Справа № 264/195/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2019 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДФС у Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія ВК 959935, виданий 15.01.2013 року Володарським РС ГУ ДМС України в Донецькій області, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2, та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 0007 від 02.01.2019 року, 02 січня 2019 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_2, знаходячись у магазині, що розташований за адресою: сел. Талаківка м. Маріуполя, вул. 40-річчя Жовтня, буд. 160-а, здійснювала реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності ліцензії на право здійснення такої діяльності.

ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного.

Згідно ст.245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

Диспозиція ч.1 ст. 164 КУпАП містить чітко сформульований склад правопорушення, а саме провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Обєктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. Господарська діяльність, будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Тобто, суб'єктом адміністративної відповідальності за порушення порядку провадження господарської діяльності (ст. 164 КУпАП) в даному випадку має виступати суб'єкт господарської діяльності.

Також, Верховний Суд України у постанові Пленуму від 25.04.2003р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» розяснив, що господарська діяльність це діяльність фізичних і юридичних осіб, повязана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обовязкові ознаки якої безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку (п. 2).

Під здійсненням особою, не зареєстрованою як субєкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, повязану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично і на власний ризик (п. 4).

Таким чином, коли мова йде про торгівлю, то такий вид господарської діяльності може вважатися підприємництвом лише у разі здійснення не менше трьох угод купівлі-продажу протягом одного календарного року. Відсутність фактичних даних про кількість таких угод протягом визначеного проміжку часу в конкретному випадку унеможливлює висновок про здійснення особою господарської діяльності, що містить ознаки підприємницької, а отже свідчить про відсутність складу відповідного правопорушення.

Також суд зазначає, згідно з Декретом Кабінету Міністрів України від 17 березня 1993 року «Про податок на промисел» під систематичною діяльністю стосовно продажу товарів слід розуміти вчинення протягом календарного року 4 таких угод.

До матеріалів справи не додано жодного документу, хто є власником магазину, який розташований за адресою: сел. Талаківка м. Маріуполя, вул. 40-річчя Жовтня, буд. 160-а, чи працювала ОСОБА_2 у вказаному магазині як найманий працівник, чи є його власницею, що виключає можливість вирішення питання, чи є вона суб'єктом господарської діяльності. Крім того, жодних даних, що однозначно свідчили б про систематичність такої діяльності суду не надано.

При вивченні матеріалів справи, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення не містить доказів, що ОСОБА_2 здійснювала господарську діяльність та є суб'єктом господарської діяльності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю, оскільки в її діях, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247 п.1, 283, 284 п.3 КУпАП,суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП України закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Предмети торгівлі, вилучені у ОСОБА_2, згідно акту опису та вилучення від 02.01.2019 року, повернути останній.

На постанову суду може бути подано апеляцію до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з моменту його винесення.

Суддя: Ю. О. Матвєєва