П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. за участі:

захисника особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , - адвоката Костюченка О.В.,

учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника Костюченка О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює водієм в ТОВ "Торгово-Інвестиційна компанія "Вегас" та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

Постановою суду визнано доведеним, що 29.09.2018, близько о 12 год. 10 хв., ОСОБА_1 на 23 кілометрі + 250 метрів автотраси Київ-Харків на ділянці дороги, яка є автомагістраллю, у першій смузі керував вантажним автомобілем "МАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 .

У цій же смузі, попереду автомобіля "МАЗ" рухався автомобіль "Рено Трафік", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який з застосуванням гнучкої зчіпки буксирував автомобіль "Хонда Акорд", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 ..

Під час керування транспортним засобом ОСОБА_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та перед зміною напрямку руху - виконанням маневру об?їзду (випередження) автомобілів "Рено Трафік", д.н.з. НОМЕР_2 , та "Хонда Акорд", д.н.з. НОМЕР_3 , що відбувся з виїздом у другу смугу, не переконався, що це буде безпечним, що призвело до зіткнення з автомобілем "Хонда Акорд", д.н.з. НОМЕР_3 , перекидання автомобіля "МАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 , та зіткнення його з відбійником.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник Костюченко О.В. в інтересах ОСОБА_1 30.01.2019 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, який пропущений з поважних причин, оскільки копію оскаржуваної постанови він отримав лише 21.01.2019.

В самій же апеляційній скарзі захисник Костюченко О.В. просить постанову Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2018 стосовно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі у зв?язку з вчиненням ним дій в стані крайньої необхідності.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник Костюченко О.В. вказує, що викладені в оскаржуваній постанові висновки не відповідають фактичним обставинам, з чого випливає порушення норм матеріального та процесуального права що, у свою чергу, призвело до неправильного вирішення справи та безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП.

Водночас, в апеляційній скарзі наводяться доводи про те, що в поясненнях учасників ДТП - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є виправлення в частині величини швидкості, з якою вони рухалися, а також звертає увагу, що швидкість при русі на автомагістралі у автомобіля "Рено Трафік", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який з застосуванням гнучкого зчеплення буксирував автомобіль "Хонда Акорд", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , була менше 40 км/год., де, згідно рекомендаціям дорожнього знаку 5.30, визначена рекомендована швидкість в 70 км/год.

Також, захисник звертає увагу на те, що працівники патрульної поліції при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, проігнорували той факт, що з наданих пояснень учасників ДТП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 випливає порушення саме ними вимог п. 27.3 Правил дорожнього руху України, у зв?язку з цим, стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повинні були бути складені відповідні протоколи про адміністративне правопорушення, чого зроблено не було.

Стверджує захисник Костюченко О.В. і про те, що місцевим судом не було досліджено висновок експерта № 000251/01 від 27.11.2018 та йому не було надано належної оцінки.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з?явився, хоча про час, дату та місце розгляду провадження поінформований належним чином, а тому його неявка не перешкоджає розгляду провадження судом апеляційної інстанції з урахуванням і того, що його інтереси представлені захисником Костюченком О.В.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення захисника Костюченка О.В. в інтересах ОСОБА_1 на задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, який також підтримав апеляційні вимоги в повному обсязі, вислухавши пояснення іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 , який щодо вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду покладався на розсуд суду апеляційної інстанції, і у той же час заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи постанову Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2018 стосовно ОСОБА_1 законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, переглянувши відеозапис досліджуваних подій, вислухавши пояснення свідка ОСОБА_3 , дослідивши доводи, викладені на обґрунтування апеляційних вимог, слід дійти наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, зокрема особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та її захисником.

Як убачається з матеріалів провадження, в суді першої інстанції при прийнятті постанови Дарницьким районним судом м. Києва від 03.12.2018 стосовно ОСОБА_1 його інтереси представляв захисник Костюченко О.В.

Положення ст. 285 КУпАП регламентують, що копія постанови, після її оголошення, протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

У той же час, як видно з матеріалів справи, копію оскаржуваного рішення стороною захисту було отримано лише 21.01.2019 (а.с. 116), у зв`язку з чим можна погодитися з доводами, викладеними в клопотанні від 30.01.2019 (а.с.121-126), про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2018 стосовно ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанцій розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, за доводами, означеними в апеляційній скарзі, на виконання вимог ст. 294 КУпАП.

Згідно положенням ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, нормою ст. 280 КУпАП регламентовано, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді справи за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за порушенням ним п.п. 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху України, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Так, згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення від 29.09.2018 серії БД № 284697, ОСОБА_1 29.09.2018, о 12 год. 10 хв., в м. Києві, Бориспільське шосе, керував вантажним автомобілем та перед зміною напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем "Хонда", д.н.з. НОМЕР_3 , та перекидання автомобіля "МАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 , і зіткнення з відбійником, чим пошкодив транспортні засоби та завдав матеріальні збитки.

В діях ОСОБА_1 вбачається порушення вимог п.п. 10.1, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с. 1).

Даний протокол за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, який складений, в силу ст. 255 КУпАП, уповноваженою на те особою, а саме - інспектором УПП роти № 1 батальйону № 1 полку № 2 рядовим поліції Громом Д.О.

Учасники дорожньо-транспортної пригоди в суді апеляційної інстанції не заперечували, як наявності події ДТП за обставин, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, так і правильності відображення в схемі ДТП місця розташування транспортних засобів після ДТП, механічні пошкодження транспортних засобів та їх локалізацію (а.с. 2).

Схема ДТП підписана її учасниками без будь-яких застережень.

Крім того, відповідно до первинних пояснень ОСОБА_1 , в означений день, він керував вантажним транспортним засобом "МАЗ" самоскид, д.н.з. НОМЕР_1 , та рухався зі сторони м. Києва по Бориспільському шосе в напрямку м. Бориспіль в крайній правій смузі руху зі швидкістю близько 55-60 км/год.

Маючи намір здійснити зміну напрямку руху ліворуч, дивився по дзеркалам та не помітив попереду автомобіль "Хонда", д.н.з. НОМЕР_3 , а коли побачив, почав крутити кермо ліворуч та "ліг" на лівий бік. При цьому пошкодив автомобіль "Хонда", д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 4).

На думку ОСОБА_1 , даний автомобіль рухався зі швидкістю не більше 30 км/год., а тому йому- ОСОБА_1 і здалося, що даний автомобіль стоїть і не рухається.

Саме ці пояснення ОСОБА_1 суд першої інстанції визнав правдивими, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами у справі.

Так, згідно пояснень ОСОБА_2 від 29.09.2018, він керував автомобілем "Хонда", д.н.з. НОМЕР_3 , по Бориспільському шосе зі сторони м. Києва в сторону м. Борисполя в крайній правій смузі.

Його автомобіль з застосуванням зчіпки (троса) тягнув автомобіль "Рено", д.н.з. НОМЕР_2 , зі швидкістю 38 км/год.

У його автомобілі були увімкнута аварійна сигналізація.

У якийсь момент він відчув удар у задній бампер автомобіля під його керуванням "Хонда" автомобілем "МАЗ", який рухався за ними та різко почав перестроюватися в ліву смугу руху.

Автомобіль "МАЗ" перекинувся.

Після приїзду адвоката до водія автомобіля "МАЗ", останній змінив пояснення та почав наполягати на тому, що вони начебто стояли в правій смузі, а насправді вони здійснювали рух в сторону заправки ANP (а.с. 6).

Крім того, ОСОБА_2 в письмових поясненнях від 03.12.2018 (а.с. 104-105), поясненнях на апеляційну скаргу від 26.02.2019 (а.с. 149-156) в суді першої та апеляційної інстанції пояснив, що в означений час та місці, технічно-несправний автомобіль під його керуванням "Хонда", д.н.з. НОМЕР_3 , буксирував з застосуванням гнучкої зчіпки автомобіль "Рено", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

У його- ОСОБА_2 автомобілі була увімкнена аварійна сигналізація, швидкість руху не перевищувала 40 км/год.

Буксирування здійснювалось з дотриманням Правил дорожнього руху України, у той час, як на його- ОСОБА_2 переконання, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стала неуважність та недотримання безпечної дистанції з боку водія автомобіля "МАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 , - ОСОБА_1 .

На такі ж обставини ДТП вказав в поясненнях від 29.09.2018 водій автомобіля "Рено", д.н.з. НОМЕР_2 , - ОСОБА_3 , який за досліджуваних обставин буксирував автомобіль "Хонда", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 з увімкненою аварійною сигналізацією, додавши, що біля мосту водій ОСОБА_2 подав звуковий сигнал, після чого він- ОСОБА_3 в дзеркало бокового огляду побачив, як автомобіль "МАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 з крайньої правої смуги, де вони рухалися, на швидкості приблизно 60 км/год. почав здійснювати різкий маневр у другу смугу руху, а згодом - і перекинувся.

Автомобіль "Хонда" отримав пошкодження задньої частини (а.с. 3).

Водій ОСОБА_3 в суді першої та апеляційної інстанцій надав такі ж пояснення.

Як видно з пояснень від 29.09.2018 свідка ОСОБА_5 , він також за досліджуваних обставин рухався у власному автомобілі по Бориспільському шосе.

У якийсь час, біля опори № 104, він почув звук гальм, а тому подивився у праве вікно автомобіля і побачив як вантажний автомобіль оранжевого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , різко змінив напрямок руху в ліву сторону, при цьому зачепивши іномарку сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , яка рухалася у тому самому напрямку на буксирі.

Вантажне авто, уникаючи зіткнення з його- ОСОБА_5 автомобілем, змінив напрямок руху праворуч, але, не впоравшись з керуванням, водій вантажівки перекинувся на ліву сторону.

З перших слів водія вантажівки, він-свідок почув, що його начебто підрізав якийсь автомобіль, а тому він різко змінив напрямок руху ліворуч, щоб уникнути зіткнення (а.с. 5).

В суді апеляційної інстанції був досліджений і відеозапис досліджуваних подій, що міститься на а.с. 88 зв., який відображає всі вище наведені пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , а також первинні пояснення ОСОБА_1 та узгоджується з даними протоколу про адміністративне правопорушення та схеми ДТП.

Доводи сторони захисту про те, що судом першої інстанції не було досліджено висновок експерта № 000251/01 від 27.11.2018, як і не було надано даному висновку належної оцінки - на увагу не заслуговують, оскільки він був предметом дослідження судом першої інстанції (а.с. 71-90).

Згідно з цим висновком у діях водія ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинно-наслідковому зв?язку з даною пригодою (а.с. 88).

Водночас, суд першої інстанції встановив невідповідність цього висновку експерта в частині того, що зіткнення транспортних засобів відбулося в той момент, коли автомобіль "МАЗ" після обгону автомобіля "Рено" повертався з другої смуги руху в першу (крайню праву), після чого відчув удар і різко повернув кермо ліворуч, змінивши напрямок руху керованого ним автомобіля, що і призвело на слизькому дорожньому покритті до його перекидання (а.с. 87), - доказам у справі, зокрема поясненням самого ОСОБА_1 у вихідних даних (а.с. 73), свідка ОСОБА_5 , який є незацікавленою в результатах розгляду справи особою, та відеозапису подій, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи сторони захисту, у тому числі в суді апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_1 не знав, що автомобілі "Рено" та "Хонда" знаходяться у русі, - є непереконливими, оскільки з переглянутого відеозапису події видно, що автомобілі "Рено" і "Хонда" знаходяться у русі, при цьому в автомобілі "Хонда", який буксирується автомобілем "Рено", на виконання вимог п. 9.1 (ґ) Правил дорожнього руху України, увімкнута аварійна сигналізація, ці транспортні засоби безпечно, з дотриманням Правил дорожнього руху України, об?їжджають два інших вантажних автомобіля, які рухаються попереду автомобіля "МАЗ" під керуванням ОСОБА_1 , на швидкості не меншій, ніж швидкість автомобіля "МАЗ", не вважаючи, що автомобілі "Рено"-"Хонда" стоять, при цьому після об?їзду автомобілів "Рено"-"Хонда" останньою вантажівкою при дальній метеорологічній видимості за досліджуваних погодних умов 4 км. (а.с. 63), автомобіль "МАЗ" перебував позаду автомобілів "Рено"-"Хонда", що рухалися та переміщувалися від можливого з?їзду на другорядну дорогу - прямо під міст над головною дорогою, на відстані 41,1-55,7 м. (а.с. 84), а тому водій ОСОБА_1 не міг не визначити, що автомобілі "Рено"-"Хонда" перебувають у русі.

Навіть за умови, що водій ОСОБА_1 припустив, що автомобілі "Рено"-"Хонда" перебувають у нерухомому стані, а тому здійснив їх об?їзд ліворуч, а потім, намагався повернути вправо на першу смугу руху, на якій перебували ці автомобілі, докази чому взагалі відсутні в матеріалах справи, у тому числі не відтворені і в поясненнях ОСОБА_1 , - є незрозумілим механізм отримання пошкодження саме транспортного засобу "Хонда", що перебував позаду автомобіля "Рено", автомобілем "МАЗ", завантаженим піском, у виді деформації заднього лівого крила, розбиття задньої лівої фари та заднього бамперу ліворуч (а.с. 2 зв., 79), з відверненням після цього автомобіля "МАЗ" ліворуч, зіткненням з відбійником та його перекиданням, ще і при тому, що автомобіль "Хонда", після зіткнення з ним вантажівки "МАЗ", фактично залишився перебувати у першій смузі у напрямку свого руху.

Отже, слід дійти висновку, що є явно неспроможною позиція сторони захисту щодо механізму ДТП на стадії судового провадження, а відповідають дійсності пояснення водія ОСОБА_1 на місці ДТП від 29.09.2018 про те, що він, за досліджуваних подій, маючи намір здійснити зміну напрямку руху ліворуч з першої смуги (крайньої правої), дивився по дзеркалам та не помітив попереду автомобіль "Хонда", д.н.з. НОМЕР_3 , чим порушив п.п. 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху України, які регламентують необхідність: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, що і є у наслідковому зв?язку з подією ДТП та отриманням механічних пошкоджень транспортних засобів.

За викладеним є непереконливими доводи сторони захисту про те, що на дії//бездіяльність водія ОСОБА_1 міг вплинути рух автомобілів "Рено"-"Хонда" зі швидкістю менше 40 км/год. в порушення п. 27.3 Правил дорожнього руху України, або, що швидкість цього руху дає підстави вважати, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності у змісті положень ст.ст. 17, 18 КУпАП, які виключають адміністративну відповідальність.

При цьому є незрозумілою позиція сторони захисту про те, як ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, та за участі якого відбувалася досліджувана подія ДТП, своїми діями усував небезпеку, яка загрожувала державному або громадському порядку, власності, правам та свободам громадян, установленому порядку управління, і що ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Дати оцінку невідповідності діям водія ОСОБА_3 вимогам п. 27.3 Правил дорожнього руху України та рекомендаціям дорожнього знаку 5.30, з визначенням рекомендованої швидкості в 70 км/год., як про те поставив питання захисник Костюченко О.В. при русі водія ОСОБА_1 зі швидкістю 55-60 км/год. (а.с. 86), як і надання оцінки доводам водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо дотримання ними вимог п. 12.7 Правил дорожнього руху України, приписи якої вказують, що під час буксирування швидкість не повинна перевищувати 50 км/год. - не входить до компетенції ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції, оскільки суд вправі розглядати справу тільки стосовно особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 , і щодо обставин, які викладені у протоколі.

Водночас, необхідно вказати, що, дослідивши всі докази у провадженні, суд першої інстанції дійшов ґрунтовного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за порушення ним п.п. 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху, що знаходяться у наслідковому зв?язку з подією ДТП та її наслідками у виді пошкодження транспортних засобів та дорожньої інфраструктури.

Стягнення, що накладене на ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 33 КУпАП - характеру вчиненого правопорушення, особі, а також конкретним обставинам справи.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, не встановлено.

За викладеним, апеляційна скарга захисника Костюченка О.В. в інтересах ОСОБА_1 - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання захисника Костюченка О.В. задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови.

Апеляційну скаргу захисникаКостюченка О.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О.Балацька