Справа № 492/40/19
Провадження № 3/492/37/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Черевата В.І.,

розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Арцизького ВП ГУНП в Одеській області, про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 075116 від 26 грудня 2018 року вбачається, що 26.12.2018 року о 10 годині 45 хвилин, в м. Арцизі Одеської області по вул. Європейська, водій ОСОБА_1, повторно, протягом року, керував мопедом марки «Honda - Dio», без н/з, не зареєстрованому у встановленому законом порядку.

За таких обставин, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9в Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 7 ст. 121 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Також, ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, повідомлявся співробітниками поліції про те, що справа буде розглядатись в Арцизькому районному суді Одеської області, про що свідчить його підпис у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього (а.с. 2).

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього. Тому, суд у відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Як відзначив суд у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_2 проти Іспанії» (1989), сторона зобовязана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Таким чином, беручи до уваги положення ст. 268 КУпАП, яка не передбачає обовязкової присутності особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 7 ст. 121 КУпАП, та яка була належним чином повідомленою про дату та час судового засідання, суд приходить до переконання, що в цілях не порушення строків, встановлених ст. 38 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення слід розглянути за відсутності ОСОБА_1 за наявними в справі про адміністративне правопорушення матеріалами.

Суд, дослідивши всі наявні по справі про адміністративне правопорушення докази в сукупності, приходить до переконання, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 7 ст. 121 КУпАП, - повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною шостою цієї статті, а саме, керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того, обставини правопорушення й провина правопорушника підтверджуються також зібраними в порядку ст. 251 КУпАП доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 075116 від 26.12.2018 року, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення (а.с. 2), доданими і дослідженими до нього матеріалами.

Так, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, він погодився з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним відносно нього, провину визнав, про що також свідчить його підпис у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 2).

Суд при накладенні адміністративного стягнення враховує: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до довідки Арцизького ВП ГУНП в Одеській області від 28.12.2018 року, згідно облікових даних адміністративної практики, ОСОБА_1, впродовж календарного року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, отримане посвідчення водія не вилучалось (а.с. 3, 4).

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 121 КУпАП, а саме, повторне протягом року керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку.

Таким чином, провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, повністю доведена матеріалами справи та підтверджена доказами, дослідженими судом.

При призначенні адміністративного стягнення, відносно ОСОБА_1, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майнове становище та обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП помякшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

До обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд відносить повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1, а також для припинення вчинення ним нових правопорушень, буде достатнім та необхідним застосування до нього адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 7 ст. 121 КУпАП у виді штрафу, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Суд також не знаходить підстав для накладення додаткового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на правопорушника за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 121 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, відсутність пом'якшуючих відповідальність обставин під час вчинення даного правопорушення, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до правопорушника адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 7 ст. 121 КУпАП у виді штрафу без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, суд вважає за доцільне стягнути зі ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 384,20 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 40-1, ч. 7 ст. 121, ст. ст. 268, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 121 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 7 ст. 121 КУпАП у виді штрафу у розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255 (двісті пятдесят пять) гривень 00 копійок без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Арцизького районного суду Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ

Арцизького районного суду ОСОБА_3

Одеської області