Провадження № 3/760/6520/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2019 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Зелінська М.Б., за участі ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Солом`янського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадяннина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу № 122 від 24.04.2019 року, у ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа № 2-355, виданого 17.05.2010 року Яворівським районним судом Львівської області, наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.04.2019 року за період з 22.10.2009 року по 01.04.2019 року в сумі 354 810,94 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, чим було вчинене правопорушення, передбачене ст. 183-1 КпАП України.

В судове засідання представник ДВС у судове засідання неодноразово не з`являвся, про причини неявки суд не повідомив.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183-1 КУпАП, категорично заперечив, та пояснив, що він не ухиляється від сплати аліментів, частково щомісячно сплачує суму з допомоги, яку отримує від УПСЗН в зв`язку з інвалідністю ІІІ групи (ревматоїдний артрит), до матеріалів справи просив долучити чеки та відповідну медичну документацію.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб`єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до відповідальності.

В обґрунтування наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 уповноважена особа додала матеріали - протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 № 122, розрахунок сплати заборгованості, копії актів державного виконавця, відповіді на електронні запити відносно ОСОБА_1 , інші документи виконавчого провадження у сукупності, в тому числі - копію виконавчого листа Яворівського районного суду Львівської області від 17.05.2010 року, на підставі якого розпочате виконавче провадження.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення.

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, визначається ставленням особи до дії та наслідків, виражене у формі умислу, тобто особа повинна усвідомлювати протиправний характер своєї дії, передбачати її шкідливі наслідки і бажати їх або свідомо допускати настання цих наслідків.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, як встановлено з пояснень ОСОБА_1 , він несвоєчасно сплачує аліменти через об`єктивні причини, які від нього не залежать. Більш того, на підтвердження власних пояснень - надав суду повну і вичерпну медичну документацію, в тому числі - довідку до акта медико-соціальної експертної комісії АВ № 0998514 від 04.07.2019 року - загальне захворювання, індивідуальну програму реабілітації інваліда № 813 від 04.07.2019 року, консультативні висновки спеціалістів, витяги з історії хвороби, копії аналізів.

Крім іншого, ОСОБА_1 надав суду також і довідку Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації від 14.08.2019 року, а також чеки (роздруківки із терміналів) ПАТ «КБ «ПриватБанк» щодо систематичного перерахування грошових коштів ОСОБА_2 з призначенням платежу «аліменти» на виконання виконавчого листа, виданого Яворівським районним судом Львівської області від 17.05.2010 року.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган /посадова особа/ оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте вказані додатки до протоколу, в тому числі з позначкою «Єдиний державний реєстр речових прав на нерухоме майно», подані в фотокопіях, відповідність фактичних даних в яких даним в джерелах, з яких вони отримані, не засвідчена належним чином уповноваженою особою. Додатки до протоколу не є оригіналами чи дублікатами, тобто не відповідають визначенню, передбаченому ст. 251 КУпАП, щодо документів як доказів і не можуть бути покладені в основу вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з ухиленням від сплати аліментів.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) .

Суд звертає увагу на те, що ігнорування судом доречних аргументів особи яка притягається до відповідальності є грубим порушеннямстатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права.

Зокрема, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів ни підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навивши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»).

Судом приймаються до уваги доводи ОСОБА_1 щодо відсутності у нього прямого чи непрямого умислу на несплату аліментів , які заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами, описаними в мотивувальній частині даної постанови суду.

Крім того, при вирішенні питання щодо наявності складу адміністративного адміністративного правопорушення необхідно врахувати таке.

Вищевикладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної та об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

На підставі вищевикладеного, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП.

Відповідно п.1 ч.1 ст.247 провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки в ході розгляду справи не надано належних фактичних даних, отриманих у відповідності до закону, які підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, зазначені обставини виключають провадження у адміністративній справі, яка підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України,ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за ст.183-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадяннина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Суддя: М.Б. Зелінська