КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

6 вересня 2019 року м. Київ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Дзюбін В.В.,

за участю представника Київської митниці ДФС - Захарова А.О.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою Павленка С.А. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 9 серпня 2019 року щодо ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) за ст. 471 Митного кодексу України,

у с т а н о в и в:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка США, яка народилась у Львівській області зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює домогосподаркою; паспорт громадянки США НОМЕР_1 , виданий 19.06.2013 р. UNITED STATES DEPARTMENT OF STATE, -

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 грн., без конфіскації валютних цінностей.

Вилучено згідно протоколу про порушення митних справи №0304/12500/19 від 11.06.2019 р. готівку в розмірі 2 013 доларів США - повернуто ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ),

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Суддею місцевого суду громадянка США ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) притягнена до адміністративної відповідальності за порушення встановленого Митним кодексом України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщенні через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження через "зелений коридор" товарів (валютних цінностей) в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Як визнав установленим в постанові суддя місцевого суду адміністративне правопорушення ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) вчинене за наступних обставин.

Так, 11.06.2019 року о 16:30 годині під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу „Приліт" терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянки США ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), яка прилетіла до України з США транзитом через Канаду (м. Торонто) рейсом №242 літаком а/к «МАУ», своїми діями обрала канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчила факти, що мають юридичне значення. «Зелений коридор» призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Перетин пасажиром «зеленої лінії», згідно Наказу Міністерства Фінансів України №671 від 03.08.2018 року «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті», яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контролю нею обрано «зелений коридор», і декларування здійснюється шляхом вчинення дій. Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю.

На підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України громадянці США ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), було задано запитання щодо наявності в неї готівкових коштів, пасажирка відповіла, що має 10 000 доларів США своїх та 3 000 доларів США на допомогу. Після цього пасажирці було запропоновано пред`явити всю готівку. В службовому приміщенні митниці (зоні митного контролю) пасажиркою було видано готівку в розмірі 13 313 доларів США, що знаходилися у двох відкритих паперових конвертах (10 000 доларів США та 3 313 доларів США), які містились в одному з відділень жіночої сумочки (ручна поклажа).

Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянки США ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), 10 000 доларів США належать пасажирці особисто, а решта 3 313 доларів США - призначені для допомоги Україні від української діаспори м. Х`юстона.

Пасажирка обрала проходження митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує в еквіваленті 9 999 Євро.

З виявленої суми громадянці США ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) було пропущено 11 300 доларів США (еквівалент 9 999 Євро станом на 11.06.2019 р.). За протоколом про порушення митних правил вилучено 2 013 доларів США.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажирка не надала, до моменту перетину нею «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні та роз`яснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці не зверталася.

Таким чином, своїми діями громадянка США ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушила встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянкою США ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор» готівки в обсязі, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі для фізичних осіб, відповідно до Постанови Правління НБУ №3 від 02.01.2019 року «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», та мають ознаки порушення митних правил, передбаченого статтею 471 МК України.

Враховуючи викладене, за висновком судді місцевого суду в діяхОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України.

Між тим, рішення про незастосування до ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) конфіскації товарів (валютних цінностей) суддею місцевого суду вмотивувоване наступними підставами.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Крім того, згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно зі статтею 1 Протоколу №1 до даної Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша і найбільш важлива вимога зазначеної правової норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу до власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів. З аналізу застосування зазначеної норми випливає, що положення даної статті містять три окремі правила. Перше правило має загальний характер, проголошує принцип мирного володіння майном, друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, а третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього.

Зазначені правила не застосовуються окремо, тлумачаться в контексті загального принципу першого правила, але друге та третє стосуються найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних (громадських) інтересах; права регулювати використання власності; права встановлювати систему оподаткування.

Згідно до практики ЄСПЛ, на підставі висновків у його рішеннях для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Протоколу до Конвенції.

Слід зауважити, що діючим законодавством України ввезення готівкової іноземної валюти в Україну, в принципі не обмежена, обмежена лише сума (до 10 000 Євро), яка може бути ввезена без письмового декларування.

Об`єктивна сторона правопорушення, яке вчинила громадянка США ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) полягає в недекларуванні іноземної валюти при проходженні митного контролю в "зеленому коридорі", тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за що передбачена ст. 471 МК України.

Згідно з ст. 471 МК України, за таке правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу і конфіскації незадекларованої валюти.

Таким чином, з огляду на вказані критерії правомірності позбавлення володіння згідно зі ст. 1 Протоколу до Конвенції, не викликають сумнівів щодо застосування адміністративного стягнення конфіскації товарів, та відповідає першим двом критеріям. Втручання є правомірним, адже конфіскація прямо встановлена і передбачена законом, а саме санкцією ст. 471 МК України. Конфіскація здійснюється для задоволення наявного суспільного інтересу, адже таким інтересом є додержання встановленого законами України порядку переміщення товарів через митний кордон нашої держави.

Проте відповідність третьому критерію - справедливій рівновазі між суспільним та приватним інтересам є неочевидною. Він є оціночним і стосується кожної конкретної справи, а тому встановлюється окремо щодо кожного порушника митних правил на підставі безпосереднього з`ясування обставин і фактів.

ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний надмірний тягар" (рішення у справі від 02.11.2004 р. "Трегубенко проти України","Гирлян проти Росії" від 09.10.2018 р.).

При вирішенні питання про конфіскацію певного предмета правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення (чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв`язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон; джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника.

За матеріалами справи жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків тощо - відсутні.

Ввезення даної суми на територію України фізичними особами допускається, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Таким чином, єдине діяння, яке вчинила громадянка США ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації.

Так, у п. 28 рішення "Гирлян проти Росії" від 09.10.2018 (скарга № 35943/15) суд повторює, що для того, щоб бути пропорційним, втручання повинно відповідати серйозності порушення і санкції з огляду на тяжкість злочину, за яке воно призначене для покарання - в даному випадку недотримання вимоги декларації, а не серйозність будь-якого передбачуваного порушення, яке насправді не було встановлено, наприклад, злочин відмивання грошей або ухилення від сплати податків (див. Ісмаїлов, § 38, Grifhorst, § 102, і Boljeviж, § 44).

Отже, з огляду на практику Європейського суду, за вказане правопорушення, яке полягає в недекларуванні іноземної валюти, громадянка США ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) підлягає адміністративному стягненню у виді штрафу.

При цьому суддя місцевого суду в постанові звертає увагу, що представник митниці, у судовому засіданні, не довів і навіть не стверджував, що одного такого адміністративного стягнення недостатньо для досягнення бажаного стримуючого і карного впливу і запобігання порушень вимог про декларування. Пояснення представника митниці щодо застосування конфіскації обґрунтовуються виключно тим, що таке додаткове адміністративне стягнення передбачене ст. 471 МК України, як обов`язкове.

Також шкода, яку громадянка США ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) потенційно могла завдати державі, була незначною: вона не ухилялася від сплати мита та інших зборів і не завдала державі іншої шкоди, якби вона ввезла гроші не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти опинилися на території держави. Таким чином, метою конфіскації було не відшкодування майнової шкоди, завданої державі, оскільки вона не зазнала ніяких збитків, внаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації.

Крім того, застосування конфіскації в даному випадку є не компенсаційною, а стримуючою та карною мірою.

На підставі статті ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При прийнятті рішення суддя місцевого суду врахував, зазначені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні обставини. Грошові кошти у сумі 10 000 доларів США, належать їй особисто, потрібні їй для лікування, а також для допомоги дітям та родині. 3 313 доларів США, які вона мала при собі належать українській діаспорі м. Х`юстона США та призначені як благодійна допомога дітям-сиротам у м. Києві, м. Львові, м. Тернополі, м. Рівне та на допомогу в лікуванні одній дитині, що проживає у м. Львів.

Відповідно п. 10 ч. 2 Конвенції про захист заробітної плати № 95: "Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї".

Крім того, в даному випадку, суддя враховує те, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані з приводу того, що громадянка США ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) намагалася умисно обійти митні правила України. Таким чином, громадянка США ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) допустила порушення митних правил випадково, через власну неуважність.

Обтяжуючих відповідальність особи обставин судом не встановлено. Крім того, у матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про незаконність походження вказаних коштів.

Крім цього, із рішень Європейського суду з прав людини однозначно слідує, що законно здобута власність, утрачена через ненавмисну погрішність, без сумніву, є об`єктом захисту ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції.

Так, у справі "Гирлян проти Росії" від 09.10.2018 (скарга № 35943/15) Європейський суд зазначив, що національний суд при прийнятті рішення просто посилався на "характер і небезпеку злочину" і "інформацію про характер (заявника)", але не питав, чи було замовлення на конфіскацію на користь суспільства або дотриманий необхідний баланс. Тобто сфера огляду, проведена національними судами, була занадто вузькою, щоб задовольнити вимогу пошуку "справедливого балансу", властивого п. 2 статті 1 Протоколу №1. Адже суд цікавив тільки факт учинення правопорушення, але не враховано право особи на мирне користування своїм майном. На думку Суду, така жорстка система не в змозі забезпечити необхідний справедливий баланс між вимогами загальних інтересів і захистом права людини на власність. Міра конфіскації поклала на заявника індивідуальне і надмірне навантаження і була неспіврозмірна скоєному злочину.

Питання захисту власності є актуальним на усьому загальноєвропейському правовому просторі, адже виключно законами України визначається правовий режим власності пункт 7 частини першої статті 92 Конституції України.

Рішенням ЄСПЛ від 11.07.2019 «Садоча проти України» (скарга №77508/11) було констатовано порушення Україною статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Суд установив, що конфіскація всієї незадекларованої під час проходження митного контролю суми грошей наклала на заявника індивідуальний та надмірний тягар і була непропорційною до вчиненого правопорушення.

Разом з цим Європейський суд з прав людини зазначав, що його рішення, які до речі є джерелом права в Україні, фактично слугують не лише для вирішення справ, направлених до Суду, але, взагалі, для роз`яснення, захисту та розвитку правил, встановлених Європейською конвенцією з прав людини («Конвенція»), що сприяє дотриманню державами зобов`язань, які вони взяли на себе як Договірні Сторони (Ireland v. the United Kingdom, § 154). Таким чином, місія системи, створеної Конвенцією, полягає у визначенні питань державної політики в загальних інтересах, що підвищує стандарти захисту прав людини та розширює судову практику в сфері прав людини у всьому суспільстві держав-членів Конвенції (Konstantin Markin v. Russia [ВП], § 89).

З огляду на зазначені обставини цієї справи та практику Європейського Суду з прав людини вбачаються підстави для висновку, що застосування до громадянки США ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) і штрафу, і конфіскації предметів порушення митних правил, що передбачено санкцією ст. 471 Митного кодексу України як безальтернативне стягнення, буде порушенням положень ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки буде непропорційним, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника і буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі "правопорушення та відповідальності".

Тому, застосування конфіскації, предметів порушення митних правил, в даному випадку є безумовним порушенням положень ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, а саме втручання в право громадянки США ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) на повагу до власності, так як є непропорційним, оскільки покладає на неї "індивідуальний надмірний тягар".

При цьому конфіскація вилученої валюти, буде сприяти лише погіршенню матеріального становища правопорушниці, а ніяк не сприятиме вихованню громадянки США ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) та попередженню вчиненню нею нових порушень.

В апеляційній скарзі представник Київської митниці ДФС Павленко С.А., оспорюючи наведені в постанові судді місцевого суду підстави незастосування стягнення у виді конфіскації предметів (валютних цінностей) за приписом, визначеним ст. 471 МК України, просить: постанову суддіБориспільського міськрайонного суду Київської області від 9 серпня 2019 року щодо ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) скасувати та прийняти апеляційним судом нову постанову, якою визнати її винуватою у вчиненні порушення митних правил за ст. 471 МК України, застосувати до неї стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн., та конфіскації затриманої в справі валюти в розмірі 2 013 доларів США.

Громадянка США ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційної інстанції участі не приймала, оскільки матеріали справи не містять контактного телефону або адреси проживання на території України.

До того ж, враховуючи практику ЄСПЛ, згідно якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскаржуваної постанови та доводів, викладених у апеляційній скарзі представником Київської митниці ДФС, які він підтримав, даючи пояснення в судовому засіданні апеляційної інстанції; вислухавши пояснення представника Київської митниці ДФС Захарова Андрія Олеговича, який підтримав вимоги апелянта за викладених ним обставин, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши та оцінивши доводи, наведені апелянтом, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає з таких підстав.

Винуватість ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) у порушенні встановленого Митним кодексом України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщенні черз митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження через "зелений коридор" товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, доведена наявними в матеріалах справи належними й допустимими доказами, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні, яким суддею місцевого суду надано всебічну і об`єктивну оцінку в постанові.

При цьому суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про винуватістьОСОБА_2 ( ОСОБА_2 )у вчиненні наведених дій, які правильно кваліфікував за ст. 471 Митного кодексу України.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладене з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, національного та міжнародного законодавства з прав людини, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушниці та ступеню її вини, є необхідним і достатнім для її виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самою правопорушницею, так й іншими особами.

Отже, доводи апеляційної скарги представника Київської митниці ДФС Павленка С.А. не відповідають фактичним обставинам справи, а висновок судді місцевого суду в постанові про незастосування до ОСОБА_2 стягнення у виді конфіскації товарів (валютних цінностей), є цілком законним та об`єктивно обґрунтованими, наведеними в постанові аргументами.

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду та прийняття апеляційним судом нової постанови, про що йдеться в апеляційній скарзі представника Київської митниці ДФС Павленка С.А., - відсутні.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 9 серпня 2019 року щодо ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) за ст. 471 Митного кодексу України - залишити без зміни.

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Павленка Сергія Анатолійовича - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В. В. Д з ю б і н