Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/68/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Крімченко С. А.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2019 року. Суддя Кропивницького апеляційного суду Олексієнко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_2,проживаючого: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1,

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.12.2018 року ОСОБА_3 визнано винним за те, що він 12.10.2018 року о 07 год. 30 хв. в с.Павлиш по вул.Чкалова керував автомобілем «МАЗ 5335», номерний знак НОМЕР_2, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння. Огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння було проведено за допомогою приладу «Алкотест 6810», за результатами якого вміст спирту в крові становить 1,08%. Тобто ОСОБА_3 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2018 року та закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Вважає вказану постанову незаконною та необгрунтованою, а обставини, встановлені у ній, такими, що не відповідають дійсності. Місцевий суд при розгляді адміністративної справи порушив норми матеріального права, не з'ясував фактичні обставини та не дослідив і не надав належної оцінки доказам. Також, на думку апелянта, суд першої інстанції допустив однобічність розгляду справи.

Так, суд першої інстанції не врахував, що огляд на стан сп'яніння, який був проведений за допомогою газоаналізатора «Драгер» відбувся з грубим порушенням ст. 266 КУпАП, оскільки був проведений без присутності двох свідків, приладом який перебував у бардачку поліцейського автомобіля без належної коробки та без змінних мундштуків та у закритому автомобілі поліції; після того, як газоаналізатор «Драгер» показав результат у 1,08%, я був не згоден з цим результатом та вимагав проходження огляду на стан сп'яніння у медичній установі, на що працівники поліції йому категорично відмовили та всіляко затягували час; у супереч ст. 266 КУпАП, після оформлення протоколу його відвезли до його транспортного засобу та дозволили продовжити рух, і це все, начебто з результатом газоаналізатора «Драгер» 1,08%.

Також апелянт зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вірно був зазначений, начебто, другий свідок, оскільки йому навіть не змогли надійти судові повістки, оскільки такої адреси свідка, яка зазначена у протоколі не існує, що підтверджує ту обставину, що другого свідка й не було.

Судом не було надано належної оцінки виписці з акту № 3574 від 22.10.2018 року, відповідно до якої у ОСОБА_3 етиловий спирт не виявлений, час збору крові 15 год. 20 хв. 12 жовтня 2018 року. Оскільки, внаслідок відмови співробітників поліції, провести огляд на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, він змушений був зробити це самостійно, в порушення ст. 266 КУпАП.

Також суд допустив однобічність розгляду справи, оскільки не витребував у працівників поліції, які його зупинили та складали протокол, відеозапис з реєстратора та з нагрудних камер за весь час (тобто з 07 год. 00 хв. до 09. год. 00 хв.), натомість суд прийняв в якості доказу нарізку відеозапису, яку надав працівник поліції, тривалістю близько 2х хвилин, з якої нічого не було зрозуміло.

Також, варто зазначити, що відповідно до даних Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, розміщеного на офіційному сайті Міністерства охорони здоров'я України, технічний пристрій газоаналізатор «Drager Аlcotest - 6810» не внесений в перелік спеціальних технічних засобів, дозволених для використання на території України відповідно до свідоцтва №14455/2014 затвердженого Наказом Держлікслужби України від 29.12.2014 року №1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів». При цьому, свідоцтво про державну реєстрацію №7261/2007 щодо приладу електродіагностичного - газоаналізатора «Drager Аlcotest - 6810», згідно Наказу МОЗ від 10.02.2010 року №95, було дійсне тільки до 10.02.2015 року, з огляду на що, результат газоаналізатора «Драгер» є недопустимим доказом.

Викладені вище обставини, суд першої інстанції не з'ясував, чим допустив, на думку апелянта, неповноту та однобічність розгляду справи.

Також просить закрити провадження у справі в зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_3, який підтримав подану апеляційну скаргу, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно положень ст.252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами .

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд першої інстанції вказаних вимог КУпАП України дотримався в повному обсязі.

Так, при розгляді справи суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України.

Ч.1 ст.130 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що ОСОБА_3 12.10.2018 року о 07 год. 30 хв. в с.Павлиш по вул.Чкалова керував автомобілем «МАЗ 5335», номерний знак НОМЕР_2, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння. Огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння було проведено за допомогою приладу «Алкотест 6810», за результатами якого вміст спирту в крові становить 1,08%. Тобто ОСОБА_3 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім цього, дані відеозапису, дослідженого судом апеляційної інстанції, з достовірністю вказують факт знаходження ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння. Оскільки на відео чітко вбачається, що алкотестер після продуття ОСОБА_3 показує результат 1,08 проміле. Сам ОСОБА_3 зазначив, що вживав напередодні пиво та цього заперечувати не буде.

Зазначені дані з достовірністю вказують на факт перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння та в сукупності з вищевказаними доказами підтверджують порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.9 А Правил дорожнього руху України і не ставлять під сумнів висновок судді про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо тверджень апелянта, що на місці не було свідків, апеляційний суд вважає не обґрунтованими, оскільки в судовому засіданні було допитано інспектора поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4, які повністю підтвердили обставини проходження ОСОБА_3 огляду на стан сп'яніння про що зазначено в протоколі та поясненнях свідків. Причин недовіряти даними поясненнями, які є тотожними між собою, апеляційний суд не вбачає, а отже і не може задовольнити вимоги апелянта щодо визнання таких доказів недопустимими.

Підсумовуючи все вищезазначене, суд не знаходить жодних порушень проведення огляду на стан сп'яніння ОСОБА_3 чи його оформлення, оскільки всі дії були виконані згідно затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також, суд не приймає до уваги акт судово-медичного дослідження/обстеження № 3574 від 22.10.2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_3 ознак сп'яніння не виявлено, хоч зазначений висновок і містить відомості, які виключають наявність ознак сп'яніння в ОСОБА_3, оскільки забір крові було вчинено о 15 год. 20 хв. 12.10.2018 року, що порушенням 2 годинного терміну з моменту зупинки транспортного засобу для проведення огляду на стан сп'яніння та без участі поліцейського, що є обов'язковими умовами проведення освідування особи відповідно вищезазначеної Інстукції. Проведений огляд особи на стан сп'яніння особи з недотриманням вимог даної Інструкції та ст. 266 КУпАП вважається недійсним.

Твердження апелянта з приводу того, що алкотестер, який він продував був несертифікований, а отже результати огляду є неправомірними судом першої інстанції були спростовані ще в судовому засіданні, оскільки інспектором поліції Батвою О.М. було надано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/1902 чинне до 18.04.2019 року щодо газоаналізатору Alkotest 6810.

Підсумовуючи все вищевикладене, апеляційний суд оцінює критично доводи апелянта щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки керування ОСОБА_3 автомобілем в стані алкогольного сп'яніння підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 094746; результатами адкотестера «Драгер» від 12.10.2018 року, відповідно до яких результат аналіза в ОСОБА_3 вмісту спирту в крові становив 1,08 %, поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6, інспектора поліції Батви О.М., відеозаписом з місця події.

Апеляційний суд відмічає, що вказані докази взаємоузгоджуються один з одним і підстав для сумніву в їх об'єктивності та суперечливості, як на те вказує апелянт, не вбачається. Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об'єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи щодо ОСОБА_3 не надано і не здобуто в процесі апеляційного розгляду, а тому підстави для визнання їх недопустимими відсутні.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_3 12.10.2018 року реалізував своє право володіти та керувати автомобілем «МАЗ 5335», номерний знак НОМЕР_2, тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Судом накладено стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП з дотриманням вимог ст. 38 КУпАП.

Згідно із ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Під час апеляційного перегляду було встановлено, що датою вчинення адміністративного правопорушення є 11.10.2018 року.

Судом першої інстанції на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення 26.12.2018 року, тобто в межах трьохмісячного строку з дня вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Отже, на момент розгляду судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення строки, передбачені статтею 38 цього Кодексу, не сплинули, а суду апеляційної інстанції підстав скасувати постанову районного суду не має.

З огляду на викладене, вважаю, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду немає.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає безпідставними доводи поданої апеляційної скарги ОСОБА_3, які задоволенню не підлягають, а постанову судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2018 року вважає законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду І.С. Олексієнко