ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Захожай О.І.,

за участі:

секретаря - Григорової М.В.,

захисника - адвоката -Гузь Т.О.

особи, що притягається

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3,

потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Гузь Т.О. в інтересах порушника ОСОБА_3 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 9 жовтня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1, працюючий машиністом та бачної фабрики

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП, провадження по справі закрито в зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КпАП.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави Ѕ процесуальних витрат на проведення судової транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи у розмірі 3432 грн.

Постановою суду ОСОБА_3 визнано винним в том, що 22.12.2016 р. о 07 год. 55 хв. в м. Кременчук по проспекту Л.Українки, керуючи автомобілем НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобілем НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.12.1 Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КпАП.

В апеляційній скарзі захисник Гузь Т.О. в інтересах ОСОБА_3 просить виключити з резолютивної частини постанови висновок про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що діючим законодавством не передбачено винесення рішення про винуватість особи поза межами строку накладення адміністративного стягнення.

Крім того, просив виключити із постанови судді посилання на стягнення з ОСОБА_3 Ѕ процесуальних витрат на проведення судової експертизи, у зв'язку з тим, що у діючому КпАП відсутня норма, яка передбачає розподіл процесуальних витрат.

Заслухавши суддю, порушника ОСОБА_3 та його захисника Гузь Т.О. на підтримання доводів апеляційної скарги, позицію з приводу апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Підстава для закриття провадження в справі згідно зі ст.38КпАП не є такою, що реабілітує особу. Тому таке закриття можливе лише в разі вчинення особою протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, обов'язковою умовою закриття провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності з нереабілітуючих підстав є вчинення особою адміністративного правопорушення.

Отже, при вирішенні питання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення суддя повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад адміністративного правопорушення і особа винувата в його вчиненні. Тільки після цього можна постановити у визначеному КпАП порядку відповідне судове рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та в п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Як вбачається з мотивувальної частини постанови, суддя місцевого суду правильно встановив, що діяння, яке поставлено ОСОБА_3 за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП, і він винуватий в його вчиненні.

Також суддя місцевого суду обґрунтовано застосував приписи ч.2 ст.38 КпАП, відповідно до яких, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

В резолютивній частині постанови, всупереч доводів апелянта, суддя місцевого суду правильно зазначив про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП.

Водночас, ухвалюючи рішення, суддя залишив поза увагою таке.

Статтею 283 КпАП встановлені вимоги до змісту постанови про адміністративне правопорушення. Стягнення процесуальних витрат указаною нормою закону не передбачено. Тому з постанови судді місцевого суду слід виключити вказівку на стягнення з ОСОБА_3 витрат на проведення експертизи.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Гузь Т.О. в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 9 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_3 - змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови вказівку про стягнення з ОСОБА_3 Ѕ процесуальних витрат на проведення судової транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи у розмірі 3432 грн.

В іншій частині постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 9 жовтня 2018 відносно ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Захожай О.І.