Номер провадження: 33/813/670/19
Номер справи місцевого суду: 520/2293/19
Головуючий у першій інстанції Борщов І. О.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд Одеської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Котелевського Р.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 12.04.2019 року, -

встановив:

оскарженою постановою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. Стягнуто суму судового збору у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп..

Згідно постанови судді районного суду, ОСОБА_1, 13.01.2019 року, близько 13:35 год., керуючи автомобілем «Toyota Rav4», державний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце по вул. Ак.Корольова, біля буд.112/2 м. Одесі, за участю автомобіля «Hyundai Accent», державний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , в порушення п.2.10.а Правил дорожнього руху, залишив місце ДТП, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням судді районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП. При цьому, ОСОБА_1 посилається на те, що суддя районного суду неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, що потягло за собою необґрунтоване рішення про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, але звернувся до апеляційного суду із заявою про розгляд його апеляційної скарги за його відсутністю та відсутністю його захисників.

За таких умов апеляційної суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови мови для реалізації права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 , будучи неодноразово повідомленим про дату та час апеляційного розгляду, в апеляційний суд не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_1 , як небажання останнього особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та дослідивши докази, які долучені до справи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно з вимогами ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, суддя районного суду послався як на докази на протокол про адміністративне правопорушення, схему місця ДТП, рапорт, письмові пояснення водіїв тощо.

Разом з цим, апеляційним судом встановлені обставини, які беззаперечно вказують на необґрунтованість висновку судді районного суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №444663 від 13.01.2019 року ОСОБА_1 , 13.01.2019 року, близько 13:35 год., керуючи автомобілем «Toyota Rav4», державний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце по вул. Ак.Корольова, біля буд.112/2 м. Одесі, за участю автомобіля «Hyundai Accent», державний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , в порушення п.2.10.а Правил дорожнього руху, залишив місце ДТП, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП (а.с. 1).

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Склад адміністративного правопорушення за ст.122-4 КУпАП утворює залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні (формальний склад). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу, а тому відсутність умислу на вчинення адміністративного правопорушення виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди немає потерпілих та не завдано матеріальної шкоди третім особам, а транспортні засоби можуть безпечно рухатися, водії (за наявності взаємної згоди в оцінці обставин скоєного) можуть прибути до найближчого поста Державтоінспекції або в орган чи підрозділ міліції для оформлення відповідних матеріалів, попередньо склавши схему пригоди та поставивши підписи під нею. У разі коли під час дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено лише застраховані транспортні засоби та немає загиблих і травмованих, допускається оформлення відповідних матеріалів представником страхової організації без участі працівника підрозділу Державтоінспекції за згодою учасників пригоди.

Залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, це дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу

Відповідно до поданих до апеляційного суду письмових пояснень ОСОБА_3 , яка була учасником ДТП, яка мала місце по вул. Ак.Корольова , біля буд .112 / 2 м. Одесі, за участю автомобіля «Toyota Rav4», державний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ОСОБА_3 пояснила, що після ДТП вони з ОСОБА_1 дійшли порозуміння, останній відшкодував їй одразу завдану матеріальну шкоду, працівників поліції вони не викликали, оскільки претензій будь-якого характеру вона до ОСОБА_1 не мала та не має.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала цих наслідків (ч.1 ст.10 КУпАП). Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ч.1 ст.11 КУпАП).

Апеляційним судом встановлено, що основною причиною залишення місця ДТП обома учасниками стала їх обопільна згода на відшкодування завданих збитків, відсутність претензій з боку потерпілої, та домовленість про відсутність підстав для виклику працівників поліції. За таких обставин апеляційний суд вважає, що у обох учасників не було умислу (прямого чи непрямого) на залишення місця ДТП з метою приховування факту ДТП, обставин її вчинення або уникнення відповідальності за скоєне.

Таким чином, досліджені апеляційним судом докази, всвоїй сукупності спростовують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та вказують на відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

За наведених підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 12.04.2019 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП - скасувати а провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови направити ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський