблений на підставі поверхневих, необ`єктивних даних, тобто такий висновок, є недопустимим доказом.

Також звертає увагу на те, що в зв`язку з тим, що інспектором УПП не були виконані вимоги ст.265-2 КУпАП про відсторонення від керування транспортним засобом особи, що знаходилась у стані алкогольного сп`яніння, шляхом затримання цього транспортного засобу, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , Акт та Висновок самі по собі не можуть бути визнані достатніми та допустимими доказами наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Шурхно К.А. та Миронюк П.А. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі, на підстав п.п.1,7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

При цьому ОСОБА_1 суду пояснив, що він дійсно давав згоду працівникам поліції на проходження медичного обстеження на стан алкогольного сп`яніння у закладах охорони здоров`я та погоджується з актом медичного огляду, яким у нього було встановлено 0,92% алкоголю. Між тим стверджує, що він не вживав алкогольних напоїв, а лише полоскав горло спиртовим розчином. Про це він казав працівникам поліції, але письмових пояснень з цього приводу не давав. З притягненням його до адміністративного відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП він згоден.

Вислухавши пояснення захисника та особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , дослідивши матеріалі справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та про наявність підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, для закриття провадження у справі, апеляційний суд дійшов до наступного.

Як вбачається з оскаржуваної постанови суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, а саме: на протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 142097 від 26.05.2019 року; копію акту медичного огляду №411 від 26.05.2019 року щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №411 від 26.05.2019 року; DVD-диск з записами нагрудних камер патрульних поліцейських під час зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Зокрема, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 142097 від 26.05.2019 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3), він 26.05.2019 року о 04 годині 18 хвилині в м. Сєвєродонецьку по вул. Космонавтів, 24, керував транспортним засобом DACIA LOGAN, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня».

При цьому, як зазначено у протоколі сам водій ОСОБА_1 відмовився від будь-яких пояснень.

Стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 також об`єктивно підтверджується висновком КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» №411 від 26.05.2019 року (а.с.4) та актом щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, згідно якого у ОСОБА_1 у медичному закладі охорони здоров`я о 4 годині 45 хвилин виявлено - 0,93% алкоголю та о 5 годині 5 хвилин - 0,92% алкоголю (а.с.34).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції були відтворені відеозаписи з нагрудних камер спостереження працівників патрульної поліції, які містяться у чотирнадцяти файлах на DVD диску, долученого до матеріалів справи (а.с.9).

З відео файлу № від 26.05.2019 з часом зйомки 04:18:51 - 04:22:54 вбачається, що службовий автомобіль працівників патрульної поліції зупинив транспортний засіб DACIA LOGAN, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який повертаючи з вул. Вілєсова на просп. Космонавтів не включив сигнал повороту чим порушив ч.2 ст.122 КУпАП. В ході бесіди у патрульного поліцейського виникли сумніви, щодо перебування ОСОБА_1 у тверезому стані, та запропонувала йому пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у медичному закладі. Водій відмовився від проходження медогляду на місці та висловив бажання поїхати до медичного закладу.

Після цього, як вбачається з відео файлів № від 26.05.2019 з часом зйомки 04:36:06 - 04:39:19, № від 26.05.2019 з часом зйомки 04:45:10 - 04:51:35, № від 26.05.2019 з часом зйомки 05:02:25 - 05:05:10, № від 26.05.2019 з часом зйомки 05:50:26 - 05:59:43 ОСОБА_1 на службовому автомобілі поліцейських було доставлено до медичного закладу та після проведення медичного огляду, який дав позитивний результат на стан алкогольного сп`яніння, стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП та правопорушнику було роз`яснено зміст протоколу.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено в роз`яснюючих положеннях, які містяться в абзацах третьому та четвертому пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 № 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008) керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 серпня 2019 року, чим порушив вимоги п.2.9 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому апеляційний суд вважає неспроможною версію водія ОСОБА_1 про те, що він не вживав алкогольних напоїв, а керував транспортним засобом із наслідками полоскання горла спиртовим розчином, оскільки така версія об`єктивно не підтверджується матеріалами справи та спростовується протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 142097 від 26.05.2019 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3), згідно якого ОСОБА_1 відмовився давати будь-які пояснення патрульним поліцейським, а також актом медичного огляду особи на стан алкогольного сп`яніння (а.с.34), під час проведення якого ОСОБА_1 підтвердив лікарю про вживання ним алкоголю.

До того ж суд апеляційної інстанції вважає, що дії працівників поліції щодо дотримання процедури проведення медичного огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в повній мірі відповідають пунктам 2, 6, 7 розділу 1, пункту 9 розділу 2 та розділу 3 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015р. №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015р. за №1413/27858, оскільки це підтверджується відомостями, які містяться у відео файлах з нагрудних камер спостереження працівників патрульної поліції.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає неспроможними доводи апеляційної скарги захисника, що в постанові не зазначені пояснення будь-яких осіб про те, що в їх присутності у ОСОБА_1 при первинному огляді встановлені ознаки сп`яніння, перелічені в п.4 розділу І Інструкції, або ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці його зупинки, оскільки ці положення передбачають обов`язкову присутність свідків лише під час проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а не під час проведення огляду лікарем закладу охорони здоров`я.

З відео файлу № від 26.05.2019 з часом зйомки 04:18:51 - 04:22:54 вбачається, що водій відмовився від проходження медогляду на місці та висловив бажання поїхати до медичного закладу

Отже, оскільки за вищенаведених обставин, огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився не на місці зупинки транспортного засобу, а у КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня», тому обов`язкова присутність свідків у медичному закладі під час проведення огляду особи, яка керує транспортним засобом, на стан сп`яніння не визначена а ні законом, а ні Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Таким чином будь-яких порушень цієї Інструкції, які б згідно ч.5 ст.266 КУпАП та п.22 Інструкції тягнули за собою недійсність висновків щодо результатів медичного огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції не вбачає, а тому доводи апеляційної скарги сторони захисту з цього приводу є безпідставними.

Посилання адвоката про те, що судом першої інстанції проігнороване його клопотання про виклик та допит у судовому засіданні патрульної поліцейської Сачек Ю.В . , яка склала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Зокрема, згідно інформації начальника сектору правового забезпечення УПП в Луганській області ДПП (а.с.19) вбачається, що судова повістка свідку ОСОБА_6 по справі №428/6353/19 була переправлена до Марківського відділу поліції ГКНП в Луганській області, оскільки на теперішній час ОСОБА_6 була переведена та не значиться в штатному особові складі УПП в Луганській області ДПП. Отже наведене свідчить про те, що місцевий суд вживав необхідних заходів задля забезпечення явки у судове засідання свідка ОСОБА_6 . При цьому на виклику цього свідка під час апеляційного розгляду сторона захисту не наполягала.

Твердження сторони захисту про те, що працівниками патрульної поліції, у порушення п.8 вищевказаної Інструкції, не оформлювалося направлення до медичного закладу охорони здоров`я на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є безпідставними з огляду на таке.

Згідно з п.8 Інструкції форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

За цим Додатком направлення на огляд водія транспортного засобу має містити такі відомості: найменування закладу охорони здоров`я; дату та час направлення; прізвище, ім`я та по батькові водія транспортного засобу; його дата народження та місце проживання; ознаки сп`яніння виявлені під час огляду поліцейським; назва спеціального технічного засобу, за допомогою якого проводився такий огляд та результати такого огляду; серія та номер протоколу про адміністративне правопорушення, складеного поліцейським.

За клопотанням сторони захисту судом апеляційної інстанції з Сєвєродонецької міської багатопрофільної лікарні були витребувані відомості щодо направлення на огляд водія ОСОБА_1 до медичного закладу охорони здоров`я такого направлення, а також щодо повірки засобу вимірювальної техніки для встановлення стану алкогольного сп`яніння особи. Так, згідно наданої суду ксерокопії відповідного направленні вбачається, що воно має необхідні відомості, що передбачені Додатком №1 до Інструкцією, а саме: найменування закладу охорони здоров`я; дату направлення; прізвище, ім`я та по батькові водія транспортного засобу ОСОБА_1 ; його дата народження та місце проживання; дані посадової особи, яка направляє водія на огляд та мету огляду. Окрім того, надана копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 31.10.2018 свідчить про технічно справний стан газоаналізатора «Драгер-6510», який застосовувався під час медичного обстеження водія ОСОБА_1 та який діє до 31 жовтня 2019 року.

Отже, працівником поліції під час складання направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення його стану алкогольного сп`яніння було дотримано приписів Інструкції, а тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є неспроможними та спростовуються матеріалам справи.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи захисника про те, що дії зазначені в розділах 13-17 Акту фактично лікарем не проводились, а саме: не вимірювався пульс, тиск, вегетативно-судинні реакції не вивчались, не вивчалась рухова сфера, пози Ромберга не застосовувались, тощо, оскільки згідно наданої копії акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 411 від 26.05.2019 року (а.с.34) вбачається, що розділи 13-17 заповнені та встановлено, що: пульс водія ОСОБА_1 становив 100 ударів в хвилину; артеріальний тиск 180/100; хода з поворотами в позі Ромберга нестійка; зі слів травми заперечує; вказав, що вживав алкоголь; має запах алкоголю з порожнини рота.

Таким чином, працівником закладу охорони здоров`я під час складання акту на огляду водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення його стану алкогольного сп`яніння усі приписи Інструкції було виконано в повному обсязі.

Разом з цим доводи захисника про те, що в п.18 Акту зазначено лише відсотковий показник без зазначення технічного засобу, який застосовувався, його номеру, дати останньої повірки, що не дає можливість ідентифікувати такий пристрій, є необґрунтованими.

З відео файлу на DVD диску № від 26.05.2019 з часом зйомки 04:45:10 - 04:51:35 вбачається, що після доставлення працівниками поліції водія ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, його огляд проводився за допомогою технічного засобу для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі. В присутності ОСОБА_1 було розпечатано трубку до даного пристрою, після проходження тесту проба дала позитивний результат 0.93% о 04 годині 45 хвили. Обстеження через 20 хвилин о 5 годині 5 хвилин - 0.92%. Отже з відеозапису вбачається, що огляд проводився за допомогою технічного засобу «Драгер», результати якого не оспорювалися самим водієм ОСОБА_1 , а сам технічний стан приладу підтверджується наданою КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» відповідною копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора «Драгер-6510».

Також суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи сторони захисту про порушення патрульними поліцейськими вимоги ст.265-2 КУпАП щодо необхідності тимчасового затримання транспортного засобу ОСОБА_1 , який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені першою, другою, третьою і четвертою частиною статті 130 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.

Однак, з наданих суду відеофайлів на DVD диску вбачається, що після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку з неввімкненим сигналом повороту, працівники поліції висунули до ОСОБА_1 вимогу вийти з машини та пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Після його відмови пройти огляд на місці, але наданої згоди пройти огляд у закладі охорони здоров`я, патрульними поліцейськими було запропоновано переставити транспортний засіб на технічну полосу, що ОСОБА_1 і зробив. Розміщення транспортного засобу суттєво не перешкоджало дорожньому руху, а тому у працівників патрульної поліції не виникла потреба застосовувати тимчасове затримання транспортного засобу.

Таким чином суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Також відсутні підстави для закриття провадження у справі, передбачених п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, з огляду на таке.

Згідно частини першої та другої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Рішенням місцевого суду встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП 26 травня 2019 року, а оскаржувана постанова судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області була ухвалена 12 серпня 2019 року, тобто до спливу встановленого законом тримісячного строку.

Отже підстав для закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що місцевим судом при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строк на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Шурхна К.А. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.08.2019 року є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Шурхна Кирила Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО