Провадження № 3/760/6794/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2019 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Зелінська М.Б., за участі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у м. Києві, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, працює водієм у Киїтранс-2005, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 355679 від 31.07.2019 року, ОСОБА_1 , в той же день об 11 год. 30 хв. керуючи автомобілем марки «ATAMAN А-092Н6», д/з НОМЕР_1 ,, в м. Києві по бул. Чоколівському, 19, при перестрюванні, не надав перевагу в русі автомобілю «BMW 330 XI», д/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який виїхав на смугу на яку він мав намір перестроїтись, та скоїв зіткнення з останнім, чим порушив вимоги п. 2.3 «б», 10.3 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. При ДТП всі автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В суді ОСОБА_1 свою вину в порушенні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнав, не заперечувавши місця та часу дорожньо-транспортної пригоди, визначених в протоколі, вказав, що водій автомобіля «БМВ 330 ХІ», не надав йому переваги в русі та не виконав вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу»; до справи просив долучити фотографії, виконані на місця дорожньо-транспортної пригоди.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а такожстатті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд керується принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до п. 2.3 б ПДР, для забезпечення безпеки водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Вимогами пункту 10.3 Правил Дорожнього руху України імперативно регламентовано наступне: У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення, його вина підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 355679 від 31.07.2019 року, що міститься в матеріалах справи, копією протоколу серії ДПР18 № 355678 від 31.07.2019 року відносно іншого учасника ДТП - ОСОБА_3 , схемою місця ДТП, письмовими поясненнями учасників ДТП - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 а тому вважаю, що дії ОСОБА_4 знаходяться в причинному зв`язку з ДТП та його наслідками.

При цьому суд враховує також, що виходячи з положень п.п. 1.3, 1.4 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані виконувати їх вимоги, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Суд звертає увагу на те, що не визнання ОСОБА_1 своєї винуватості у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд оцінює як спосіб захисту, оскільки вважає, що його вина повністю доведена наведеними вище доказами та розцінює це, як намагання уникнути відповідальності за скоєне.

Доказів, які б спростували обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.

На підставі наведених вище доказів, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення правил Дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

Враховуючи вище викладене, особу правопорушника, характер вчиненого адміністративного правопорушення, вважаю, що ОСОБА_1 необхідно піддати адміністративному стягненню, виходячи з вимог ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, оскільки на нього судом накладено адміністративне стягнення.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 9, 33, 34, 40-1, 124, 252, 283, 284КУпАП та ЗУ «Про судовий збір», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340 (триста сорок) гривень, який сплатити за наступними банківськими реквізитами: отримувач коштів ГУК в м. Києві: рахунок отримувача 6001; код отримувача (код за ЄДРПОУ)37993783; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі, що становить 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 (двадцять) коп., який необхідно сплатити на: УК у Солом`янському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, р/р 6010, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998, код отримувача:38050812, код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15-ть днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через 15-ть днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищевказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в поряду, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постановив про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу зазначений у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Постанова пред`являється до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: М.Б. Зелінська