Номер провадження: 33/813/56/19
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Ковязіної А.Д., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2018 року,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №346505 від 04.09.2018 року, ОСОБА_2 04.09.2018 року о 17 годині 45 хвилин, на вулиці Кутвицького м. Вознесенськ Миколаївської області, керував автомобілем марки Лексус, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки Ситроен, реєстраційний номер НОМЕР_2, чим порушив п. 16.11, 2.3б Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 6 (шість) місяців.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 гривень.

Не погодившись з прийнятою постановою в частині призначення покарання ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що до ОСОБА_2 застосовано занадто суворе адміністративне стягнення, оскільки особу може бути позбавлено права керування всіма видами транспортних засобів за вчинення грубого або повторного порушення порядку користування цим правом. Судом першої інстанції не застосовано положень ст. ст. 33, 34 КУпАП. Також, судом першої інстанції в оскаржуваній постанові не визначено місце вчинення адміністративного правопорушення, не вказано модель транспортного засобу, зафіксованого в момент вчинення правопорушення, він не був належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи та позбавлений можливості надати докази.

Апелянт просить постанову суду в частині накладення адміністративного стягнення за санкцією ст. 124 КУпАП скасувати, ухвалити нову постанову, якою змінити адміністративне стягнення з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на штраф.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 додав закордонний паспорт, паспорт моряка, електронний квиток, з яких вбачається, що ОСОБА_2 в період з 07.09.2018 року по 28.11.2018 року був відсутнім на території України.Також наданий відповідний поліс страхування.

Справа переглядається в частині накладення адміністративного стягнення

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суддя, у відповідності до положень статей 280 та 283 КУпАП, зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону в частині призначення покарання судом першої інстанції не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

З оскаржуваної постанови судді районного суду вбачається, що ОСОБА_2 допустив порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, що є порушенням п. 16.11, 2.3б Правил дорожнього руху та підставою для притягнення водія до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_2 не з'явився до суду першої інстанції, оскільки не був сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи (а.с.9-12).

Судом першої інстанції вказано, що суд врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його майновий стан, ступінь його вини, стан правопорушника до вчиненого.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції не можливо погодитись, оскільки на час розгляду справи в суді першої інстанції матеріали справи не містили пояснень ОСОБА_2 та будь-яких доказів щодо особи правопорушника, його майнового стану та інше. Ступінь його вини та стан правопорушника до вчиненого також не можливо було встановити на час розгляду справи в суді першої інстанції, оскільки ОСОБА_2 в судовому засіданні присутнім не був.

Статтею 24 КУпАП зазначено, що обставинами, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом'якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Обставини, які пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, є проявом принципу індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення з ОСОБА_2 судом першої інстанції було враховано дані про особу винного.

Одночасно, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що ОСОБА_2 є працевлаштованою особою, отримує дохід, позитивно характеризується.

Крім того, апеляційний суд враховує, що постраждалих осіб у скоєному ДТП немає, пошкоджені лише автомобілі, діючим законодавством України передбачена можливість захисту права власниками пошкодженого майна в порядку цивільного судочинства.

Отже, суд першої інстанції невірно визначився в частині накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, застосувавши санкцію у вигляді позбавлення права керуваннятранспортним засобом.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд вважає за необхідне змінити судове рішення в частині накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП, застосувавши до ОСОБА_2 санкцію у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 340 гривень.

Керуючись п. 4 ч. 8 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2018 року в частині накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП змінити.

Застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП в вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 340 гривень.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду О.Г.Журавльов