ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/8009/18 Суддя 1 інстанції: Бабенко Ю.П.
Провадження: 33/818/104/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

23 січня 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюОрджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 08 жовтня 2018р. о 09-20 год. ОСОБА_2 на автодорозі М-03 «Київ - Харків - Довжанський» керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп»яніння, а саме: почервоніння очей, поведінка, що не відповідає обстановці, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп»яніння у встановленому законом порядку у КЗОЗ «Харківський обласний наркологічний диспансер» (вул. Шевченко, 26), відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

У суді першої інстанції ОСОБА_2 свою провину не визнав.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасуватипостанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2018 року, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що у стані наркотичного сп»яніння не перебував, а ознаки, які нібито були виявлені інспектором як характерні для такого стану, не що інше, як прояви втоми, психологічного навантаження та недосипання. Крім того, повідомив інспектора, що не має часу для проходженні відповідного огляду у лікарні, так як поспішає на роботу, і у випадку запізнення можуть виникнути проблеми з її отриманням, яка і так є непостійною та періодичною. При цьому, заперечень щодо проходження освідування на місці зупинки ТЗ водій не мав. Крім того, під час розгляду адміністративного матеріалу районним судом, ОСОБА_2 був наданий висновок фахівця з питань судово - медичної токсикології № 18/18 від 09.10.18р., згідно якого у сечі ОСОБА_2 наркотичних речовин виявлено не було. Однак, суд не надав належної оцінки вказаному документу.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 то його захисник підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити. ОСОБА_2, зокрема, пояснив суду, що 08.10.18р. вранці їхав на роботу, коли на посту його зупинили поліцейські. Перевіривши багажник авто, службова собака начебто щось виявила, у зв»язку із чим водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп»яніння. Як зазначив апелянт, він не відмовлявся від проходження огляду, а лише просив інспекторів зачекати на батька його товариша, який є юристом.

Адвокат ОСОБА_3, в свою чергу, також акцентував свою увагу на тому, що його підзахисний не відмовлявся від проходження освідування (що вбачається і з відеозапису), просив зачекати на юриста, а тому фактично клопотав про можливість скористатися правовою допомогою.

Вивчивши матеріали справи, доводи ОСОБА_2 та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп*яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 183511 від 08.10.18р. (а.с. 1), відеозаписом правопорушення (а.с. 3), направленням на огляд водія ТЗ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4), письмовим поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 5, 6).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов»язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДРУ, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Посилання апелянта на висновок фахівця з питань судово - медичної токсикології № 18/18 від 09.10.18р. щодо відсутності у його біологічному матеріалі слідів наркотичних речовин вже були предметом розгляду суду першої інстанції, зазначеним доводам надано належну правову оцінку, що відображено у мотивувальній частині постанови. Погоджується з такими висновками місцевого суду і суд апеляційної інстанції.

Також, у судовому засіданні апеляційним судом був оглянутий відеозапис правопорушення, зі змісту якого вбачається, що затриманий ОСОБА_2 хоча і не був проти пройти огляд у медичному закладі, однак, не зважаючи на неодноразові пропозиції співробітників поліції проїхати до лікарні, тривалий час жодних активних дій не вживав, а лише продовжував розмовляти по телефону. (а.с. 3) Таким чином, наявний відеозапис також не спростовує наявність у діях ОСОБА_2 порушення вимог п. 2.5 ПДР України.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіОрджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2018 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева