Житомирський апеляційний суд
Справа №295/8269/18 Головуючий у 1-й інст. Комнацький О.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., за участю: захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах правопорушника ОСОБА_2 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 14 серпня 2018 року за ч.1 ст.130 КУпАП щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Хмельницького, проживаючого у АДРЕСА_1 працюючого головою корпоративну ОКЖК «Олімп», -

в с т а н о в и в:

ПостановоюБогунського районного суду м. Житомира від 14 серпня 2018 року визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь держави в особі ДСА України судовий збір у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Згідно постанови суду, 27.06.2018 року о 00 годині 40 хвилин ОСОБА_2 у м. Житомирі по вул. Чуднівській, 96, керував транспортним засобом Acura MDX, реєстраційний номер НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння.

В поданій апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно висновку лікаря-нарколога № 378 обласного наркологічного диспансеру водій перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Водій ОСОБА_2 пояснив, що вживав ліки, 12 годин до огляду вживав алкоголь.

Так, сукупний аналіз ч.1 ст. 130 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), що затверджена Наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735, вказує на те, що притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП можливе лише у випадку, якщо в крові водія виявлено більше 0,2 проміле алкоголю. Під час проведення огляду на предмет сп'яніння у водія ОСОБА_2 в його крові було виявлено 0.1 проміле алкоголю. Вказану інформацію йому повідомив лікар. Оскільки за декілька днів до цього ОСОБА_2 випив 0.2 літра вина, то він погодився з таким результатом. В суді ОСОБА_2 теж визнав свою провину, вважаючи, що наявність в крові 0,1 проміле алкоголю є доказом його вини. Огляд ОСОБА_2 був проведений лікарем Комунальної установи "Обласний медичний центр з надання спеціалізованої допомоги хворим на залежності, ВІЛ/СНІД інфекції та шкірно-венерологічні захворювання" Житомирської обласної ради ОСОБА_4 На печатці, проставленій на Висновку № 378 від 27.06.2018 року зазначений код ЄДРПОУ - 01526394. Вказаний код ЄДРПОУ присвоєний КП Комунальна установа "Обласний медичний центр з надання спеціалізованої допомоги хворим на залежності, ВІЛ/СНІД інфекції та шкірно-венерологічні захворювання" Житомирської обласної ради. Цей медичний заклад не внесений до Переліку закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду на стан сп'яніння водіїв. В справі відсутнє підтвердження, що лікар ОСОБА_4 пройшов удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Крім того апелянт просив у разі визнання вищенаведених доводів необґрунтованими застосувати до ОСОБА_2 ст.. 22 КУпАП та звільнити ОСОБА_2 від відповідальності у зв'язку з малозначністю правопорушення.

В судові засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи за відсутності підзахисного, у повному обсязі підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги. Крім того, враховуючи отримані відповіді на запити апеляційного суду додатково послався на невідповідність проведеного огляду ОСОБА_2 в медичному закладі положенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що у відповідності до положень п. 22 даної Інструкції тягне за собою недійсність такого медичного огляду. Підставами для цього, на його думку, є те, що з огляду на печатку медичного закладу, наявну в висновку про стан алкогольного сп'яніння його підзахисного, такий огляд проведено медичною установою, не наділеною повноваженнями для його проведення. Крім того такий огляд проведено газоаналізатором, який на час огляду не був сертифікований на теріторії України, а також огляд проведено лікарем, який не пройшов належного тематичного удосконалення по питанням організації проведення медичних оглядів на стан сп'яніння, яке повинно бути пройдене ним у відповідності до Наказу Міністерства охорони здоров'я України № 166 від 22.07.1993 р. «Про подальше удосконалення системи післядипломної підготовки лікарів (провізорів)»

Заслухавши пояснення захисника , перевіривши матеріали справи та надані докази в межах доводів апеляційної скарги, врахувавши докази та матеріали, надані в ході апеляційного розгляду справи, в тому числі і отримані на запити апеляційного суду, вважаю, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Даних вимог Закону суд першої інстанції у повному обсязі дотримався, а доводи захисника про недійсність медичного огляду його підзахисного ОСОБА_2, зазначені ним в його апеляційній скарзі, які не були предметом розгляду суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.06.2018 року о 00 годині 40 хвилин ОСОБА_2 у м. Житомирі по вул. Чуднівській, 96, керував транспортним засобом Acura MDX, реєстраційний номер НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння.

Зазначений висновок суд першої інстанції здійснив на підставі досліджених в судовому засіданні доказів та пояснень самого правпорушника.

Так з адміністративного протоколу серії БД №065178 (а.с.1) вбачається що 27.06.2018 року о 00 годині 40 хвилин ОСОБА_2 у м. Житомирі по вул. Чуднівській, 96, керував транспортним засобом Acura MDX, реєстраційний номер НОМЕР_1, у ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, порушення мови, почервоніння обличчя, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Згідно висновку лікаря - нарколога №378 Обласного наркологічного диспансера Житомирської обласної лікарні Житомирської обласної ради водій перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

При цьому, в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_2 зазначив, що «випив ліки, 12 годин потому вживав алкоголь». Будь-яких зауважень ОСОБА_2 з приводу змісту адміністративного протоколу, його складання чи процедури проведення його огляду на стан сп'яніння останній не зазначив.

Відповідно до висновку №378 обласного наркологічного диспансеру Житомирської обласної ради від 27.06.2018 року (а.с.2) ОСОБА_2 перебуває у стані алкоголного сп'яніння.

Зазначені обставини ОСОБА_2 не заперечувалися і в ході розгляду справи в суді першої інстанції, оскільки він пояснив суду, що визнає вину у вчиненні правопопушення.

Таким чином у суда першої інстанції не було підстав для сумнівів у достовірності та допустимості доказів по справі , доведеності вини ОСОБА_2, як не було підстав і для додаткової перевірки зазначених доказів.

При цьому, звертаючись до апеляційного суду, захисник ОСОБА_2 у якості доводів апеляційної скарги посилається на обставини, які не були предметом розгляду суду першої інстанції та не заперечувалися правопорушником, а саме на невідповідність проведеного огляду підзахисного в медичному закладі.

Переглянувши справу із врахуванням доказів, наданих як до протоколу про адміністративне правопорушення, так і в ході апеляційного розгляду справи, апеляційний суд вважає за необхідне погодитися з висновками суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення.

Так апеляційний суд погоджується з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції.

Крім того не спростовують висновків суду першої інстанції про винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення і надані апеляційному суду за клопотанням захисника і наступні документи та докази.

Як вбачається з Акту №378 від 27.06.2018 року КУ «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради ОСОБА_2 27.06.2018 року о 01год. 05хв. був оглянутий лікарем данного медичного закладу ОСОБА_5 з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння. При огляді у ОСОБА_2 було виявлено змазаність мови, гіперенцію шкіри обличчя, гіперенцію очних скляр, прискорене дихання, пульс 86 ударів на хвилину та артеріальний тиск 130/80, поза Ромберга нестійка, точні рухи невпевнені, а також запах алкоголю з рота. Крім того, згідно вказаного Акту стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 було перевірено о 01год. 15хв. за допомогою алкотестера «Драгер 6510», згідно показчика якого у ОСОБА_2 було виявлено 1.09 промілле алкоголю. При повторному тесті о 01год. 35хв. за допомогою цього ж приладу було виявлено 1.09 промілле алкоголю.

Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію №7261/2007 (а.с.49) згідно з наказом МОЗ України від 10 лютого 2010 року №95 прилад електродіагностичний «Alkotest 6510» внесено до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення України і дозволено для застосування в медичній практиці.

У відповідності до копії сервісної книжки на газоаналізатор «Драгер Алкотестер 6510» (а.с.50), за допомогою якого проводилось освідування ОСОБА_2, даний медичний прилад проходив калібрування 04.06.2018 року у ДП «Укрметртестстандар» та наступна дата державної повірки - 04.06.2019 року, що підтверджується також Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с.48).

З огляду на викладені обставини дійсно знайшли своє підтвердження доводи апелянта про те, що строк дії свідоцтва про державну реєстрацію даного алкотстеру на час проведення огляду ОСОБА_2 вже закінчився.

Разом з тим зі змісту листа Українського медичного центру сертифікації МОЗ України від 11.12.2014 року, яким надано роз'яснення щодо використання газоаналізаторів, а також зі змісту відповіді МОЗ України від 01.08.2018 року, наданої на запит адвоката ОСОБА_3, вбачається, що використання медичних виробів «газоаналізатори Драгер, Алкотест», які були завезені та реалізовані на теріторії України, та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії свідоцтва про державну реєстрацію є можливим в подальшому за умови дотримання умов експлуатації, технічного обслуговування, калібрування та повірки, та інших нормативних документів, що підтверджують вірність результатів вимірювання.

Таким чином, доводи захисника про незаконність використання газоаналізатору «Драгер Алкотестер 6510», яким було проведено медичний огляд ОСОБА_2, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

При цьому посилання захисника на наявність іншої практики апеляційного суду щодо вказаного питання в даному випадку не можуть бути підставою для прийняття судом іншого рішення, оскільки при вирішенні справи, на яку посилається апелянт, зазначені вище роз'яснення Українського медичного центру сертифікації МОЗ України та самого МОЗ України не були предметом розгляду суду та не враховувалися при прийняття рішення у зв'язку з їх відсутністю.

Крім того апеляційний суд також звертає увагу на те, що огляд на стан сп'яніння в медичному закладі відбувається не тільки за допомогою технічних заходів, а й на підставі встановлення зовнішнього вигляду, поведінки, стану свідомості мовної здатності вегето-судинних реакцій, рухової сфери обстежуваної особи тощо. Тобто висновок про перебування особи у стані алкогольного сп'яніння здійснюється лікарем на підставі комплексу об'єктивних показників, і використання технічних засобів є тільки часткою такого дослідження.

Тому оспорювання такого висновку тільки на підставі неможливості застосування того чи іншого технічного засобу вбачається дещо необгрунтованим.

Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження в справі також і посилання захисника на те, що огляд здійснено медичним закладом, не наділеним такими повноваженнями та лікарем, який не пройшов у встановленому порядку тематичного удосконалення для наявності повноважень для здійснення огляду на стан сп'яніння.

Так, у відповідності до копії переліку закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду на стан сп'яніння водіїв - додаток №1 до наказу Управління охорони здоров'я обласної державної адміністрації від 31.05.2016 року №587 (а.с.67), Обласний наркологічний диспансер Житомирської обласної ради включено до переліку таких закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду на стан сп'яніння водіїв. При цьому, з копії рішення Житомирської обласної ради від 31.05.2018 року №1050 органом місцевого самоврядування було змінено назву Житомирського обласного наркологічного диспансеру Житомирської обласної ради на комунальну установу «Обласний медичний цент з надання спеціалізованої допомоги хворим на залежності, ВІЛ/СНІД-інфекції та шкірно-венерологічні захворювання» Житомирської обласної ради та затвердження Статуту комунальної установи. Згідно з копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.71) видом діяльності даної комунальної установи є діяльність лікарняних закладів. Враховуючи викладене, КУ «Обласний медичний цент з надання спеціалізованої допомоги хворим на залежності, ВІЛ/СНІД-інфекції та шкірно-венерологічні захворювання» Житомирської обласної ради, враховуючи такі зміни із збереженням профільного виду діяльності, наділений правом проведення огляду водіїв на стан сп'яніння водіїв.

При цьому факт засвідчення висновку щодо результатів медичного оглояду ОСОБА_2 печаткою старого зразка сам по собі не може за таких обставин свідчити про проведення такого огляду неповноважним медичним закладом чи про його недійсність.

Що стосується доводів апелянта про те, що огляд ОСОБА_2 проведено лікарем ОСОБА_4, який на його думку не пройшов курсу тематичного удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством з посиланням на Наказ МОЗ України № 166 від 22.07.1993 р. «Про подальше удосконалення системи післядипломної підготовки лікарів (провізорів)», що в свою чергу, на думку апелянта, тягне визнання такого огляду недійсним, то слід зазначити, що апеляційний суд в межах розгляду даної адміністративної справи позбавлений можливості надавати оцінку професійній відповідності лікаря, який здійснював огляд правопорушника на стан сп'яніння. У разі наявності в учасників судового розгляду сумнівів в законності та правомірності дій лікаря в даному випадку з огляду на його професійну відповідність, вони не позбавлені можливості оскаржити такі дії зазначеного лікаря чи медичного закладу у встановленому законом порядку за межами розгляду даної адміністративної справи. Посилання апелянта при цьому на наявність іншої судової практики в даному питанні заслуговує на увагу, разом з цим не може бути безумовною підставою для прийняття аналогічного рішення в даній справі.

Підсумовуючи усі наведені вище обставини, а також враховуючи те, що сам правопорушник не заперечував проти встановлених судом обставини та наданих доказів, визнавав факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння не тільки з огляду на наявність такого медичного висновку, а й у зв'язку з визнанням факту вживання алкогольних напоїв та ліків напередодні керування, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги про недоведеність його вини у вчиненні правопорушення безпідставними та необґрунтованими.

Що стосується посилань апелянта на малозначність правопорушення, вчиненого ОСОБА_2 з огляду на нічний час його вчинення, перебування в стані легкого алкогольного сп'яніння, що на думку апелянта значно зменшує ймовірність завдання шкоди вказаним стороннім особам, а також на наявність двох неповнолітніх дітей та позбавлення ОСОБА_2 у разі залишення постанови суду в силі можливості здійснення своїх трудових обов'язків, що негативно вплине на його сім'ю, то слід зазначити, що апеляційний суд не вбачає підстав для визнання в даному випадку такого правопорушення малозначним. Так відповідно до акту огляду на стан сп'яніння вміст алкоголю в повітрі, що видихав ОСОБА_2 за показниками газоаналізатор автомобілем в стані алкогольного сп'яніння в нічний час сам по собі не може при таких обставинах свідчити про малозначність правопорушення. Крім того, посилаючись на обмеження можливості виконання ОСОБА_2 своїх трудових обов'язків та належного матеріального забезпечення своєї сім'ї захисником на підтвердження даних обставин не надано жодних доказів

З огляду на зазначені обставини підстав для звільнення ОСОБА_2 від відповідальності за малозначністю вчиненого ним правопорушення апеляційний суд не вбачає.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, та підстав до скасування оскаржуваної постанови суду щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП та закриття провадження в справі не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах правопорушника ОСОБА_2 залишити без змін, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 14 серпня 2018 року за ч.1 ст.130 КУпАП щодоОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: