ПОСТАНОВА

КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

16 січня 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Журавель О.О., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з його апеляційною скаргою на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року, -

встановив:

Цією постановою ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Згідно постанови суду, та протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 22 вересня 2018 об 00 год. 50 хв., в місті Києві по вул. Тимошенка, 2-ж керував автомобілем «Subaru Impreza», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням судді Оболонського районного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, на обґрунтування якої зазначає наступне.

22 вересня 2018 року ОСОБА_2 з двору переставляв на нічну стоянку свій автомобіль, коли їхав вздовж металевих гаражів, позаду його, наздогнала патрульна поліція та зупинила. Оскільки, документів на автомобіль у ОСОБА_2 при собі не було, він разом з поліцією поїхав додому, взяв документи, та повернувся на місце зупинки транспортного засобу. Далі поліцейські запропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу Драгер, однак водій відмовився. Пройти огляд у медичному закладі поліцейські водію не пропонували, проте, він самостійно звернувся до лікарні «Соціотерапія», як йому і порадили працівники поліції, однак, у проходженні огляду йому було відмовлено, оскільки не було направлення від працівника поліції. Однак, як стало пізніше відомо ОСОБА_2, законодавством не передбачено обов'язку водія самостійно звертатися до медичного закладу, а навпаки

_________________________________

Справа № 33/824/1531/2018

Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції- Луценко О.М.

зобов'язує працівника поліції, в разі відмови водія від огляду на місці, забезпечити доставку водія для проведення огляду на стан сп'яніння в найближчому закладі охорони здоров'я.

Таким чином, апелянт вважає, що працівниками поліції було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, у зв'язку із чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини ОСОБА_2, при цьому суд першої інстанції не прийняв до уваги ці порушення та прийняв рішення без з'ясування дійсних обставин справи.

На цих підставах апелянт просить скасувати постанову Оболонського районного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим та притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за наведених у постанові обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в матеріалах справи даними, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків та відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Доводи викладені в апеляційній скарзі про необґрунтованість та невмотивованість висновків суду першої інстанції щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, є непереконливими, конкретних висновків не містять та спростовується доказами, які наявні в матеріалах справи.

Водночас, в апеляційному засіданні ОСОБА_2 пояснив, що на той час, коли його зупинили працівники поліції він розгубився. До того ж він був збентежений проблемами у сім'ї, через те що дружина перебувала у лікарні на збереженні, тому вів себе схвильовано. Крім того, ОСОБА_2 вказав, що працівники поліції самі ж спровокували його відмовитися від проходження огляду на Драгері та порадили пройти самостійно, що він потім і намагався зробити. ОСОБА_2 також зазначив, що в такій ситуації опинився вперше, злякався, не знав як себе вести, будь-яких прав йому не пояснювали як і не пояснили причини зупинки його автомобіля, тому відмовився від огляду на стан сп'яніння. При цьому, зазначає , що був тверезий і йому не пояснювали, що у разі його відмови він нестиме відповідальність у повному обсязі.

Наведене вище не свідчить про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП однак, значно зменшує характер вчиненого правопорушення та ступінь його вини.

Отже, приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_2 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується його особистими поясненнями, змістом протоколу про адміністративне правопорушення та поясненнями свідків.

При цьому, статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа) уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

Тому, з огляду на вищенаведене, беручи до уваги пояснення ОСОБА_2, щодо обставин складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, враховуючи також те, що ОСОБА_2 своїми діями не завдав будь-якої значної шкоди державному або громадському порядку, правам і свободам громадян, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічних правопорушень, та те, що позбавлення його права керування транспортним засобом поставить його сім'ю в скрутне становище, суд приходить до висновку, що вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення не тягне за собою великої суспільної шкідливості, не створює збитків державним або суспільним інтересам і є малозначним, а тому вбачає за можливе звільнити ОСОБА_2. від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням, а справу закрити на підставі ч.2 ст. 284 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 284, 294 КУпАП, суддя -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року - задовольнити частково.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року, якою ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік - змінити в частині накладення адміністративного стягнення, застосувавши до ОСОБА_2 ст. 22 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

В решті постанову суду першої інстанції стосовно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.О. Журавель