Справа № 168/601/18 Провадження №33/802/48/19 Головуючий у 1 інстанції:Назарук О. В.
Категорія:ч.1 ст.130 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2019 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника Шеремети С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Старовижівського районного суду Волинської області від 01 жовтня 2018 року,

встановив:

Вказаною постановою судді ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_2 в дохід держави стягнуто 352 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 16 липня 2018 року об 00 год. 25 хв. в с.Седлище по вул.Зеленій керував трактором марки «МТЗ-80», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді ОСОБА_2. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність просить скасувати, а провадження в даній справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України - у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, апелянт просить поновити строк апеляційного оскарження судового рішення посилаючись на те, що в судовому засіданні присутній не був, а про постанову судді від 01.10.2018 року він дізнався лише 10.12.2018 року коли працівник поліції здійснив вилучення у нього посвідчення водія.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_2 та його захисника, які скаргу підтримали із наведених у ній підстав приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Вважаю, що слід врахувати доводи апелянта та поновити йому строк апеляційного оскарження судового рішення.

За положеннями статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримав в повному обсязі.

ОСОБА_2 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об'єктивна сторона якого, відповідно до диспозицією цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_2 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №345764 від 16.07.2018 року, який без жодних зауважень підписаний ОСОБА_2 (а.с.1);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.07.2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Цей висновок також підписаний ОСОБА_2 (а.с.2);

- відеозаписом з боді-камери працівника поліції (а.с.9).

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а саме - в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_2 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови судді вказує на те, що працівниками поліції порушено процедуру проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння. Зазначає, що йому працівники поліції не пропонували пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Проте такі доводи ОСОБА_2 не знайшли свого належного підтвердження, оскільки як вбачається з відеозапису з боді-камери працівника поліції, ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу пропонувалось пройти огляд.

Крім того не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 про наявність підстав для скасування постанови внаслідок неповідомлення його про час та місце судового розгляду, оскільки останній був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, де зазначено, що розгляд адміністративної справи відбудеться в Старовижівському районному суді, про що свідчить його підпис в цьому документі. Крім того в матеріалах справи містяться неодноразові судові виклики ОСОБА_2 в судові засідання (на 12.09.18 та на 01.10.18), які направлялись на адресу зазначену ним в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.12-17). Відповідно суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заходи повідомлення особи, що притягується до адміністративної відповідальності в даній справі, які вживались судом першої інстанції, є достатніми і не дають законних підстав для скасування судового рішення.

Доводи щодо порушення судом першої інстанції положень ст.36 КпАП України - не об'єднання справ про адміністративні правопорушення також не є слушними, оскільки дана норма закону не містить імперативних вимог про необхідність об'єднання справ про адміністративні правопорушення.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить скаржник в своїй апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та наведені ним і його захисником в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_2 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України шляхом закриття провадження у справі за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

А тому, постанова судді Старовижівського районного суду Волинської області від 01 жовтня 2018 року підлягає залишенню без змін відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КпАП України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КпАП України,

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Старовижівського районного суду Волинської області від 01 жовтня 2018 року в даній справі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Стровижівського районного суду Волинської області від 01 жотвня 2018 року в даній справі щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук