Номер провадження: 33/813/1194/19
Номер справи місцевого суду: 522/4922/19
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю: секретаря Ющак А.Ю.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_1 - адвоката Бугора О.Д.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Бугора Олександра Дмитровича на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24 травня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто судовий збір в сумі 384, 20 грн.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що15.03.2019 року о 14.34 год. він керував автомобілем «BMW», д/н НОМЕР_1 , по просп. Гагаріна, 14 в м. Одесі з ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Не погоджуючись із вказаною постановою, 12.08.2019 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Бугор О.Д. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, оскаржувану постанову суду скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимогу про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови захисник мотивував тим, що розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_1 , копія постанови йому не направлялась та була отримана ОСОБА_1 10.06.2019 року. Апеляційна скарга подана 19.06.2019 року, тобто в межах десятиденного строку на апеляційне оскарження з моменту отримання копії постанови, однак суд апеляційної інстанції вказані обставини до уваги не взяв та своєю постановою від 03.07.2019 року відмовив у поновленні цього строку (а.а.33-34).

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови та закриття провадження у справі апелянт зазначив, що:

- матеріалами справи не підтверджується керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;

- протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями норм процесуального законодавства;

- суд не викликав і не допитав свідків, зазначених у протоколі;

- долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції не є допустимим доказом, оскільки не є безперервним.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Бугора А.Д, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 , належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, однак копія постанови у передбачений ст.385 КУпАП триденний строк йому направлена чи вручена не була.

07.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про видачу йому копії постанови, до матеріалів справи долучена розписка захисника Бугора О.Д. про отримання постанови 10.06.2019 року. Апеляційна скарга була направлена ОСОБА_1 на адресу суду поштою 19.06.2019 року, тобто в межах встановленого ст.294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження з дня отримання постанови.

Враховуючи викладене, апеляційний суд визнає поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови, у зв`язку з чим вважає за необхідне йому цей строк поновити.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

При цьому, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи в повній мірі дотримався вищевказаних вимог Закону.

Так, доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №070315 від 15.03.2019 року;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15.03.2019 року, згідно з якими вони були свідками відмови гр. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 15.03.2019 року, згідно з якими ними був виявлено, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння;

- відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції, на якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків.

Зазначені вище докази, на переконання апеляційного суду, у своїй сукупності свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, факту відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що вірно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній постанові.

Апеляційний суд визнає безпідставними доводи апеляційної скарги в частині невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам процесуального законодавства, оскільки протокол складений відповідно до вимог Закону та підстави для визнання його незаконним відсутні.

У протоколі зазначена форма об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме - його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд також вважає голослівними.

Крім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , якими і був виявлений ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим були викликані працівники патрульної поліції.

При цьому, що стосується посилань сторони апеляційної скарги на те, що пояснення свідків не були досліджені судом безпосередньо, апеляційний суд наголошує на відсутності необхідності у виклику та допиті свідків, оскільки їх пояснення викладені у письмовому вигляді, а їх присутність під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксована на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції. Таким чином, пояснення свідків підтверджуються іншими долученими до матеріалів справи доказами в сукупності, а тому їх правдивість можливо підтвердити шляхом аналізу таких доказів без виклику свідків у судове засідання.

Крім того, ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а.с.10), однак в судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань, в тому числі про виклик свідків, не подавав, тому у суду були відсутні підстави для виклику та допиту таких свідків.

Цими обставинами спростовуються доводи ОСОБА_1 та його представника - адвоката Бугора О.Д. про те, що правопорушник не був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, а тому був позбавлений прийняти в ньому участь і надати відповідні докази і клопотання.

Також безпідставними є доводи ОСОБА_1 та його представника - адвоката Бугора О.Д. про те, що ОСОБА_1 взагалі не керував транспортним засобом, а тому і не повинен проходити перевірку на стан алкогольного сп`яніння, оскільки спростовуються як протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 070315 від 15 березня 2019 року, так і письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.2-3).

Так, згідно вказаних доказів, було зафіксовано, що правопорушник ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а саме припарковував автомобіль«BMW», д/н НОМЕР_1 , по проспекту Гагаріна, 14 в м. Одесі. Оскільки паркування відбувалось неправильно, то саме ОСОБА_6 викликали працівників патрульної поліції, які і запропонували ОСОБА_1 пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився.

Також безпідставними є доводи ОСОБА_1 та його представника - адвоката Бугора О.Д. про те, що ОСОБА_1 15.03.2019 року не вживав алкогольних напоїв, оскільки відносно ОСОБА_1 складений протокол не за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння, що само по собі складає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та за що він і був притягнутий до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою суду.

Крім того, апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо недопустимості долучених до матеріалів справи відеозаписів з нагрудних камер працівників патрульної поліції, оскільки цей відеозапис містить достатньо даних для висновку про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та в сукупності з іншими доказами, долученими до матеріалів справи, підтверджує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що доказами, які містяться у справі підтверджена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його винуватість у вчиненому правопорушенні повністю доведена, а висновок районного суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим.

При цьому позиція ОСОБА_1 щодо відсутності в матеріалах справи достатніх та допустимих доказів вчинення ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення відповідальності за скоєне.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Разом з тим, є слушними доводи апеляційної скарги про те, що суд в оскаржуваній постанові безпідставно вказав прізвище « ОСОБА_7 » замість « ОСОБА_1 ».

Крім того, суд неправильно вказав, що ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW», «д.н.з. НОМЕР_2 », в той час як він керував автомобілем, «д.н.з. НОМЕР_1 ».

Також протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 070315 від 15 березня 2019 року не містить даних про те, що ОСОБА_1 вказав про згоду із вчиненням правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за необхідне оскаржувану постанову суду змінити і замість: «д.н.з. НОМЕР_2 » автомобіля «BMW», яким керував ОСОБА_1 15.03.2019 року о 14.34 год., правильно вказати: «д.н.з. НОМЕР_1 ».

В мотивувальній частині постанови прізвище: « ОСОБА_7 » замінити на прізвище: « ОСОБА_1 ».

Виключити із мотивувальної частини постанови абзац наступного змісту: «Суд вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення, в поясненнях ОСОБА_7 вказав про згоду із вчиненням правопорушення».

В іншій частині постанову слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Бугора О.Д. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 24.05.2019 року, поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Бугора Олександра Дмитровича - задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24 травня 2019 рокупро притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - змінити.

Замість: «д.н.з. НОМЕР_2 » автомобіля «BMW», яким керував ОСОБА_1 15.03.2019 року о 14.34 год., правильно вказати: «д.н.з. НОМЕР_1 ».

В мотивувальній частині постанови прізвище: « ОСОБА_7 » замінити на прізвище: « ОСОБА_1 ».

Виключити із мотивувальної частини постанови абзац наступного змісту: «Суд вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення, в поясненнях ОСОБА_7 вказав про згоду із вчиненням правопорушення».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда