Номер справи 220/2197/19
Номер провадження 3/220/978/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Дурач О.А., розглянувши матеріали, що надійшли з Великоновосілківського відділення поліції Волноваського відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянку України, працює барменом в кафе «Ніка», маючу на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

24.08.2019 року інспектором з ЮП Великоновосілківського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області капітаном поліції Демуренко В.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГР № 395619 відносно ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом, 24.08.2019 року приблизно о 05-30 год. була встановлена громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , яка ухиляється від виконання передбачених ст. 150 Сімейного Кодексу України обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання 24.08.2019 р. приблизно о 05-30 год. самовільно залишила домівку та її місцезнаходження було невідомо.

В судове засідання правопорушник з`явилась, пояснила, що дійсно 24.08.2019 року приблизно о 07-00 год. вона побачила, що її неповнолітня дочка відсутня вдома, від неї була записка, в якій написано, що «якщо мама зі старшою сестрою читають дану записку, то вона вже в іншому мирі», про це ОСОБА_1 повідомила до відділу поліції. Згодом неповнолітня дочка знайшлася самостійно. Також пояснила, що виконує всі необхідні обов`язки щодо виховання своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , приділяє їй належну увагу та турботу. На фіксації судового процесу не наполягала.

Дослідивши надані докази правопорушення у їх сукупності та логічному взаємозв`язку, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КпАП України, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно норм даної статті, ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

За змістом ч. 2 ст. 251 КУпАп обов`язок щодо збирання доказів покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 9 КупАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Диспозиція частини 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення вимог якої інкримінується порушнику, передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об`єктивна сторона за ч. 1 ст. 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно даних свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 (а.с. 13), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_1 .

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ГР № 395619 24.08.2019 року приблизно о 05-30 год. була встановлена громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , яка ухиляється від виконання передбачених ст.. 150 Сімейного Кодексу України обов`язків щодо виховання своєї малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання 24.08.2019 р. приблизно о 05-30 год. самовільно залишила домівку та її місцезнаходження було невідомо. Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яким саме чином ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов`язки, при цьому не зазначено, в чому саме проявилось таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено. Те, що неповнолітня ОСОБА_2 самостійно пішла з дому не повідомивши про це свою матір, не підтверджує факт невиконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків, а саме те, що дитина пішла з дому внаслідок невиконання її матір`ю батьківських обоов`язків.

З пояснень самої порушниці (без дати) (а.с. 8) та її старшої доньки ОСОБА_3 (а.с. 10) теж неможливо встановити, від яких само обов`язків та яким саме чином, умисно чи неумисно ухилялась порушниця, що дало би підстави притягати її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КпАП України.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, судом встановлено, що матеріали справи не містять жодних доказів про ухилення ОСОБА_1 (з прямим чи непрямим умислом) від виконання своїх обов`язків щодо виховання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 184 КУпАП слід закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 184, 247 ч.1 п.1, 254, 256, 276-280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про охорону дитинства», суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 184 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги чи протесту прокурора в апеляційний суд Донецької області через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.А. Дурач