Справа № 583/2723/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м. Охтирка Сумська область

Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Ярошенко Т.О., з участю секретаря судового засідання Безрядіної О.І., захисника Кудіна О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №154208, РНОКПП НОМЕР_1

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20.06.2019 року о 23 годині 38 хвилин в м. Охтирка, вул. Незалежності, 11 Сумської області керував транспортним засобом Toyota FJ cruiser державний номерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також в медичному закладі категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

05 вересня 2019 року ОСОБА_1 , будучи повідомленим про розгляд справи в установленому законом порядку, про що в справі мається письмова розписка (а.с.32), в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв від нього не надійшло.

Суд вжив усіх необхідних заходів щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду, однак він не з`явився та доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надав. Відповідно до положень ст.268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не з`явився, тобто уникає судового розгляду, цим самим має на меті уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності. Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність правопорушника.

У судовому засіданні 01.08.2019 року ОСОБА_1 свою вину в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та пояснив, що він не керував транспортним засобом.

Суд, заслухавши пояснення захисника, дослідивши письмові докази та відеозапис, доданий до протоколу, приходить до наступного висновку.

Факт скоєння правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №154208 від 20.06.2019 року, а також іншими матеріалами справи, а саме актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким підтверджується, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження такого огляду (а.с.2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими підтверджується, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатор Drager Alkotest та у медичному закладі, крім того в їх присутності був ознайомлений зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (а.с.3-4). До протоколу додано оптичний диск з відеозаписами, який ретельно перевірено та досліджено судом в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_1 рухався на автомобілі Toyota FJ cruiser державний номерний знак НОМЕР_2 , припаркувався по вул. Незалежності напроти магазину «Оскар», тривалий час не виходив з автомобіля, перемістився з водійського сидіння на пасажирське, в своїх поясненнях працівникам поліції спочатку пояснював, що він дійсно керував автомобілем, що чітко проглядається на відео файлі .mov, після чого закрився в автомобілі, тривалий час спілкувався по мобільному телефону, а згодом вийшов з автомобіля та змінив свої пояснення, став заперечувати керування автомобілем, зазначав, що за кермом перебувала дружина. Крім того, відеозаписом (файл .mov), підтверджується, що від проходження огляду в установленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився, поводив себе пасивно, намагався залишити місце зупинки, однак, працівники поліції роз`яснили йому його права, після оформлення протоколу зміст протоколу повністю оголосили, який ОСОБА_1 відмовився отримувати (а.с.8).

Такі дії ОСОБА_1 суд розцінює як спосіб уникнення від адміністративної відповідальності, його пояснення суд оцінює критично, вважає їх надуманими з метою ухилитися від відповідальності, його пояснення не знайшли свого підтвердження в суді, а викладені у протоколі фактичні обставини відповідають дійсності та підтверджуються дослідженим в суді відеозаписом разом з письмовими доказами.

Крім того, суд бере до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які також зазначені в протоколі та маються їх підписи, які повністю узгоджуються разом з іншими належними доказами, в тому числі відеозаписом, доданим до протоколу (а.с.3-4).

Будь-яких сумнівів щодо достовірності показів свідків, які додано до протоколу, у суду не виникає, суд вказані докази приймає до уваги як належні та допустимі, які узгоджуються між собою та разом з іншими доказами (а.с.3-4). Зазначені докази ОСОБА_1 не спростовані в установленому законом порядку.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.256 КУпАП щодо їх змісту, оскільки в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала та особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення.

Наведені обставини дають суду підстави дійти висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складено поліцейським у відповідності до вимог діючого законодавства, зазначені письмові докази, а також відеозапис, досліджені судом, суд вважає достатньо переконливими, чіткими та такими, що узгоджуються між собою, одержані законним шляхом, а тому у суду не виникло жодних сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 в скоєному.

Захисник ОСОБА_4 О.М. заявляв клопотання про виклик свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які судом викликалися, про що в справі маються письмові розписки (а.с.34,37), однак, вони не з`явилися, а тому суд вважає, що вжив усіх заходів для захисту прав та інтересів ОСОБА_1 , який не надав суду належних та допустимих доказів у підтвердження своїх показів та спростування обставин, викладених у протоколі. А тому суд не вбачає необхідності в повторному виклику зазначених свідків, які є заінтересованими особами на користь ОСОБА_1 та зволікають з розглядом справи з метою уникнення від відповідальності.

Крім того, суд за клопотанням захисника викликав свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , про що в справі маються розписки (а.с.35,36), які в суд не з`явилися, однак, суд вважає можливим розгляд справи проводити без їх допиту, оскільки, їх письмові пояснення у суду не викликають жодних сумнівів та повністю узгоджуються з іншими письмовими доказами.

Доводи захисника Кудіна О.М. про те, що нібито не спростовано покази ОСОБА_1 про керування транспортним засобом іншою особою, не заслуговують на увагу, оскільки це не відповідає дійсності, ОСОБА_1 у підтвердження таких своїх показів суду не надав належних, допустимих, переконливих доказів, хоч суд вжив для цього всіх необхідних заходів, а доданим до протоколу відеозаписом підтверджується, що саме ОСОБА_1 рухався на вказаному автомобілі, а після того як припаркував автомобіль, перемістився із місця водія на вільне пасажирське сидіння, з якого відкрив дверку поліцейському, однак на відеозапису чітко проглядається, що саме за цим автомобілем рухається автомобіль патрульної поліції, які припаркувалися поряд із автомобілем ОСОБА_1 напроти магазину «Оскар» і, окрім ОСОБА_1 , з автомобіля з водійського сидіння ніхто не виходив, а тому у суду не виникає жодних сумнівів у винуватості ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а викладені у протоколі факти саме не спростовані ОСОБА_1 та його захисником. Такі дії ОСОБА_1 та його захисника суд розцінює як намагання зволікати з розглядом справи з метою уникнути адміністративної відповідальності. До того ж за заявою ОСОБА_1 від 16 липня 2019 року та за заявами його захисника Кудіна О.М. від 22 липня 2019 року, від 29 липня 2019 року неодноразово розгляд справи відкладався, що також свідчить про зволікання з розглядом справи.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, такими, що не викликають жодних сумнівів.

Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєному доведена в судовому засіданні поза розумним сумнівом, так як наведені вище докази є в їх сукупності вагомими, чіткими і узгодженими між собою.

Згідно довідки Територіального сервісного центру №5943 від 04.07.2019 року №31/18/5943-1054 ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серія НОМЕР_3 , видане 05.10.2011 року (а.с.13).

При призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, зокрема те, що ОСОБА_1 скоїв грубе порушення правил дорожнього руху, є водієм, має посвідчення водія, тому вважає за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті за вказане правопорушення з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 40-1, 130, 268, 276, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 10200 грн. (десять тисяч двісті гривень) в доход держави: отримувач ГУК у Сумській області 21081300, , банк: Казначейство України (ЕАП), код банку МФО 899998 розрахунковий рахунок 8001, призначення: протокол серії ОБ №154208 від 20.06.2019 року з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Строк рахувати з моменту вилучення водійського посвідчення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 384,20 грн. на користь держави, стягувач Державна судова адміністрація України, які сплачувати на рахунок: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/22030106 Код за Банк отримувач: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача ( МФО): 899998, р/о 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, обов`язково заповнити призначення платежу: судовий збір, пункт 5.

Постанова може бути оскаржена в Сумський апеляційний суд через Охтирський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Т.О. Ярошенко