ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2019 р. Дніпровського районного суду міста Києва Сазонова М.Г., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 13 липня 2019 року близько 11 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , не виконувала свої батьківські обов`язки, внаслідок чого її малолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 пішов з дому, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП.

У судовому засіданні, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою провину не визнала.

Дослідивши адміністративний матеріал, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушення заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Однак, із матеріалів адміністративної справи вбачається, що при складанні вищезазначеного протоколу не були виконані вимоги, передбачені ст.256 КУпАП.

Так, при викладені суті адміністративного правопорушення в протоколі сама суть викладена неповно, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказана частина ст. 184 КУпАП, за якою потрібно кваліфікувати дії ОСОБА_1

Дана інформація має важливе значення для вирішення питання про кваліфікацію дій правопорушника і, відповідно, про міру його відповідальності.

Так, ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява №25).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП.

Згідно положень пп. «а» ч. 1 ст. 247 КУпАП, відсутність події і складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження.

За таких обставин провадження по даному адміністративному матеріалу відносно ОСОБА_1 за ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку із закриттям провадження судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, 247, 251, 254, 279, 280, 283-284, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя: