Справа № 409/1674/19
Провадження №3/409/284/19
П О С Т А Н О В А

"13" вересня 2019 р. Білокуракинський районний суд Луганської області

Суддя Білокуракинського районного суду Луганської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Білокуракинського ВП ГУНПУ в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нещеретове, Білокуракинського району, Луганської області, громадянина України, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Білокуракинським РС УДМС України в Луганській області 05.10.2012 року,

за ст.122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

В с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №009652 від 20.07.2019 року ОСОБА_1 20.07.2019 року о 00 годині 15 хв. по вул.Перемоги,27 с.Нещеретове, Білокуракинського району керував мопедом "Вайпер", без реєстраційного номеру, не зупинився на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу за допомогою гучномовця. Був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі, тим самим порушив вимоги п. 2.4 ПДР.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №009651 від 20.07.2019 року ОСОБА_1 20.07.2019 року о 00 годині 15 хв. по вул.Перемоги,27 с.Нещеретове, Білокуракинського району керував мопедом "Вайпер" з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголя з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, тим самим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав та пояснив, що він дійсно 20.07.2019 року керував скутером, на повороті стояв автомобіль поліцейських. Він бачив інспектора поліції без желета, вони його не зупиняли. Коли вони почали його переслідувати він зупинився та його транспортний засіб "трохи занесло". Співробітник поліції повідомив, що він - ОСОБА_1 , керує транспортним засобом без посвідчення водія та у стані алкогольного сп`яніння. Склали відповідні протоколи, з якими він не згоден. Разом з ним їхав на мопеді ОСОБА_2 Йому не пропонували пройти медичний огляд у лікарні на встановлення алкогольного сп`яніння та пройти тестування на алкотестері "Драгер".

Свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що він 20.07.2019 року їхав разом з ОСОБА_1 на скутері на повороті до с.Олексіївка. Вони побачили вже позаду себе "маячки". Почали тікати в поле. Поліцейські під`їхали до них. Він не пам`ятає подробиць, бо перебував у стані алкогольного сп`яніння. Водій скутера - ОСОБА_1 був тверезий та йому не пропонували пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння. Також не пропонували пройти тестування на алкотестері "Драгер".

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Правила, встановлені ст.36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.

Вказані матеріали складені у відношенню до однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд. У звязку з чим, на підставі ст.36 КУпАП дані матеріали підлягають об`єднанню в одне провадження.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Як було встановлено в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердив показання ОСОБА_1 про те, що останньому співробітники поліції не пропонували пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та на алкотестері "Драгер". Також свідок підтвердив, що співробітники поліції не зупиняли скутер за кермом якого був ОСОБА_1 в установленому законом порядку. Письмові пояснення свідка ОСОБА_3 суд не бере до уваги, так як в них не вказано чи відмовлявся від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та проходження тестування на алкотестері "Драгер" ОСОБА_1 .. Свідок ОСОБА_3 неодноразово викликався в судове засідання телефонограмами, однак, не з`являвся, повідомивши суд в телефонному режимі, що він не проживає на території Білокуракинського району та працює за його межами водієм, постійно знаходиться у відрядженнях.

В судовому засіданні поліцейським СРППБ Білокуракинського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_4 не надано доказів про те, що водій ОСОБА_1 не зупинився на його вимогу.

Згідно п.8 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої

Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції, тобто, видається в письмовому вигляді. Всупереч цього інспектор СРПП направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не видавав.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшли підтвердження факти вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Тому, згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Керуючись ст.ст. 1, 36, 122-2, 130, 247, 251, 265-2, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області О.Ю. Максименко