КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/329/2019 Категорія: ст. 124 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Первушина О.С.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Маліновський О.А., за участю потерпілого ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - адвоката Воронкова В.О. на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2018 року щодо

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1, працюючого водієм у Товаристві з обмеженою відповідальністю "ТРАК ПРОФІ", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2018 року ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 8 500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень.

Як зазначено у постанові, ОСОБА_5, 13.08.2018 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, керуючи вантажним автомобілем "Daf 96 XF 430м, державний номерний знак НОМЕР_4 з напівпричепом "Krone SDC 27", державний номерний знак НОМЕР_5, поблизу будинку №35 у правій смузі руху по вулиці Академіка Заболотного в місті Києві, порушив вимоги пунктів 2.36), 10.1, 10.3 та 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме - будучи неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою під час виникнення перешкоди для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості свого руху до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху їзду перешкоди, під час перестроювання та будь-якої зміни напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкоди іншим учасникам руху, надав дорогу автомобілям, що рухались в попутному напрямку по тій смузі рух, на яку водій ОСОБА_5 мав намір перестроїтися, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортними засобами "ВАЗ 11194", державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_8, "Chevrolet Lacetti", державний номерний знак НОМЕР_6, під керуванням водія ОСОБА_7, "BMW 525", державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3, "Renault Laguna", державний номерний знак НОМЕР_7, під керуванням водія ОСОБА_9, що спричинило механічні пошкодження всіх транспортних засобів та тілесні ушкодження пасажиру автомобіля "Chevrolet Lacetti" - ОСОБА_10

Рішення суду про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу в розмірі 8 500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень обґрунтоване тим, що Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах адміністративні правопорушення. А тому, при вирішенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 про відшкодування йому понесених витрат на правову допомогу необхідно застосувати вимоги Кримінального процесуального кодексу України, оскільки Кодексом України про адміністративні правопорушення не врегульовано питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати на правову допомогу, понесені ОСОБА_3 у розмірі 8 500 гривень, що підтверджені належними доказами, слід задовольнити в повному обсязі, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідно якої протокол про адміністративне правопорушення слід розцінювати як «кримінальне обвинувачення».

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, захисник ОСОБА_5 - адвокат Воронков В.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу у розмірі 8 500 грн. В решті - постанову залишити без змін.

Вважає, що постанова суду в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу у розмірі 8 500 грн. грубо порушує права ОСОБА_5 та не відповідає вимогам чинного законодавства України.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що суд першої інстанції в оскарженій постанові робить цілком слушний висновок про що Кодексом України про адміністративні правопорушення не врегульовані питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу. Однак, при цьому, суд першої інстанції, посилаючись практику Європейського суду справ людини, застосовує аналогію закону та посилається на ст. 118 КПК України, включаючи 8500 грн. сплачених ОСОБА_3 своєму представнику - адвокату ОСОБА_4 до складу процесуальних витрат. В цьому контексті не зрозуміло, чому тоді суд першої інстанції не застосував і ст. 120 КПК України, яка встановлює, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження. Крім того, застосування аналогії закону при розгляді справ щодо притягнення до адміністративної відповідальності заборонено ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, суд врахував всі обставини справи і обрав ОСОБА_5 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. та призначив стягнення з адміністративного правопорушника суми грошових коштів, яка в 25 разів більше ніж сума адміністративного стягнення, за те, що потерпілий ОСОБА_3 на власний розсуд залучив до участі в цьому процесі адвоката ОСОБА_4, який і нарахував таку суму до стягнення, яка є сумнівною.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін. Розподілити витрати потерпілого ОСОБА_3 на правову (правничу) допомогу у апеляційному провадженні у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Представник потерпілого також вважає, що ОСОБА_5 і його представник пропустили десятиденний строк, встановлений ст. 289 КУпАП, для оскарження постанови суду.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді справи від адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу в апеляційному суді у розмірі 6000 (шести) тисяч гривень.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення в межах апеляційної скарги, заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, які підтримали клопотання і просили його задовольнити, та заперечували проти задоволення апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню в частині стягнення витрат на правову допомогу, з наступних підстав.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ніким не оспорюється, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 - адвоката Воронкова В.О. про необхідність скасування постанови суду в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу у розмірі 8 500 грн., оскільки постанова суду в цій частині грубо порушує права ОСОБА_5 та не відповідає вимогам чинного законодавства України є обґрунтованими та відповідають вимогам закону.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність в Кодексі України про адміністративні правопорушення правового врегулювання процесуальних витрат, так як відповідно до ст. 275 КУпАП потерпілим у справах про адміністративні правопорушення відшкодовуються лише витрати, пов'язані з їх явкою в орган (до посадової особи), в провадженні якого перебуває справа, а також зберігається заробітна плата за місцем роботи.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено відшкодування витрат на правову допомогу.

Проте, суд першої інстанції не врахував положення ст. 275 КУпАП та безпідставно послався на аналогію права, задовольнивши клопотання потерпілого про відшкодування витрат на правову допомогу на підставі ст. 118 КПК України, якою передбачено лише перелік процесуальних витрат, обґрунтовуючи таке рішення тим, що Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах адміністративні правопорушення, при цьому конкретне рішення ЄСПЛ щодо розподілу процесуальних витрат у справах про адміністративні правопорушення не зазначено.

Вказаний висновок суду є незаконним та не відповідає вимогам чинного законодавства, так як згідно ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів про адміністративні правопорушення, а відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З цих же підстав клопотання адвоката ОСОБА_4 про відшкодування витрат на правову допомогу в апеляційному суді у розмірі 6000 (шести) тисяч гривень не підлягає задоволенню.

За таких обставин апеляційна скарга захисника є законною, обґрунтовано та підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Воронкова В.О. в інтересах ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2018 року щодо ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП скасувати в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу в розмірі 8 500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень.

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про відшкодування витрат на правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі 8 500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень та клопотання адвоката ОСОБА_4 про відшкодування витрат на правову допомогу в апеляційному суді в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень - відмовити.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.А. Маліновський