Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9119/18 Головуючий у 1-й інст. Аксьонов В. Є.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., правопорушника ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в :

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 06 грудня 2018 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 06 вересня 2018 року о 01 год. 50 хв. в м. Житомирі, по вул. Київській, 102, керував транспортним засобом ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

На постанову суду ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та винесення нової постанови суду про закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що суд розглянув справу у його відсутність, що є порушенням його прав, які передбачені ст. 268 КУпАП, що позбавило його можливості надати відповідні докази.

Оспорює фактичні обставини справи, а саме, те, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази про доведеність його вини, оскільки його огляд на стан сп'яніння не проводився, транспортним засобом він не керував. Також, зазначає, що працівники поліції не вилучали у нього посвідчення водія та транспортний засіб.

Вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норму ч. 1 ст.130 КУпАП і незаконно наклав на нього адміністративне стягнення за керування неіснуючим транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

На його думку, суддею при винесенні постанови не в повній мірі з'ясовані всі обставини справи, були порушені норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Наведені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду є поважними та такими, що дають підстави для поновлення, строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи містяться дані про не своєчасне вручення (отримання) ОСОБА_1 копії постанови суду, а розгляд справи проводився у його відсутність.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою підлягають особи, які керують транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само особи, які керували транспортним засобом та які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп'яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп'яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров'я.

Зазначені положення нормативних актів дають підстави для висновку, що відповідальності за ст. 130 КУпАП підлягають особи, які керували транспортним засобом.

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановив суд ОСОБА_1 06 вересня 2018 року о 01 годині 50 хвилин керував автомобілем марки «ВАЗ-2105» д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився

Разом з тим, ОСОБА_1, як вбачається з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції при спілкуванні з працівниками поліції заперечував факт керування автомобілем і його пояснення не спростовані жодним доказом, такі ж пояснення ОСОБА_1 надав і в суді апеляційної інстанції вказавши, що сам викликав працівників поліції, оскільки у нього відбувся конфлікт з працівниками служби охорони, які пред'явили йому незаконну вимогу прибрати припаркований автомобіль від чого він відмовився та автомобілем не керував.

Не спростовуються ці обставини і відеозаписом на якому не зафіксовано рух транспортного засобу та з якого вбачається, що ОСОБА_1 лише перебував поруч з припаркованим автомобілем, вказував що не керував транспортним засобом.

Особи, з якими ОСОБА_1 мав суперечку та пояснення яких мали важливе значення для з'ясування обставин справи не були встановлені працівниками поліції та опитані.

Свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3 не були очевидцями обставин керування транспортним засобом, а лише вказували про відмову ОСОБА_1 пройти медичний огляд.

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що суду не надано переконливих та беззаперечних доказів, зокрема пояснень свідків, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які б підтверджували керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а відповідно вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції викликав в судове засідання працівника поліції ОСОБА_4, який склав рапорт про керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинку з метою перевірки доводів апеляційної скарги, встановлення очевидців, однак працівник правоохоронного органу від явки до апеляційного суду усунувся.

Оскільки суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи, не надав належну оцінку усім дослідженим доказам, а обґрунтував свої висновки на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини витлумачив не на користь особи, а на користь органу, який склав протокол то апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення.

За таких обставин, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 06 грудня 2018 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук