Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1600/19
Провадження 3/483/739/2019
П О С Т А Н О В А
Іменем України
05 вересня 2019 року м. Очаків

Суддя Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області Казанлі Л.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що передбачене ст. 185 КУпАП, відносно
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Возсіятське Новобузького району Миколаївської області, проходить військову службу на посаді старшого водолаза РДВ «Яуза» військової частини НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А :

04 вересня 2019 року до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений начальником групи відділення Військової служби правопорядку Миколаївського ЗВ ВСП, згідно з яким ОСОБА_1 03 вересня 2019 року о 09 год. 50 хв. біля військової частини НОМЕР_2 по вул. Зінченка Олексія в м. Очакові Миколаївської області злісно не покорився патрулю ВСП щодо законної вимоги надати особисті документи, що посвідчують особу.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, до суду не з`явилася. З письмових пояснень останнього вбачається, що під час складання протоколу, він не визнав себе винним, пояснивши, що 03 вересня 2019 року він біля в/ч НОМЕР_2 побачив свого колегу, з яким спілкувалися працівники патрулю ВСП. На вимогу останніх пред`явити документи, що посвідчують його особу, він відмовився до прибуття свого командира, який з`явився приблизно через 3 хвилини.
Дослідивши матеріали справи, дійшла такого.
Зі змісту ст.ст. 252, 254-256 КУпАП випливає, що протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, і є найважливішим джерелом доказів у справі. В межах зазначених у протоколі обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи суддею у межах порушеного провадження надається правова оцінка діянню на предмет його протиправності. Висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази мають бути оцінені суддею на їх достатність для вірогідних та безсумнівних висновків про вчинене на засадах забезпечення доведеності вини за ст. 129 Конституції України, і жоден з доказів згідно зі ст. 252 КУпАП не може мати наперед встановлену силу.
Так, диспозицією ст. 185 КУпАП адміністративну відповідальність передбачено за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» роз`яснив, що злісною непокорою є
відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, а також, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.
З об`єктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо. Відмінність опору від злісної непокори полягає в тому, що опір це активна фізична протидія законній діяльності потерпілих, а злісна непокора це пасивна поведінка.
Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказані прізвища патрулю ВСП, яким ОСОБА_1 нібито виявив злісну непокору, ці особи у протоколі не зазначені як потерпілі у відповідності до вимог ст. 269 КУпАП, а також, що вимоги працівників патрулю ВСП були наполегливими та неодноразово повтореними. Невказання конкретних працівників патрулю ВСП, щодо яких такі дії ОСОБА_1 нібито учинялись, призводить до ігнорування прав особи, яка притягається до відповідальності, оскільки позбавляє її права бути поінформованою про характер і причини притягнення до адміністративної відповідальності, не дає змоги підготуватися до свого захисту, враховуючи некоректно викладену суть правопорушення без ідентифікації ключових деталей вчинення ймовірного діяння, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.
Також суд констатує, що, особа, яка склала протокол, не вжила заходів щодо збирання доказів, наявність яких сприяла б всебічному, повному і об`єктивному розгляду даного адміністративного матеріалу, тобто не відібрала пояснення у інших осіб, які були присутні 03 вересня 2019 року о 09 год. 50 хв. біля військової частини НОМЕР_2 , а обмежився наданими йому рапортами працівників ВСП. Таке розслідування правопорушення також не відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і є неприпустимим.
Проаналізувавши викладене вище, дійшла переконання, що суть інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення з кваліфікацією його дій за ст. 185 КУпАП є сумнівною, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, а відтак це дає правові підстави констатувати, що у справі відсутні об`єктивні та належні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, в зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, що передбачене ст. 185 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

Постанову протягом десяти днів з дня винесення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області особою, щодо якої її винесено, або її захисником.

Суддя: