П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Слива Ю.М., потерпілого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 05 грудня 2018 року, якою провадження по справі щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

закрито у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення та за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 04.06.2018 року серії 0Б №024047, 04 червня 2018 року на нерегульованому перехресті вул. Гагаріна та вул. Яблонська у м. Буча, Київська область ОСОБА_4 керував автомобілем «Hyundai Santa Fe», державний номерний знак НОМЕР_1. При цьому не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись по другорядній дорозі, не виконав вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу» не пропустив автомобіль «Volkswagen» державнийномерний знак НОМЕР_2, що рухався через перехрестя по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення. У результаті транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_4 порушив п.п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України.

На вказану постанову суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з постановою, вважає її незаконною, оскільки суд, приймаючи рішення, взяв до уваги лише свідчення адвоката, що представляв інтереси ОСОБА_4, не взяв до уваги свідчення працівника поліції про невідповідність дат протоколу та пояснень ОСОБА_5, ОСОБА_4 Апелянт вважає, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено які дії вчинив водій ОСОБА_4, що призвели до зіткнення автомобілів і сам ОСОБА_4 не заперечує факт здійснення правопорушення. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що суд його не повідомив про час та місце розгляду справи, скасувати постанову, постановити нову, якою визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 не з'явились, були належним чином повідомленні про дату, місце та час розгляду справи, до суду не надійшло жодних клопотань про перенесення розгляду справи, а причини неявки ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 не повідомили. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши думку потерпілого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк для апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду.

Згідно зі ст.269 КУпАП потерпілий має право оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення. У матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що суд повідомляв потерпілого ОСОБА_2 про прийняте рішення.

Враховуючи доводи апелянта, про причини пропуску строку на оскарження постанови, апеляційний суд визнає їх поважними, а тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 05.12.2018 року підлягає задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, взагалі не мотивований належним чином.

Крім того, цей висновок містить протиріччя, оскільки закриття провадження по справі у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення можливе лише в разі визнання особи винною у вчиненні вказаного правопорушення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 25.08.1987 року «Лутц проти Німеччини», визнання вини особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є обов'язковим навіть при закритті провадження у справі за строками давності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати у тому числі й чи винна особа у вчиненні вказаного правопорушення.

Разом з тим, суд першої інстанції при закритті провадження у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, не тільки проігнорував свій обов'язок з'ясувати винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення, але й дійшов протилежного висновку про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Hyundai Santa Fe», у порушення вимог п.п.10.1, 16.11 ПДР України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись по другорядній дорозі, не виконав вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу» не пропустив автомобіль «Volkswagen», що рухався через перехрестя по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення.

Вказані обставини підтверджуються: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №024047 від 04.06.2018 року (а.с.1), при складанні якого ОСОБА_4 визнав свою вину у вказаному адміністративному правопорушенні; поясненнями ОСОБА_4 з яких видно, що, рухаючись по другорядній дорозі та виїжджаючи на головну дорогу, він зупинився, подивився ліворуч і поїхав далі згодом сталося зіткнення (а.с.3); поясненнями ОСОБА_2, з яких вбачається, що він, рухаючись по вул. Яблонській, яка є головною дорогою, пересвідчившись у відсутності зустрічного транспорту, почав маневр обгону, однак автомобіль «Hyundai», не надав йому перевагу, виїхав з другорядної дороги у його смугу руху, та вчинив зіткнення в ліву частину автомобіля (а.с.4).

Доводи про те, що в діях ОСОБА_4 відсутні ознаки порушень, передбачені п.п. 16.11, 10.1 ПДР України, безпідставні та не ґрунтуються на Законі.

Так, згідно з п. 16.11 Правил дорожнього руху України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу танспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху

- відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюваннями та будь-якою зміною напрямку водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Оскільки, ОСОБА_4 перед початком руху не преконався у безпечності маневру та не виконав вимоги дати доти дорогу автомобілям, що рухаються по головній дорозі, суд вважає, що в його діях містяться ознаки порушень, передбачені п.п. 16.11, 10.1 ПДР України.

За даних обставин, апеляційний суд вважає, що постанова судді Ірпінського міського суду Київської області від 05 грудня 2018 року є незаконною та не відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню. При цьому по справі слід прийняти нову постанову.

Враховуючи викладене, апеляційний суду вважає, що матеріали справи містять достатньо даних про те, що ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Hyundai Santa Fe», у порушення вимог п.п.10.1, 16.11 ПДР України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись по другорядній дорозі, не виконав вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу» не пропустив автомобіль «Volkswagen», що рухався через перехрестя по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення.

Отже, кваліфікація дій ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП є правильною, оскільки він допустив порушення ПДР України, що призвело до ДТП та спричинило пошкодження транспортних засобів.

У зв'язку з викладеним, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи про те, що у поясненнях свідків поліцейським зазначено неправильну дату відібрання пояснень та дату протоколу про адміністративне правопорушення, замість 04.06.2018 зазначено 03.06.2018 року, суд вважає такими, що не можуть вплинути на законність оскаржуваної постанови судді.

Оскільки на даний час сплили визначені ст.38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, суд вважає за необхідне закрити провадження по справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, на думку апеляційного суду, апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 05 грудня 2018 року скасувати.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 05 грудня 2018 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 05 грудня 2018 року, щодо ОСОБА_4, скасувати, постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження по справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.М. Слива