ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/8440/18 Суддя 1 інстанції: Гребенюк В.В.
Провадження: 33/818/67/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

06 лютого 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюЧервонозаводського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 10.11.18р. о 20-34 год. в м. Харкові по вул. Валдайській, 30, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп»яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп»яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

У суді першої інстанції ОСОБА_2 визнав свою провину.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постановуЧервонозаводського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018 року у частині призначеного стягнення, обмежившись лише штрафом. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що співробітники патрульної поліції не пропонували водію пройти огляд на місці зупинки ТЗ, а лише обмежились візуальним оглядом його стану. Також, зазначає, що автомобіль є єдиним засобом заробітку для його родини.

ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з»явився, причини неявки судуд невідомі. Про час та місце розгляду справи апелянт був неодноразово був повідомлений належним чином за адресою, зазначеною скаржником власноруч в апеляційній скарзі, однак, повістки повернулись до суду не врученими «за незапитом» (а.с. 19-21, 24-26, 27-28). Номер телефону, наявний у справі як номер правопорушника, належить іншій особі. (а..с 17)

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи, що, зокрема, свідчить про те, що вони протягом тривалого часу не зверталися до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду їх апеляційної скарги. (справа "Каракуця проти України").

За таких обставин та з урахуванням розумних строків розгляду адміністративної справи, апеляційний суд приходить до висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності апелянта.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп*яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 183811 від 10.11.18р. (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 3, 4), відеозаписом правопорушення (а.с. 6).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов»язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДРУ, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апелянта на предмет того, що йому не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки ТЗ спростовуються зібраними матеріалами, зокрема, письмовими поясненнями свідків (а.с. 3, 4) та відеозаписом правопорушення, згідно якого ОСОБА_2 відмовився від проходження освідування як на місці зупинки ТЗ, так і в медичному закладі, при цьому, не заперечував факт вживання алкоголю. (а.с. 6)

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіЧервонозаводського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева