КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/3136/2019 Суддя у І-й інст.: Пономаренко Н.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Арабської Сирійської Республіки, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та захисника Бровді І.А. на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Поряд з цим стягнуто судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 що 23.03.2019 року в м. Києві по вул. Хрещатик, 22, керував автомобілем «Mitsubishi Lancer X» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 та захисник Бровді І.А. подали апеляційну скаргу, в якій просять поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зазначають, що адміністративне стягнення не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, оскільки від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся, так як алкогольні напої не вживав, а працівник поліції просто не хотів доставити його до медичного закладу. Також зазначають, що ОСОБА_1 практично не володіє українською мовою, однак поліцейськими не було забезпечено йому перекладача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та захисника Бровді І.А., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що розгляд справи 13 червня 2019 року проведено за відсутності ОСОБА_1 , дані щодо його належного сповіщення про дату та місце проведення судового розгляду відсутні, оскільки усі конверти з повістками, направлені на його адресу, повернулися до суду за закінченням строку зберігання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, копія оскаржуваної постанови ОСОБА_1 направлялася, однак дані про її вручення також відсутні.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

З урахуванням викладеного, вважаю обгрунтованими доводи апеляційної скарги про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а відтак пропущений строк підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті, то вони задоволенню не підлягають.

Так, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписи ст. 278 КУпАП передбачають, що суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Як убачається з матеріалів справи, суд при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним.

Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 238716 від 23.03.2019, в якому встановлені ознаки стану алкогольного сп`яніння, що засвідчено підписами свідків; рапортом інспектора патрульної поліції від 23.03.2019, з якого вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 «Mitsubishi Lancer X» д.н.з. НОМЕР_1 було евакуйовано, що свідчить відсторонення останнього від керування транспортним засобом; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі (а.с. 2-4).

З урахуванням того, що особи свідків, вказані в протоколі, є випадковими перехожими, не зацікавленими в результатах розгляду справи, підстав не довіряти їх поясненням, суд не вбачає.

З переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с.6) вбачається, що на пропозицію працівника патрульної поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу або у лікаря-нарколога ОСОБА_1 відмовився.

При цьому, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 вільно спілкується російською мовою та розуміє вимоги поліцейського, з огляду на що апеляційна скарга в частині незалучення перекладача є безпідставною.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (п. 7 Розділу І Інструкції).

Враховуючи, що огляд ОСОБА_1 на місці зупинки не проводився, і останній не погодився на його проведення в закладі охорони здоров`я, підстав для висновку про порушення поліцейськими вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», як про те йдеться в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол відносно ОСОБА_1 передбачено адміністративну відповідальність не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і тієї особи, яка керує транспортним засобом але відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є правильним, таким, що відповідає матеріалам справи, і доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, не встановлено, а тому постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2019 року, як законна та обґрунтована, має бути залишена без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 та захисника Бровді І.А. щодо її скасування - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Київського апеляційного суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_1 та захиснику Бровді І.А. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та захисника Бровді І.А. залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Юденко