Справа № 359/7253/18 Головуючий в суді І інстанції - Бондаренко І.А.
Провадження № 33/780/882/2019 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ст.471 МК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю представника Київської митниці ДФС України Захарова А.О., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 (ОСОБА_4) - адвоката Городька П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника Городька П.П., який діє в інтересах ОСОБА_4 (ОСОБА_4) на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2018 року

ОСОБА_4 (ОСОБА_4), ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Індія, Мумбай, місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1, працюючого приватним підприємцем, паспорт громадянина Канади НОМЕР_2, виданий 25.02.2014 року, орган, що видав: TORONTO, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, -

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на нього стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн. 00 коп. на користь держави, що підлягає зверненню на вилучену згідно протоколу суму 1700 грн. 00 коп. в рахунок його сплати.

Вилучену у ОСОБА_4 (ОСОБА_4) валюту у розмірі 14885 канадських доларів, відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0702/12500/18 постановлено конфіскувати в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_4 (ОСОБА_4) судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 41 грн. 02 коп.

Відповідно до постанови ОСОБА_4 (ОСОБА_4) притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 04.09.2018 року о 10 год. 05 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянином Канади ОСОБА_4 (ОСОБА_4), який прилетів з Туреччини, м. Стамбул, літаком авіакомпанії «Turkish airlines», рейсом № 0457, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч.5 ст.366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», на підставі п.4 ст.336, ст.342 МК України ОСОБА_4 (ОСОБА_4), було задано запитання щодо наявності у нього готівки, на що він відповів, що має готівку в сумі 9 000 доларів США. Після цього ОСОБА_4 (ОСОБА_4), було запрошено до службового приміщення митниці зали «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», де ним була видана готівка в розмірі 8 485 доларів США та 18965 канадських доларів. Вся готівка знаходилась у валізі пасажира (ручна поклажа). Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів ОСОБА_4 (ОСОБА_4), вся готівка належить йому особисто.

ОСОБА_4 (ОСОБА_4) обрав проходження митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує еквівалент 10 000 євро (чи еквівалент цієї суми в іншій валюті).

Із виявленої суми ОСОБА_4 (ОСОБА_4), було пропущено 8 485 доларів США та 4 080 канадських доларів (що становить 9 998 євро, відповідно до курсу НБУ на 04.09.2018 року). За протоколом про порушення митних правил затримано 14 885 канадських доларів.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надавав, до моменту перетину ним «білої лінії» до інспектора митниці не звертався.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України ОСОБА_4 (ОСОБА_4), який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обов'язковому письмовому декларуванню, у повному обсязі відповідно до Постанови Правління НБУ №148 від 27.05.2008 року та доповненнями, внесеними Постановами Правління Національного банку України, мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України.

У зв'язку з цим працівниками митниці 04.09.2018 року складено протокол про порушення митних правил № 0702/12500/18. На підставі ст.511 МК України за протоколом № 0702/12500/18 вилучено: канадські долари, згідно курсу НБУ станом на 04.09.2018 року за 100 канадських доларів - 2170-9632 грн., кількістю 14885, вартістю 323147 грн. 87 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником ОСОБА_4 (ОСОБА_4) - адвокатом Городьком П.П. подано апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у яких він просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2018 року в частині накладання на ОСОБА_4 (ОСОБА_4) стягнення у виді конфіскації вилученої валюти змінити, повернути ОСОБА_4 (ОСОБА_4) 14 885 канадських доларів, вилучених згідно протоколу про порушення митних правил №0702/12500/18 від 04.09.2018 року. В іншій частині постанову залишити без змін.

Свої вимоги мотивує тим, що представники ОСОБА_4 (ОСОБА_4) у визначений законом термін не подали апеляційної скарги, при цьому ввели останнього в оману щодо строків апеляційного оскарження. ОСОБА_4 (ОСОБА_4) 08.11.2018 року, після ознайомлення із матеріалами справи іншим захисником, стало відомо про те, що постановою суду першої інстанції на нього накладено стягнення у виді штрафу з конфіскацією вилученої валюти. До цього часу він не міг дізнатися про результати розгляду справи, адже перебував за кордоном та втратив зв'язок із особами, уповноваженими представляти його інтереси.

На думку апелянта, постанова суду першої інстанції винесена без всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх фактичних обставин справи, що потягло за собою застосування необґрунтованого та занадто суворого стягнення. Так, місцевий суд при накладенні стягнення не врахував обставини, які відповідно до ст.34 КУпАП пом'якшують відповідальність. Зокрема те, що ОСОБА_4 (ОСОБА_4) раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, проаналізував і глибоко усвідомив протиправність своїх дій. Окрім цього, він не усвідомлював, що порушує закон, адже не знаючи митного законодавства України з необережності вперше ввозив готівку, що перевищує еквівалент 10 000 євро.

Стягнення у виді конфіскації вилученої валюти буде занадто важким та надмірно обтяжливим для нього, членів його сім'ї та рідних. При цьому, ОСОБА_4 (ОСОБА_4) вилученими коштами володіє законно, валюта, наявна в нього у момент перетину митного кордону є його накопиченнями за тривалий час, які він взяв з собою, оскільки боїться, що його помешкання можуть обікрасти. Водночас, жодних даних, які б давали суду першої інстанції підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена незаконна діяльність відсутні, а дії особи, що притягується до відповідальності не являють собою великої суспільної небезпеки.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 (ОСОБА_4) - адвоката Городька П.П. на підтримку поданої апеляційної скарги, позицію представника Київської митниці ДФС, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Городько П.П. зазначив, що ОСОБА_4 (ОСОБА_4) свою вину в скоєному правопорушенні визнає в повному обсязі, щиро розкаюється, просить суворо його не карати та обмежитись штрафом в розмірі 1700 грн. без конфіскації грошових коштів. Правопорушення сталося не навмисно, а внаслідок того, що останньому не були відомі митні правила України. Вилучена валюта є особистими коштами ОСОБА_4 (ОСОБА_4) та має законне походження.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про порушення митних правил, місцевим судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах провадження, зокрема, дані протоколу про порушення митних правил №0702/12500/18 від 04.09.2018 року (а.с.2-5), протоколу опитування у справі про порушення митних правил №0702/12500/18 від 04.09.2018 року (а.с.6-8), доповідної записки головного державного інспектора ВМО №2 м/п «Бориспіль-аеропорт» Київської митниці ДФС Камінської І.М. щодо складання протоколу про ПМП №0702/12500/18 від 04.09.2018 року (а.с.9-10), доповідної записки щодо присутності в якості перекладача при складанні протоколу про ПМП №0702/12500/18 від 04.09.2018 року (а.с.11), копії акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с.12), переліку затриманої валюти (а.с.15-18) та опису предметів по протоколу про ПМП №0702/12500/18 (а.с.13-14), акту прийому-передачі матеріалів справи про порушення митних правил №0702/12500/18 (а.с.21), яким суд першої інстанції дав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_4 (ОСОБА_4) винуватим у порушенні митних правил, відповідальність за яке передбачена ст.471 МК України.

Посилання захисника на відсутність шкоди, спричиненої діями ОСОБА_4 (ОСОБА_4), не ґрунтується на законі, адже ст.471 МК України не пов'язана із заподіянням винною особою майнової чи іншої шкоди інтересам держави.

Суперечливими також є доводи апеляційної скарги захисника про створення місцевим судом для його підзахисного «непропорційного та непомірного тягаря» в результаті застосування додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої у ОСОБА_4 (ОСОБА_4) іноземної валюти, оскільки діючим законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього додаткового стягнення, у тому числі й конфіскації предметів порушення митних правил.

При цьому, слід зазначити, що кожна держава, з метою захисту своїх інтересів вправі встановлювати певні обмеження прав громадян та вимагати їх виконання в інтересах всього суспільства, а також застосовувати у відповідності до вимог закону санкції за порушення таких обмежень. У даному випадку Постановою КМУ «Про затвердження переліків товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України» №436 від 21.05.2012 року обмежено переміщення валютних цінностей через митний кордон України, у тому числі і готівкової іноземної валюти. Згідно із Постановою Правління НБУ «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України» №148 від 27.05.2008 року, фізична особа-резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Разом із цим, жодним із рішень ЄСПЛ не встановлено прямої заборони на конфіскацію предметів порушення митних правил.

Так, у п.33 рішення ЄСПЛ по справі «Ізмайлов проти Російської Федерації» зазначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Водночас, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях наголошує, що держава при конфіскації майна зобов'язана додержуватися, зокрема третього критерію - правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 09.06.2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24.03.2005 у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15.05.2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06.11.2008 року у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов'язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб'єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з'ясованих обставин і фактів.

Із урахуванням викладеного, висновок місцевого суду щодо конфіскації вилученої у ОСОБА_4 (ОСОБА_4) іноземної валюти в сумі, що перевищує встановлений гранично допустимий розмір до вивозу з території України та ввезення в Україну без письмового декларування, є законним та обґрунтованим.

Відтак, будь-яких доказів на підтвердження фактів наявності «індивідуального і надмірного тягаря» у ОСОБА_4 (ОСОБА_4) при конфіскації вилучених у нього коштів суду апеляційної інстанції надано не було.

Суд першої інстанції під час розгляду справи про порушення ОСОБА_4 (ОСОБА_4) митних правил своєчасно, всебічно, повно та об'єктивно з'ясував всі обставини, які мають значення для правильного її вирішення, при цьому, заслухав думку осіб, які брали участь у справі та дослідив матеріали справи, а тому посилання апелянта на недостатнє з'ясування судом всіх обставин є неспроможними.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону міськрайонним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_4 (ОСОБА_4) до відповідальності за ст.471 МК України та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з конфіскацією вилученого майна були дотримані у повній мірі.

Із огляду на вказане, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Захиснику Городьку Павлу Павловичу, який діє в інтересах ОСОБА_4 (ОСОБА_4), поновити строк на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2018 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 (ОСОБА_4) - адвоката Городька ПавлаПавловича залишити без задоволення.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_4 (ОСОБА_4) - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль