Номер провадження: 33/813/141/19
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Ковязіної А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2018 року,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №290982 від 09.10.2018 року вбачається, що 09.10.2018 року близько 01:45 год., в м. Одесі по вул. Семена Палія, 60, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, в установленому законом порядку, водій відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2018 року

ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що: 1) він не вживав алкогольних напоїв; 2) співробітник поліції порушив порядок його огляду на стан сп'яніння; 3) він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння; 4) його ввели в оману та змусили зазначити в протоколі, що він вживав дві пляшки пива; 5) невідповідність показань свідків даним, зазначеним у протоколі, відсутність в матеріалах справи диску з камери нагрудного знаку поліцейського.

Правопорушник ОСОБА_2в судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлявся належним чином.

Заяв про відкладення справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Судом встановлено, що 09.10.2018 року близько 01:45 год., в м. Одесі по вул. Семена Палія, 60, керував автомобілем НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, в установленому законом порядку, водій відмовився, в присутності двох свідків.

Вказані обставини підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №290982 від 09.10.2018 року та поясненнями свідків, що наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. В протоколі ОСОБА_2 власноруч зазначено, що він випив дві пляшки пива (а.с.2-4). В суді першої інстанції ОСОБА_2 свою вину визнав та розкаявся.

Порядок проходження огляду на стан сп'яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно з п.п. 2-7 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України, 09.11.2015 року №1452/735, огляд на стан алкогольного сп'яніння воді транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп'яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен за вимогою працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для виявлення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Всупереч визнання в суді першої інстанції своєї вини ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі ставить під сумнів належність та допустимість доказів, якими суд першої інстанції обґрунтував його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Однак, вина ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена в ході судового розгляду справи судом першої інстанції та в ході апеляційного перегляду справи, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №290982 від 09.10.2018 року, складеним за фактом порушення водієм ОСОБА_2 п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а саме в зв'язку з керуванням водієм ОСОБА_2 автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння та його відмовою пройти медичний огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтверджують, що в їхній присутності водій ОСОБА_2, у якого були наявні ознаки алкогольного сп'яніння, відмовився від проходження медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння, як за допомогою приладу «Драгер», так у медичному закладі (а.с.3, 4).

Інших доказів, які б спростовували встановлені обставини, матеріали справи не містять.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При розгляді адміністративної справи суд першої інстанції повно та об'єктивно розглянув справу та прийняв правильне рішення про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення щодо правопорушника ОСОБА_2 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння; співробітник поліції порушив порядок його огляду на стан сп'яніння, є недоведеними та спростовуються матеріалами адміністративної справи, пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Доводи ОСОБА_2, що працівники поліції змусили його зазначити у протоколі, що він випив дві пляшки пива, нічим не підтверджені та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Посилання апелянта, що він мав бажання пройти медичний огляд пізніше, після владнання своїх сімейних справ, також не спростовують обставин, встановлених матеріалами адміністративної справи.

ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Не знання закону не звільняє особу від відповідальності, тому доводи апеляційної скарги щодо юридичної необізнаності ОСОБА_2 є необґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду

О.Г.Журавльов