СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/1399/19
пр. № 3/759/1021/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Скорін А.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, головного спеціаліста з питань персоналу управління будівництва, архітектури та землекористування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за частиною четвертою статті 188-39 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

23.01.2019 року в провадження Святошинського районного суду м. Києва з Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 188-29 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення складеного віднсно ОСОБА_2, остання до 11.01.2019 року будучи головним спеціалістом з питань персоналу управління будівництва, архітектури та землекористування Святошинської РДА, посадовою особою володільця персональних даних, поширила персональні дані ОСОБА_4 у вільний доступ на офіційній сторінці Святшинської РДА в мережі Інтрнет, що у свою чергу призвело до незаконного доступу до них невстановленого кола осіб та безпідставного втручання у їх приватне життя, чим було порушено ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про захист персональних даних», відповідальність за, що передбачена частиною четвертою статті 188-39 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердила фактичні обставини та щиро розкаялась.

Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення частин 1, 2 статті 32 Конституції України, у своєму рішенні від 20.01.2012 №2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області зазначив, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім'ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов'язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування.

Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

При обробці відомостей про фізичну особу володілець персональних даних вживає заходів щодо забезпечення їх захисту, у тому числі за допомогою організаційних та технічних заходів.

При зберіганні персональних даних володілець повинен забезпечити їх цілісність (схоронність) та встановити відповідний режим доступу до них.

На працівників суб'єктів відносин, пов'язаних із персональними даними, покладається обов'язок не розголошувати у будь-який спосіб персональні дані, які їм було довірено або які стали відомі у зв'язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов'язків, крім випадків, передбачених законом. Використання таких даних повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов'язків (частина 3 статті 10 Закону України «Про захист персональних даних»).

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про захист персональних даних» на володільця (розпорядника) персональних даних покладено обов'язок забезпечувати захист персональних даних від випадкових втрати або знищення, від незаконної обробки, у тому числі незаконного знищення чи доступу до персональних даних.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що володільцем чи розпорядником персональних даних можуть бути підприємства, установи і організації усіх форм власності, органи державної влади чи органи місцевого самоврядування, фізичні особи - підприємці, які обробляють персональні дані відповідно до закону.

Водночас частиною 3 цієї ж статті встановлено обмеження, відповідно до якого розпорядником персональних даних, володільцем яких є орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, крім цих органів, може бути лише підприємство державної або комунальної форми власності, що належить до сфери управління цього органу.

Частиною 1 статті 24 Закону на володільця персональних даних покладається обов'язок забезпечити захист персональних даних фізичних осіб від випадкових втрати або знищення, від незаконної обробки, у тому числі незаконного знищення чи доступу до персональних даних.

Аналізуючи все вищезазначене суд дійшов висновку, що головний спеціаліст з питань персоналу управління будівництва, архітектури та землекористування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_2, як посадова особа володільця персональних даних, порушила вимоги частини 3 статті 4, частини З статті 10, частини 1 статті 24 Закону України «Про захист персональних даних», не забезпечив належний рівень захисту персональних даних осіб чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 статті 188-39 КУпАП, а саме недодержався встановленого законодавством про захист персональних даних порядку захисту персональних даних, що призвело до незаконного доступу до них та порушення прав суб'єктів персональних даних (осіб, відомості про яких було розміщено на вказаному оптичному носію) на захист від незаконної обробки (пункт 7 частини 2 статті 8 Закону України «Про захист персональних даних»).

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, керуючись ст. 33, 40-1, частиною 4 ст.188-39 КпАП України, п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 188-39 Кодексу України про адміністратвине правопорушення та накласти на останню стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. ( п'ять тисяч сто).

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 0.2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 384,20 гривень.

Строк пред'явлення до виконання - 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва.

Суддя Святошинського

районного суду м. Києва А.В. Скорін