Справа №359/664/19
Провадження № 3/359/392/2019
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2019 року м. Бориспіль
20.12.2018 р. о 22 год. 26 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин України ОСОБА_2, що відлітав до ОАЕ м. Дубай, літаком авіакомпанії «FLYDUBAI», рейсом № FZ 730, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення з митної території України, тобто своїми діями засвідчив факти, що мають юридичне значення. «Зелений коридор» призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.
Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянин України ОСОБА_2, вказана валюта належить йому особисто.
Пасажир обрав проходження митного контролю зеленим коридором, де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує 10 000 євро (чи еквівалент цієї суми в іншій валюті).
З виявленої суми пасажиру було пропущено 11 400 доларів США, (що згідно курсу НБУ станом на 20.12.2018 становить 9996 євро). За протоколом про порушення митних правил вилучено 600 доларів США та 3750 гривень.
На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційнії зоні та розяснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці не звертався.
Таким чином, своїми діями громадянин України ОСОБА_2, під час проходження митного контролю в залі «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.
Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином України ОСОБА_2, який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обовязковому письмовому декларуванню у повному обсязі для нерезидентів України, відповідно до Постанови Правління НБУ № 148 від 27.05.2008 р., та мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.
Даний протокол складено на місці виявлення правопорушення в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу D ДП МА «Бориспіль».
Підстав для відкладення розгляду справи, направлення матеріалів для додаткової перевірки, закриття провадження в справі не встановлено.
В судове засідання ОСОБА_2 не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причина неявки суду не відома. Клопотань про перенесення розгляду справи не надійшло.
24.01.2019 року через електронну пошту до суду надійшло клопотання від представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про звільнення від адміністративної відповідальності ОСОБА_2, в якому зазначив, що ОСОБА_2 у вчиненому адміністративному правопорушенні щиро розкаявся, до адміністративної відповідальності притягається вперше, його діями не завдано істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом. ОСОБА_2 часто користується послугами авіаперевізника, вказані обставини вказують на те, що ОСОБА_2 завжди добросовісно, у відповідності до закону виконував покладені на нього обовязки та не порушував режим перетину кордону. Будь-які обставини, які обтяжують відповідальність ОСОБА_2 відсутні. Враховуючи конкретні обставини справи в їх сукупності, а саме незначну кількість незаконно переміщуваної валюти, дані щодо особи ОСОБА_2, які суттєво знижують його відповідальність, а також, що від дій його довірителя тяжких наслідків не настало, просить суд звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, у звязку з малозначністю правопорушення та обмежитись усним зауваженням, провадження по справі закрити, вилучені грошові кошти згідно протоколу про адміністративне правопорушення повернути ОСОБА_2
Представник митниці просив суд застосувати до порушника стягнення у виді штрафу з конфіскацією вилучених грошових коштів, оскільки це передбачено санкцією ст. 471 МК України.
Заслухавши думку представника митниці, ознайомившись з письмовими поясненнями представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України.
Так, дійсно ОСОБА_2 допустив порушення вимог ст. 366 МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.
З цього приводу у суду достатні підстави для визнання ОСОБА_2 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, оскільки протокол складено 20.12.2018 року, а даними, що в ньому містяться, підтверджено факт вчинення ним даного митного правопорушення.
Вина правопорушника, окрім особистого визнання, як вчиненого з необережності та неумисно, підтверджується даними протоколу про порушення митних правил, даними службової записки та встановлена судом.
У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.
17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основних свобод людини», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід'ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
Правопорушення, яке вчинив ОСОБА_2 полягало у переміщенні через митний кордон не задекларованих митному органу грошових коштів, що підлягає обов'язковому декларуванню.
Об'єктивна сторона правопорушення, яке вичинив ОСОБА_2 полягає в недекларуванні грошових коштів при проходженні митного контролю в "зеленому коридорі", тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за що передбачена ст. 471 МК України.
Згідно зі ст. 471 МК України, за таке правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу і конфіскації не задекларованих грошових коштів.
За матеріалами справи жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.
Переміщення даної суми через кордон України допускається, за умови її декларування митному органу та наявності банківської довідки на підтвердження її походження.
Таким чином, єдине діяння, яке вчинив ОСОБА_2 полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації.
За вищевказане правопорушення, яке полягає в недекларуванні грошових коштів, ОСОБА_2 підлягає адміністративному стягненню у виді штрафу.
Шкода, яку ОСОБА_2 потенційно міг завдати державі, була незначною: він не ухилявся від сплати мита та інших зборів і не завдав державі іншої шкоди. Таким чином, метою конфіскації було не відшкодування майнової шкоди, завданої державі, оскільки він не зазнав ніяких збитків внаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації.
На підставі статті ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.
При прийнятті рішення суддя враховує, зазначені представником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні обставини.
При перевірці вказаних обставин, судом встановлено, що грошові кошти, які ОСОБА_2 вивозив на територію України належить ОСОБА_2 Конфіскація цих коштів, на які розраховував ОСОБА_2 поставить його в скрутне матеріальне становище.
З огляду на ці обставини, суддя приходить до висновку, що вилучені у ОСОБА_2 грошові кошти є для останнього надзвичайно важливою, життєво необхідною та великою сумою.
З огляду на наведене, застосування конфіскації, предметів порушення митних правил, в даному випадку є порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, а саме втручання в право ОСОБА_2 на повагу власності, так як є не пропорційним, оскільки покладає на нього "індивідуальний надмірний тягар".
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи характер скоєного, виходячи із ч. 3 ст. 462 МК України, матеріали справи, письмові пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлені судом обставини, зазначені норми закону, суддя дійшов висновку, що на правопорушника має бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700 грн.). З цього приводу підстав для застосування додаткового покарання - конфіскації вилучених грошових коштів у суду немає, яке вказане в санкції ст. 471 МК України. При цьому судом враховано, що правопорушення вчинено з необережності та вперше.
Саме таке стягнення суддя вважає достатнім для виправлення та належної поведінки ОСОБА_2 в подальшому.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з ОСОБА_2 на якого накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп., також понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 21 грн. 36 коп.
Керуючись п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 3, 10, ст. 471 МК України (в редакції 2012 р.), ст. 8, 23, 33 КУпАП, суддя -
п о с т а н о в и в :
Громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накласти штраф у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк