Провадження № 33/824/904/2019 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, його захисника ФесенкаЯ.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 січня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 січня 2019 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, працюючого водієм таксі, ФОП, ІПН НОМЕР_1, -

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Відповідно до постанови ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 09.11.2018 року приблизно о 00 год. 01 хв. він керував транспортним засобом «Opel Omega», номерний знак НОМЕР_2, на 26 км а/д М06 Київ-Чоп з явними ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, водій ОСОБА_3 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.01.2019 року, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального закону, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинами справи. Зазначив, що працівники поліції з надуманих причин зупинили його транспортний засіб та безпідставно запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у закладі охорони здоров'я. При цьому, він відмовився їхати до медичної установи у м. Боярка, запропонувавши поїхати до найближчого КП на виїзді з м. Києва щоб пройти огляд за допомогою спеціального технічного приладу або поїхати до наркологічного кабінету на вул. Сім'ї Хохлових, 5. Однак, зазначені пропозиції були проігноровані працівниками поліції. Після 20 хв. непорозуміння і погроз про відсторонення від керування транспортним засобом він погодився на всі умови поліції та підписав протокол про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Після цього він поїхав до найближчого КП та звернувся до патрульної поліції з проханням пройти огляд на стан сп'яніння з допомогою спеціального технічного приладу. Проте, вони порадили протягом 2 годин з моменту складання протоколу поїхати до наркологічного кабінету. У зв'язку із великою чергою у наркологічному кабінеті він поїхав у приватну клініку «Інтер», яка має право робити такі обстеження. Результат огляду був негативний.

Як зазначає апелянт, суд першої інстанції без з'ясування усіх обставин справи та виклику свідків взяв до уваги неналежні докази - відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який містить вибіркове освітлення події, та прийшов до необґрунтованого висновку про його винуватість. Разом із цим, районний суд не врахував даних про особу правопорушника, який працює таксистом, та не надав відповідної оцінки висновку закладу охорони здоров'я.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_3, його захисника Фесенка Я.Є. на підтримку поданої апеляційної скарги, пояснення свідка ОСОБА_5 про обставини складання адмінматеріалу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною 3 ст.266 КУпАП визначено, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров'я.

Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп'яніння містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №193471 від 09.11.2018 року,ОСОБА_3 09.11.2018 року приблизно о 00 год. 01 хв. керував транспортним засобом «Opel Omega», номерний знак НОМЕР_2, на 26 км а/д М06 Київ-Чоп з явними ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водій ОСОБА_3 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України (а.с.1).

Водночас, обставини адміністративного правопорушення, за наслідками якого було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №193471 від 09.11.2018 року,підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 09.11.2018 року (а.с.2), відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) співробітника патрульної поліції від 09.11.2018 року (а.с.21).

У суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_3 свою вину не визнав та пояснив, що правил дорожнього руху не порушував, привіз пасажира до ресторану «Бабушкин сад», там його зупинили працівники поліції під надуманими приводами, спочатку сказали, що у автомобіля не горить підсвідка номера, потім спитали, чи є поліс страхування, потім спитали, що вживав. Працівники пропонували пройти огляд для встановлення стану сп'яніння, він вимагав надати прилад Драгер, працівники поліції повідомили, що Драгер не працює, запропонували їхати до лікарні в м. Боярка. ОСОБА_3 пропонував поїхати на КП, там є прилад Драгер, або в лікарню на вул. Сім'ї Хохлових. У протоколі не бачив, що написали, оскільки був без окулярів. У стані алкогольного сп'яніння не перебував, звернувся до ТОВ «Клініка «Інтер», де здав аналізи, і за результатами лабораторних досліджень слідів алкоголю та наркотичних речовин в організмі не виявлено.

Допитаний у апеляційному суді свідок ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_3 дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків: його та ОСОБА_6

Попри невизнання вини ОСОБА_3, апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП та необхідності накладення на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, є обґрунтованими.

Водночас, доводи апеляційної скарги про неналежність відеозапису з нагрудної камери поліцейського, як доказу винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими, адже на вказаному відеозаписі чітко видно як останній відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров'я.

При цьому, посилання ОСОБА_3 на висновок ТОВ «Клініка «Інтер» №749115 є безпідставними, оскільки відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння утворює окремий склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду та вважаються апеляційним судом необґрунтованими.

Із огляду на вищезазначене, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 січня 2019 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль