справа 631/1238/18
провадження № 3/631/7/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року селище міського типу Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань Нововодолазького районного суду Харківської області адміністративний матеріал, що надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

02.11.2018 року до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД№ 124697 від 23.10.2018 року вбачається, що 23.10.2018 року о 02 годині 40 хвилин на 2 км ділянки дороги Нова Водолага - Ваки від траси М - 29, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом з державним номерним знаком НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою «DragerАlcotest 6820» та (або) у КЗОЗ ХОНД на місці зупинки транспортного засобу водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення категорично заперечував та пояснив, що вночі 23 жовтня 2018 року близько 02 години 00 хвилин у вказаному в протоколі місці керував транспортним засобом - автомобілем марки «Ореl ASTRA» та перевозив мисливську рушницю, на яку має усі необхідні дозвільні документи. Був зупинений працівниками поліції, у зв'язку із порушенням правил перевезення мисливської зброї, які склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, за нібито його відмову від проходження огляду на стан сп'яніння. В діях працівників поліції вбачає безпідставне звинувачення його в перебуванні в стані алкогольного сп'яніння. Вважає, що протокол щодо нього був складений незаконно, оскільки він був тверезий, про що неодноразово вказував на місці зупинки автомобіля. Від проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я він не відмовлявся, а лише просив працівників поліції надати йому можливість завезти рушницю, яка знаходилась у салоні автомобіля та одні дверцята якого не зачинялися, додому чи дочекатися приїзду його товариша, аби не залишати зброю без нагляду.

В подальшому ОСОБА_2 добровільно поїхав в медичний заклад, та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, де отримав медичний висновок, яким було підтверджено, що правопорушник в стані алкогольного сп'яніння не перебував.

На підтвердження того, що в цей день він був тверезий ОСОБА_2 надав суду виписку № 23, видану 23 жовтня 2018 року о 06 годині 05 хвилин Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер».

Крім того, ОСОБА_2 зазначив, що ним була подана скарга - заява щодо неправомірних дій поліцейських щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення на ім'я начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, відповідь на яку він досі не отримав та звернув увагу суду, що відеозаписи з нагрудних реєстраторів поліцейських, що були присутні під час оформлення адміністративного матеріалу, направлені на адресу суду не в повному обсязі, у зв'язку з чим просив суд витребувати відеозапис зроблений нагрудною камерою працівника поліції ZMO 161, а саме 23.10.2018 року у період часу з 02 години 28 хвилин до 03 години 29 хвилин, яким зафіксоване те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння саме у закладі охорони здоров'я.

Зазначене клопотання особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, було задоволено у повному обсязі та витребувані від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції копії відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів працівників управління, якими 23.10.2018 року було виявлені та зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши надані Управлінням патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції копії відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів працівників управління, суддя прийшов до наступного висновку

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 251 та ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001року № 1306 встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за відмову від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Використовуючи системний підхід під час аналізу положень частин означеної ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв'язку між собою, а також з положеннями відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп'яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення в даних випадках (постанова Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», наказ Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі»), можна прийти до висновку, що огляд особи на стан сп'яніння повинен проводитися співробітниками поліції у певній послідовності, що встановлена в Законі, а саме починатися з відсторонення водія, щодо якого є підстави вважати, що він знаходиться в стані сп'яніння, після, запропонування проходження огляду на місці зупинки і, тільки в разі відмови особи від освідчення на місці або незгоди з результатами такого огляду, направлення правопорушника в заклад охорони здоров'я, при цьому в разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД №124697, складений саме за відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку.

У судовому засіданні було досліджено копії відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів поліцейських з місця події, а саме: DSJX300161_ZMO161 та DSJX300128_ZMO128. Так, із запису відеофайла встановлено, що відеозапис події почався 23.10.2018 року о 02 годині 28 хвилин 42 секунди, де ОСОБА_2 вже був зупинений працівниками патрульної поліції стосовно порушення правил перевезення мисливської зброї та знаходився біля автомобіля. Під час перевірки документів та з'ясування обставин знаходженням та перевезення рушниці у автотранспортному засобі один із патрульних поліцейських повідомив правопорушнику, що у нього є підозра, що водій перебуває у стані алкогольного сп'яніння, на що останній почав заперечувати та повідомив, що він перебуває у тверезому стані.

О 02 годині 41 хвилину 19 секунд працівники поліції зупинили проїжджаючий мимо автомобіль, водію якого було запропоновано бути свідком того, як водій ОСОБА_2 буде проходити огляд на стан сп'яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Аlcotest 6820» або відмовиться від проходження. При цьому, особу свідка працівники поліції взагалі не встановлювали та не запитували навіть його прізвище чи ім'я. О 02 годині 42 хвилин 10 секунд працівником поліції в присутності вказаного свідка було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Drager», на що о 02 годині 42 хвилин 24 секунди ОСОБА_2 повідомив, що не довіряє вищевказаному приладу та погодився їхати до м. Харкова для проходження огляду на стан сп'яніння. Після чого працівники поліції відпустили свідка, який о 02 годині 43 хвилини 08 секунд покинув місця зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2

Потім працівники поліції запропонували ОСОБА_2 проїхати до медичного центру з метою здійснення огляду на стан сп'яніння. На пропозицію працівників поліції останній погодився за умови, що його автомобіль, в якому знаходиться зброя не залишиться без нагляду. Працівниками поліції було викликано другий екіпаж поліції для охорони автомобіля, яким керував ОСОБА_2, який прибув о 03 годині 10 хвилин. На пропозицію поліцейського проїхати до м. Харкова для проходження медичного огляду ОСОБА_2 погодився, але в ході з'ясувалось, що одні двері автомобіля не зачиняються, і правопорушник не погоджується на даний час їхати до медичного закладу, побоюючись за те, що з відкритої машини може зникнути мисливська зброя з магазином патронів до неї. На прохання ОСОБА_2 відвезти вищевказану зброю додому, щоб в подальшому їхати до медичного закладу, працівники поліції відмовили. ОСОБА_2 пояснив патрульним, що поки не відвезе рушницю додому, до медичного закладу не поїде, оскільки залишити у машині, яка не запирається, зброю він не може. Потім останній запропонував викликати знайомого для охорони свого автомобілю, щоб в подальшому поїхати з патрульними до м. Харкова та пройти медичний огляд на стан сп'яніння. ОСОБА_2 зателефонував своєму товаришеві, який погодився приїхати на місце події та охороняти разом з патрульними машину ОСОБА_2, в якій перебувала рушниця.

Не дочекавшись знайомого ОСОБА_2 працівники поліції ще раз запропонували їхати до медичного закладу, на що правопорушник відповів, що зараз не поїде, а поїде тільки після приїзду свого товариша.

О 03 годині 55 хвилин 01 секунду співробітники поліції запросили двох свідків та запропонували ОСОБА_2 пройти огляд у закладі охорони здоров'я на стан сп'яніння, на що останній запевнив, що він тверезий, і зараз їхати до медичного закладу відмовляється, чекаючи доки приїде його товариш.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення лише о 04 годині 10 хвилин у присутності двох свідків було складено протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою «DragerАlcotest 6820» та (або) у КЗОЗ ХОНД на місці зупинки транспортного засобу, тобто майже через дві години після його зупинки.

Відеозапис з місця події за участі ОСОБА_2 був закінчений 23.10.2018 року о 05 годині 33 хвилини 34 секунди.

Вищенаведене, на думку судді, свідчить про те, що співробітники поліції передчасно прийшли до висновку, що ОСОБА_2 відмовляється проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння у закладі охорони здоров'я в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Оскільки, відмова правопорушника прослідувати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в той момент та в даній ситуації, а саме враховуючи, що в машині, яка не зачиняється знаходиться мисливська рушниця з бойовими патронами, є крайньою мірою необхідності, захисту його інтересів, а також усунення небезпеки, яка могла загрожувати громадському порядку, що в подальшому могло мати гірші наслідків.

Крім того, в матеріалах справи міститься оригінал Виписки із медичної карти амбулаторного хворого КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» Харківської обласної ради № 233 від 23.10.2018 року, відповідно до якої 23.10.2018 року о 06 годині 05 хвилин за результати дослідження встановлено, що ознак алкогольного чи наркотичного сп'яніння у ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не виявлено, тверезий.

Також слід зазначити, що ст. 272 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що свідок зобов'язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які йому відомі та підлягають установленню по даній справі. Тобто в даному випадку на інспекторів патрульної поліції покладається обов'язок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи та належного оформлення вищевказаних пояснень .

З досліджених матеріалів справи про адміністративне правопорушення, складених відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо відмови правопорушника від проходження огляду на стан сп'яніння не відповідають критерію належності та допустимості доказів, оскільки вищевказані пояснення містять неповні відомості.

Так, з письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 23.10.2018 року, вбачається, що вищевказані пояснення містять неточності та пробіли, які не заповнені, а саме щодо часу вчинення правопорушення, за яким ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та даних щодо серії та номеру протоколу.

При розгляді справи, у тому числі й про адміністративні правопорушення, суди відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов'язані застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В контексті рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 4 рішення від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 зазначив, що конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року, заява № 926/08), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у вчиненні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За вище викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять в повній мірі вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суттю адміністративного провадження є розгляд справи, який складається із: а) здійснення юридичної оцінки зібраних матеріалів; б) повного та всебічного дослідження матеріалів справи; в) встановлення об'єктивної істини у справі; г) винесення рішення (постанови) і доведення їх до відома учасників провадження.

Згідно ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки дослідженням відеозаписів встановлено, що останній не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а був згоден пройти вищевказаний огляд після того як впевниться, що його майно, а саме: автомобіль та рушниця залишаться під надійним наглядом знайомого, що в подальшому не призведе до погіршення становища правопорушника, а також відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду згідно якого встановлено, що ОСОБА_2 перебував у тверезому стані.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 130, 245, 247, 266, 272, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький суд Харківської області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Т.М. Трояновська