Провадження № 33/824/391/2019 Доповідач - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26.09.2018, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26 вересня 2018 року,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 грн.40 коп.

ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за те, що він, 25.08.2018 приблизно о 10 годині 00 хвилин керував транспортним засобом Ford Escort, номерний знак НОМЕР_1, на 23 км а/д М06 Київ - Чоп, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей звужені та не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування.В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, не проаналізовано докази, не надано їм належної оцінки. Указав, що на його переконання оскаржувана постанова не містить крім протоколу про адміністративне правопорушення ніяких інших доказів наявності або відсутності його вини. Окрім того зазначив, що даний протокол містить суперечності в анкетних даний, а саме указаний інший рік народження, інша адреса проживання та номер телефону. Зауважив, що транспортний засіб який зазначений в протоколі ніколи не перебував у його власності або користуванні. Вказані відомості не відповідають дійсності та спростовуються наданими апелянтом документами, які посвідчують його особу. Окрім того, зауважив, що як вбачається із рапорту поліцейського, який доданий до матеріалів справи, встановлено, що у зупиненому автомобілі перебувала ОСОБА_5, однак поліцейські не відібрали жодних пояснень у неї, що на думку апелянта вказує на не професійність та не об'єктивність поліцейських. Просив постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Також апелянтом заявлено клопотання пропоновлення строку на подачу апеляційної скарги. В обґрунтування доводів клопотання указав, що в судовому засіданні він був відсутній, оскільки належним чином не був повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, оскаржувану постанову він отримав 23.11.2018, та відповідно 03.12.2018 подав апеляційну скаргу, а тому вважає що ним з поважних причин було пропущено строк на подачу апеляційної скарги.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, які клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підтримали, також підтримали подану апеляційну скаргу, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи клопотання та апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк для апеляційного оскарження постанови місцевого суду.

Наведені апелянтом причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги визнаються судом поважними, оскільки в матеріалах справи відсутні дані, що ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, також в матеріалах справи відсутні дані про те, що копія постанови суду першої інстанції від 26.09.2018 йому була направлена та ним отримана. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 ознайомився з матеріалами справи та отримав копію постанови лише 23.11.2018 та відповідно 03.12.2018 подав апеляційну скаргу, у зв'язку із чим суд вважає за необхідне поновити строк на оскарження постанови суду першої інстанції.

Відповідно до оскаржуваної постанови у вину ОСОБА_3 поставлено вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння. Підставою для проведення огляду стало те, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння. Між тим, ці висновки судді зроблені на підставі неповно досліджених доказів та внаслідок неналежної оцінки доказів і погодитись із ними не можливо.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що вказаним транспортним засобом він не керував та під час складання протоколу не був присутній. Зауважив, що анкетні відомості, внесені до протоколу про адміністративне правопорушення, є хибними, оскільки не відповідають дійсності. Пояснив, що особа, яка була присутньою під час складання проколу є його рідний брат - ОСОБА_6, який вже тривалий проміжок часу позбавлений права керування транспортними засобами, та під час складання протоколу працівникам поліції представився його ім'ям, а саме ОСОБА_3, окрім того жінка, яка зазначена у рапорті працівника поліції є дружиною ОСОБА_6 - ОСОБА_5 На підтвердження вказаних доводів, апелянтом надано до суду апеляційної інстанції витяг з Державного реєстру цивільного стану громадян, в якому указано, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 19.01.2012 укладено шлюб.

Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського,з нього взагалі не видається за можливе ідентифікувати особу, якій ставиться у вину керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння. На вказаному відеозаписі зафіксовано лише фрагментарно якісь події та людей, зрозуміти кому саме ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - неможливо.

Крім того, доводи апелянта щодо неправильності зазначення його анкетних даних в протоколі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, та стверджуються наданими ним документами.

З метою підтвердження або спростування вказаних обставин до суду апеляційної інстанції були викликані працівники поліції, що складали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 та відбирали пояснення у свідків, однак вони до суду не з'явились, про причини неявки не повідомили, будь - яких пояснень до суду не надіслали.

При цьому, відповідно до вимог ст. 251 ч. 2 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висловленої у рішенні Суду «Карелін проти Російської Федерації», збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не встановлено беззаперечних доказів того, що ОСОБА_3 25.08.2018 близько 10 години 00 хвилин на а/д М06 Київ-Чоп керував автомобілем Ford Eskort номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння.

Враховуючи положення ч.2 ст. 62 Конституції України, якою передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові місцевого суду, апеляційний суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Не врахування вказаних вище обставин призвело до ухвалення суддею не обґрунтованого рішення про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього стягнення, передбаченого санкцією цієї статті.

У зв'язку із викладеним, постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 вересня 2018 року щодо ОСОБА_3підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_3складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.09.2018.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26.09.2018 щодо ОСОБА_3 - скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька