КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника ОСОБА_1

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Богуславського районного суду Київської області від 28 серпня 2018 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто судовий збір в сумі 352, 40 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 19 липня 2018 року о 04.15 год. в м. Богуслав Київської області по вул. Франка, керував автомобілем марки «ВАЗ 21043», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду в установленому порядку для визначення стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 відмовився в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 п., 2.9а «Правил дорожнього руху». Дії ОСОБА_2 працівником поліції кваліфіковано, як правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а справу - закрити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає про те, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, суд неповно з'ясував фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки доказам, які є в матеріалах справи, формально підійшов до вивчення обставин справи.

Апелянт вказує, що, повідомляв місцевому суду, що в день, час та місці, відповідно до складеного протоколу автомобілем не керував, а був лише в його салоні, алкогольних напоїв не вживав, в стані сп'яніння не перебував.

Апелянт вказує на те, що коли він рухався вночі додому на автомобілі, його транспортний засіб почав глохнути, і він припаркувався біля будинку побуту. Через деякий час до нього під'їхали працівники поліції і почали запитував його, що трапилось, після чого вказали, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Почувши такі зауваження, він сам запропонував працівникам поліції проїхати до лікарні на освідування, на що посадовці відмовили, але працівники поліції запропонували пройти огляд на «Драгер» в присутності двох свідків. Він зазначив, що не довіряє «Драгеру», і просив поїхати до лікарні. Однак, працівники поліції зупинили двох свідків, в присутності яких запропонували пройти йому огляд на стан сп'яніння за допомогою «Драгеру». Він в присутності понятих зазначав, що автомобілем не керував, так як авто пошкодилось, і пропонував присутнім попробувати двигун на температуру, а також говорив, що погоджується пройти огляд на стан сп'яніння в лікарні.

Окрім того, апелянт зазначає, що він заявляв клопотання про виклик свідків, проте, його клопотання залишилось поза увагою.

Апелянт наголошує на тому, що із письмових пояснень свідків не вбачаються ознаки алкогольного сп'яніння, а також свідки не вказують, що в їх присутності було складено протокол, а лише підтверджують факт відмови водія пройти огляд на стан сп'яніння на приладі «Драгер». Апелянт вказує, що на даний час свідки надали свої пояснення, з яких видно, що будь-яких ознак сп'яніння в нього не було.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1, дослідивши наявні у справі докази в сукупності, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ці вимоги закону дотримані не в повному обсязі.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2, місцевий суд послався на те, що останній визнав факт вчинення правопорушення та щиро покаявся у вчиненому, а також зазначив, що вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №356164 від 19 липня 2018 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, поясненнями самого правопорушника (ас. 13).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 356164 від 19 липня 2018 року складеного на ОСОБА_2 про те, що він 19 липня 2018 року о 4 год. 15 хв. в м. Богуслав по вул. Франка керував автомобілем «ВАЗ 21043», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від походження медичного огляду в установленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп'яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5, п. 2.9 а) ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 2).

П. 2.9 (а) ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, будь-яких обставин щодо керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, як і не вбачається з постанови суду, яка наразі оскаржується.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За керуванням транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп'яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до вказаних нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп'яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду пояснив, що він не керував транспортним засобом, а перебував тільки в його салоні. Про те, що зазначено у оскаржуваній постанові, що він погодився із вчиненим правопорушенням та визнав вину, не відповідає дійсності, оскільки він не погоджувався з обставинами правопорушення, викладеними у протоколі. На місці, де перебував його автомобіль - біля пенсійного фонду, працівникам поліції не сподобалось, що він там був припаркований, хоча забороняючих знаків там не було. Інших інших документів працівниками поліції на нього не було складено.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції неодноразово викликались свідки та працівники поліції з наданням відеозапису з нагрудних відеокамер (ас. 35, 36, 48,50,60,62, 69,70, 78,79).

Проте, працівники поліції до Київського апеляційного суду не з'явились, однак були направлені рапорти з Богуславського відділення поліції Миронівського ВП ГУ НП у Київській області із зазначенням причини неявки поліцейського до апеляційного суду (ас. 86, 88, 90, 93, 95).

До апеляційного суду з поважних причин не з'явились свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які надіслали до Київського апеляційного суду свої пояснення по обставинах, які відбувались 19 липня 2018 року.

Так, з пояснень свідка ОСОБА_4 вбачається, що 19 липня 2018 року близько 04.15 год. він їхав власним транспортним засобом по вул. Франка м. Богуслав Київської області. Проїжджаючи повз будинок побуту, який розташований по вул. Франка, 16, м. Богуслав він був зупинений працівниками поліції. Під час розмови з поліцейським останні попросили його бути в якості понятого при складанні адміністративного протоколу відносно невідомого йому на той час чоловіка. В той же час поліцейський показав йому транспортний засіб, яким за словами поліцейського керував чоловік, а саме ОСОБА_2. Автомобіль ОСОБА_2, а саме «ВАЗ 21043» державний номерний знак НОМЕР_1 знаходився частково на проїжджій частині, а частково на узбіччі. Під час розмови ОСОБА_2 неодноразово наголошував на тому, що він не керував своїм автомобілем, а лише сидів у ньому. Також ОСОБА_2 надавав поліцейським можливість попробувати температуру двигуна його автомобіля, як підтвердження того, що він не здійснював рух на ньому. На зауваження та заяви ОСОБА_2 поліцейські не реагували. Після того поліцейські запропонували ОСОБА_2 продути прилад «Драгер», але останній відмовився, мотивуючи це тим, що він даному приладу не довіряє, а, натомість, бажає пройти огляд на предмет перебування в стані алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я. Проте поліцейські не відреагували на це і до лікарні його не повезли.В подальшому було складено адміністративний протокол, в якому він та інший понятий поставили свої підписи. До протоколу поліцейськими було складено ще якісь додатки (документи), які він, не читаючи, підписав. Ознак алкогольного сп'яніння у ОСОБА_2 він не бачив, і даний чоловік поводив себе ввічливо та адекватно.

З пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що 19 липня 2018 року приблизно о 04.15 год. він їхав власним транспортним засобом по вул. Франка м. Богуслав Київської області. Проїжджаючи повз будинок побуту, який розташований по вул. Франка, 16, м. Богуслав він помітив працівників поліції та ще один автомобіль, а саме автомобіль марки «ВАЗ 21043», який був припаркований на узбіччі. Також зазначу, що зазначений автомобіль перебував в даному місці перебував ще 30-40 хвилин до зупинення його транспортного засобу поліцейськими. Даний автомобіль він запам'ятав тому, що того вечора вже проїздив повз нього, і він був припаркований в тому ж самому місці. Коли він зупинив свій автомобіль, до нього підійшов працівник поліції і попросив його бути в якості понятого при складанні адміністративного протоколу відносно невідомого йому на той час чоловіка. В той же час поліцейський показав транспортний засіб, яким, за його словами, керував чоловік, а саме ОСОБА_2. Під час розмови ОСОБА_2 неодноразово наголошував на тому, що він не керував своїм автомобілем, а лише сидів у ньому. Також ОСОБА_2 надавав поліцейським можливість попробувати температуру двигуна його автомобіля, як підтвердження того, що він не здійснював рух на ньому. Слова ОСОБА_2 також підтвердив і він (ОСОБА_3), повідомивши, що бачив цей автомобіль саме вданому місці приблизно 30 - 40 хв. тому, але ніхто його (ОСОБА_3) словам не надав уваги.Після того поліцейські запропонували ОСОБА_2 продути прилад «Драгер», але останній відмовився, мотивуючи це тим, що він даному приладу не довіряє, а бажає пройти огляд на предмет перебування в стані алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я. Однак, поліцейські до лікарні його не повезли.В подальшому було складено адміністративний протокол, в якому він та інший понятий поставили свої підписи. Також поліцейськими було складено інші документи. Що саме складалося, окрім протоколу тієї ночі, він не знає. Будь - яких ознак алкогольного сп'яніння у ОСОБА_2 не було.

Дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд доходить такого висновку.

Згідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, як вбачається з наявних у справі та досліджених доказів в їх сукупності, працівниками поліції не дотримані вимоги закону щодо проведення огляду ОСОБА_2. на стан алкогольного сп'яніння, оскільки у зв'язку з відмовою останнього пройти огляд на стан сп'яніння на місці стоянки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер», працівниками поліції відповідно до положень закону ОСОБА_2 не запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння у відповідному медичному закладі, чим порушені вимоги ст. 266 КУпАП.

Окрім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини

проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року (із змінами), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду не встановлено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, і пояснення останнього про те, що він лише перебував в салоні автомобіля, не спростовані.

За таких обставин доводи апеляційної скарги є слушними та не спростовуються матеріалами справи, оскільки не містять об'єктивних даних, які б свідчили про порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 356164 та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Богуславського районного суду Київської області від 28 серпня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 320 грн. - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва

Справа № 33/824/120/2019

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суддя у І інстанції: Кіхтенко С.О.