Справа №461/182/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року. м.Львів

Суддя Галицького районного суду м.Львова Юрків О. Р.,

за участю представника Львівської митниці ДФС Лубоцького Б.І., захисника правопорушника - адвоката Бабій І.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення,-

ОСОБА_3, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Тернопільської обл., проживаючого: АДРЕСА_1, закордонний паспорт НОМЕР_1, виданий 17.11.2016 р.,

за ч. 1 ст.483 Митного кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

03.11.2018 року в зону митного контролю митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС заїхав транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Vito 114 CDI», р/н НОМЕР_2, VIN кузова: НОМЕР_3, дизель, обєм двигуна 2143 см куб., рік виготовлення 2017 року, пробіг 256101 км, під керувуванням ОСОБА_3.

ОСОБА_3 подано до митного оформлення фактуру (експортна фактура) від 25.10.2018 року № 763943, з якої вбачається, що ним придбано автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito 114 CDI», р/н НОМЕР_2, VIN кузова: НОМЕР_3 в німецької компанії « Herger& Herger Gbr» за ціною 16550 Євро.

Під час митного огляду в речах ОСОБА_4 (сина ОСОБА_3) було виявлено "Rechnung Export" (експортну фактуру) від 24.10.2018 року на т/з автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito 114 CDI», р/н НОМЕР_2, VIN кузова: НОМЕР_3; «Bestellung» (замовлення) на т/з автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito 114 CDI», р/н НОМЕР_2, VIN кузова: НОМЕР_3 від 24.10.2018 року; "Quittihg" (отримання) на т/з автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito 114 CDI», р/н НОМЕР_2, VIN кузова: НОМЕР_3 від 24.10.2018 року.

Як вбачається з документів, які були виявлені в ОСОБА_4 продавцем автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito 114 CDI», р/н НОМЕР_2, VIN кузова: НОМЕР_3 від 24.10.2018 року є німецька компанія «Autohaus Peter GmbH», продаж авто було вчинено за 22 500 євро, пробіг автомобіля становить 54252 км.

Між відомостями виявленими в цих документах і наданими для митного оформлення транспортного засобу документами є невідповідності щодо відправника, одержувача і вартості транспортного засобу.

Відтак, на думку органу доходів і зборів, ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

У відповідності до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 9 КУпАП вказує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.3 ч.1 ст. 8 МК України, державна митна справа здійснюється, зокрема, на основі принципу законності та презумпції невинуватості.

Частиною 1 ст.458 МК України, визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності ст. 251 КУпАП, ч.1 ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов'язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ». Зокрема, у рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов'язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що, якщо за вчинення адміністративного правопорушення, передбачена, крім іншого, така санкція, як конфіскація майна, таке інкриміноване діяння має характер кримінального, що, в свою чергу, говорить про необхідність забезпечення і дотримання процедурних гарантій, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов'язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов'язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

В матеріалах справи наявні експортна фактура від 25.10.2018 року № 763943, з якої вбачається, що ОСОБА_3 придбано автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito 114 CDI», р/н НОМЕР_2, VIN кузова: НОМЕР_3 в німецької компанії « Herger& Herger Gbr» з пробігом більше 250 000 км за ціною 16550 Євро та "Rechnung Export" (експортна фактура) від 24.10.2018 року, на т/з автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito 114 CDI», р/н НОМЕР_2, VIN кузова: НОМЕР_3, пробіг автомобіля становить 54252 км., де продавцем виступає німецька компанія «Autohaus Peter GmbH», покупцем ОСОБА_4, продаж авто було вчинено за 22 500 євро.

Разом з тим, з наданих письмових пояснень ОСОБА_4, які є логічними, послідовними та узгоджуються зі всіма матеріалами справи, встановлено, що ОСОБА_4, мав намір купити автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito» та почав пошук авто по німецьких сайтах офіційних дилерів Mercedes в Німеччині. На сайті офіційного дилера Mercedes в Німеччині «Autohaus Peter GmbH» ним було знайдено оголошення про продаж автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito 114 CDI», р/н НОМЕР_2, VIN кузова: НОМЕР_3, дизель, обєм двигуна 2143 см куб., рік виготовлення 2017 року, пробіг 54252 км, за ціною 22 500 Євро.

Звязавшись з офіційним дилером Mercedes в Німеччині «Autohaus Peter GmbH» по телефону, ОСОБА_4 висловив намір купити даний транспортний засіб за 22 500 Євро та електронними засобами були подані скан-копії документів ОСОБА_4 на підставі яких були оформлені відповідні документи на авто.

24.10.2018 року ОСОБА_4 разом з батьком, ОСОБА_3, приїхали у м. Нордгаузен, де знаходиться офіційний дилер Mercedes в Німеччині «Autohaus Peter GmbH». При огляді автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito 114 CDI», р/н НОМЕР_2, VIN кузова: НОМЕР_3, дизель, обєм двигуна 2143 см куб., рік виготовлення 2017 року ними було виявлено, що пробіг даного транспортного засобу становить понад 250 тис. км, а не 54 252 км. ОСОБА_4, відмовився купувати даний транспортний засіб, оскільки при такому значному пробігу, придбавати зазначений автомобіль за 22 500 євро не було змісту, оскільки це була завищена ціна на такий сегмент авто.

Слід зазначити, що до матеріалів справи долучено роздруківки з німецьких інтернет-сайтів з продажу авто, які є вільному доступі та доступні всім учасникам справи, з яких вбачається, що дійсно вартість автомобілів марки «Mercedes-Benz Vito» з пробігом понад 200 000 км перебуває в діапазоні від 15 000 Євро до 16 800 Євро. Відтак, покликання митного органу про те, що вартість даного авто становить 22 500 євро не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки переміщене авто мало пробіг не 55 000 км, а більше 250 000 км та його ринкова вартість становить не більше 16 800 Євро.

Показники одометра (спідометра) автомобіля автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito 114 CDI», р/н НОМЕР_2, VIN кузова: НОМЕР_3, становлять 256 000 км, зафіксовані в Акті митного огляду, фототаблицями, долученими митним органом до матеріалів справи та не спростовані відповідними експертними дослідженнями.

Суд погоджується, що пробіг транспортного засобу є одним з визначальним критерієм вартості транспортного засобу та впливає на вартість авто.

Відтак, враховуючи виявлення великого пробігу, офіційний дилер Mercedes в Німеччині «Autohaus Peter GmbH», який здійснює лише продаж авто з гарантією, запропонував ОСОБА_4 купити автомобіль за 16550 Євро. Оскільки такий автомобіль не підпадав під гарантію офіційного дилера (пробіг більше 100 000 км), було запропоновано вчинити продаж авто через фірму-партнера, яка займається продажем вживаних автомобілів, фірму «Herger& Herger Gbr».

Згідно з наявної у матеріалах справи квитанції від ОСОБА_4 отримано 16775 Євро, а не 22 500 євро, що доводить дійсніть твердження про придбання автомобіля за 16 550 Євро.

У долучених поясненнях ОСОБА_4 пояснює, що 16550 Євро становить сума за авто, 225 Євро витрати на технічне обслуговування транспортного засобу. Оскільки «Herger& Herger Gbr» знаходиться в м. Aichach, за 470 км від місцязнаходження «Autohaus Peter GmbH», 25.10.2018 року ОСОБА_3 в в м. Aichach, уклав договір купівлі - продажу авто «Mercedes-Benz Vito 114 CDI», р/н НОМЕР_2, VIN кузова: НОМЕР_3, дизель, обєм двигуна 2143 см куб., рік виготовлення 2017 року з німецькою компанією «Herger& Herger Gbr».

Покликання митного органу на фактуру про купівлю авто «Mercedes-Benz Vito 114 CDI», р/н НОМЕР_2, VIN кузова: НОМЕР_3 від 24.10.2018 року з пробігом 55 00 км, попереднє замовлення, отимання не є належними та допустимими доказами у справі, оскільки не доведено, що вони мають чи повинні мати переважне доказове значення порівняно з документами, поданими до митного оформлення автомобіля «Mercedes-Benz Vito 114 CDI», VIN кузова: НОМЕР_3 в Україні, в тому числі, з огляду на відсутність належного і достовірного підтвердження завершення митного оформлення експорту транспортного засобу з Євросоюзу.

Навпаки, такі покликання на фактуру про купівлю авто з пробігом 55 00 км, попереднє замовлення, квитанцію про отримання 16775 Євро не служать жодним підтвердженням про вчинене адміністративне правопорушення особою, а є лише ознакою поверхневості в роботі митних органів, оскільки органом доходів і зборів - Львівською митницею ДФС остаточно не з'ясовані питання достовірності вищевказаних документів, обставини їх виготовлення, отримані вони всупереч вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст.336 МК України, однією з форм митного контролю є направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів поданих органу доходів і зборів.

Ця форма митного контролю відповідає і вимогам Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотська конвенція), до якої Україна приєдналася 15.02.2011 року, відповідно до якої, митна служба прагне до співробітництва з іншими митними службами, а система митного контролю містить у собі контроль на основі методів аудиту. Основоположними принципами Кіотської конвенції є сприяння розвитку зовнішньої торгівлі без шкоди для ефективного митного контролю, використання в рамках митного контролю принцип проведення контролю після випуску товарів.

Згідно положень п.5 ч.1 ст.352 МК України посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Наведені норми у своїй сукупності вказують на те, що відомості отримані від уповноважених органів іноземних держав можуть використовуватись лише за умови їх документального підтвердження.

Разом з тим, матеріали справи не містять ні належно оформленого запиту, ні відповіді на нього, а відтак документи, на які покликається митний орган, не можуть слугувати доказами в розумінні ст. 251 КУпАП.

Як вбачається із матеріалів справи, протягом періоду до звернення з протоколом до суду митний орган не провів жодної документальної перевірки на підтвердження чи спростування обставин на які покликається в протоколі про поршуння митних правил.

Суд зазначає, що митним органом не з'ясовано дійсна участь в досліджуваних подіях німецьких компаній, адже митниця не направляла належним чином оформлених запитів ні до німецької фірми ««Autohaus Peter GmbH», ні до продавця «Herger& Herger Gbr», ні до митних органів відповідних держав.

Більше того, митним органом ставиться у вину ОСОБА_3 подання митному органу як підстави для переміщення підроблених документів чи документів одержаних незаконним шляхом, однак при цьому не вжито належних заходів для підтвердження факту підробки таких документів чи їх одержання незаконним шляхом, адже матеріалах справи відсутні докази підробки, незаконності отримання товаросупровідних документів, поданих до митного контролю в Україні, адже вказані документи недійсними у встановленому Цивільним кодексом порядку не визнані.

.Сам факт наявності експортної фактури від 24.10.2018 року на т/з автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito 114 CDI», р/н НОМЕР_2, VIN кузова: НОМЕР_3 з пробігом 55 000 км, замовлення та отримання на автомобіль, не може свідчити про наявність порушення митних правил, оскільки такі не містять достатніх даних, які б давали можливість беззаперечно стверджувати, що саме при декларуванні товару на митній території України, а не на території іншої іноземної держави мало місце подання документів, які містять неправдиві відомості щодо відправника та вартості зазначеного у протоколі товару.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду України для притягнення до відповідальності ст. 352 МК України (ст. 483 МК України 2012 року) необхідна наявність умислу в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України (п.6 Постанови Пленуму Верховного суду від 03.06. 2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» (із змінами, внесеними згідно із Постановою ПВСУ від 30.05.2008р №8.).

Дане правопорушення характеризується прямим умислом, тобто, особа знала і усвідомлювала, що переміщує саме прихований товар, а документи, які вона надає митному органу, як підставу для переміщення товару, містять неправдиві відомості, але все-таки бажає саме таким чином незаконно перемістити товар.

З наведеного випливає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що документи, подані в Україні до митного оформлення містять неправдиві дані, тобто відомості зазначені у них належним чином не перевірені та не спростовані, а тому в його діях відсутні будь-які ознаки вчинення умисного переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів.

Так, відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також, враховуючи визначення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, у якому, зокрема, вживається термін «приховування, а також подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів, конструкція вказаної норми передбачає наявність вини у формі умислу, наявність якого в даному конкретному випадку в діях ОСОБА_3 не тільки не доведена, а й взагалі не досліджувалася на митними органами.

Згідно ч.1 ст.483 МК України відповідальність настає за дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві дані.

Виходячи зі змісту даної статті, склад вищевказаного правопорушення полягає саме в умисному переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів.

Таким чином, беручи до уваги те, що в ході розгляду справи не здобуто належних та допустимих доказів, які б прямо вказували на надання ОСОБА_3 митному органу документів з недостовірною інформаціює, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, а тому провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 слід закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Керуючись ст. 247 КУпАП, ст.ст. 58, 198, 335, 483, 528 МК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

провадженняу справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст.483 МК України закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучений, згідно протоколу закрити про порушення митних правил від 8 листопада 2018 року № 6836/20900/18, транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Vito 114 CDI», р/н НОМЕР_2, VIN кузова: НОМЕР_3, дизель, обєм двигуна 2143 см куб., рік виготовлення 2017 року, пробіг 256101 км, ключі від замка запалення, реєстраційні (свідоцтво про реєстрацію тз) та товаросупровідні документи повернути ОСОБА_3 для належного митного оформлення.

Постанова судді у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова, особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.Р. Юрків.