Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1151/19 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Зав`язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Зав`язуна С.М.,

секретар Скородинська Г.В., Гонгало Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 19 червня 2019 року,

за участю: адвоката Логінова Р.М.,

особи притягнутої до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 384,20 грн..

Згідно постанови суду, 28 квітня 2019 року о 21 год. 50 хв. в с. Старошийка Житомирського району, ОСОБА_1 керував мотоблоком "Зубр", без реєстраційного номера, з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, як незаконну, та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Апеляційні вимоги мотивує тим, що постанова винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що 28.04.2019 до нього прийшли знайомі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та попросили дати їм в тимчасове користування мотоблок «Зубр» разом з возом, щоб перевезти сміття. Близько 21 години до його господарства прийшов ОСОБА_2 та повідомив, що коли вони поверталися додому, то мотоблок зупинився і не заводиться, оскільки закінчилось пальне. В цей час під`їхали працівники поліції та звинуватили його, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Почали погрожувати, що вилучать мотоблок, а його повезуть в м.Житомир, щоб перевірити на стан сп`яніння. Сприймаючи вказані висловлювання поліцейських він погодився щодо складання відносно нього адміністративного протоколу. Сівши до поліцейської машини поїхали в сусіднє село Рудня Почта, де зупинили два автомобіля, щоб залучити водіїв в якості свідків, що він керував мотоблоком в стані сп`яніння. При цьому, один із свідків запитав, де ж сам мотоблок, поліцейські відповіли, що він знаходиться в сусідньому селі.

Крім того, вважає, що суд першої інстанції відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, та порушив вимоги п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 №14, ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП. А працівники поліції навмисно не взяли свідками, зокрема, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та не відібрали в останніх пояснення, чим порушили норми ст.256 КУпАП.

Зазначає, що у наказі Держстандарту України №31 від 25 січня 1995 року «Засоби транспортні дорожні», яким затверджено перелік транспортних засобів, мотоблок до них не відноситься. Відповідно до паспорта мотоблока «Зубр», для керування ним водійське посвідчення не потрібне, призначення його є обробка землі оператором, який рухається по землі, також мотоблок не підлягає реєстрації як транспортний засіб і для керування ним не потрібне посвідчення водія. Крім того, звертає увагу на те, що дане твердження викладено в постанові апеляційного суду Чернівецької області від 17.10.2018 року №276/1149/18.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 та його захисника в підтримку апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи, доводи апеляції, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу, у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно з ч.1 статті 254 КУпАП та пункту 1 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 щодо вчинення адміністративного правопорушення уповноважені на те посадові особи органів поліції складають протокол про адміністративне правопорушення.

Протокол складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (п. 8 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом МВС України №1376 від 06.11.2015).

Відповідно до ч.3 ст.256 КУпАП та п.12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом МВС України №1376 від 06.11.2015, в яких зазначено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право подавати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення) (п.15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом МВС України №1376 від 06.11.2015).

Доводи апелянта про те, що працівники поліції порушено норми ст.256 КУпАП, оскільки останніми навмисно не відібрано пояснення у свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є необґрунтованими, з наступних підстав.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №258071 (а.с.2) 28.04.2019 року о 21 годині 50 хвилин в с. Старошийка Житомирського району та області, ОСОБА_1 керував мотоблоком «Зубр», без реєстраційного номера, з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

З приводу складеного протоколу ОСОБА_1 власноручно виклав відповідні пояснення - «згоден».

В судовому засіданні апеляційного суду додатково до пояснень викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що 28.04.2019 вживав слабоалкогольний напій пиво.

Окрім цього, п.15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 передбачено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Однак, як убачається з матеріалів справи свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на момент перевірки вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не були встановлені. Вказані свідки не зазначені ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в поясненнях інших свідків, ні в поясненнях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (що є родичами ОСОБА_1 ) на підтвердження апеляційних доводів ОСОБА_1 , які вони дали в судовому засіданні апеляційної інстанції, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вони викликають обґрунтовані сумніви в їх достовірності та суперечать доказам наявним в матеріалах справи.

Працівниками поліції в повній мірі дотримано вимоги Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 N 1376 та надані відповідні докази до протоколу про адміністративне правопорушення для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи.

За таких обставин, складений протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Згідно з п. 24 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 19.12.2008 року), судам необхідно звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд повно та всебічно встановив фактичні обставини правопорушень на підставі доказів наявних в матеріалах справи, досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 245, 280, 283 КУпАП.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням п.2.5 ПДР України.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з положеннями ст.16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст.266 КУпАП, Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (надалі - Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-Порядком).

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно п.3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч.3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

В ході досудової перевірки та складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення порушень положень вищезазначених Інструкції, Порядку та вимог ст.266 КУпАП допущено не було.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №258071 від 28.04.2019 р. (а.с.2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 4, 5), якими підтверджено, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою алкотестера «Драгер» та в медичному закладі.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 належно було ознайомлено зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Письмові пояснення від 28.04.2019 свідок ОСОБА_6 підтвердив у судовому засіданні апеляційного суду.

Вище наведені докази на переконання апеляційного суду є належними, допустимими та достовірними.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційні доводи про порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП є безпідставними.

Крім того, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_1 , що мотоблок не є транспортним засобом, а тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, враховуючи таке.

Відповідно до чинної редакції п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» - при розгляді кримінальних та адміністративних справ зазначених категорій суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, примітки до ст. 286 КК України, ч.7 ст. 121 КУпАП, п.1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р.№ 1306 (абзац другий та третій пункту 2 виключено згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.12.2008 р. № 18). Виходячи із цих положень транспортними засобами, про які йдеться у статтях 286, 287, 289, 290 КК, статтях 121, 122, 123, 124, 130, 132 КУпАП, слід вважати всі види автомобілів, трактори й інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби, що приводяться в рух за допомогою двигуна з робочим об`ємом 50 куб. см і більше або електродвигуна потужністю понад 3 кВт.

Хоча і в наказі Держстандарту України № 31 від 25 січня 1995 року «Засоби транспортні дорожні», яким затверджено перелік транспортних засобів, мотоблок до них не відноситься. Однак, відповідно до п. 2.13 Правил дорожнього руху України, всі транспортні засоби які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см. належать до категорії «А1».

Пунктом 1.9 ПДР України визначено, що особи які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Визначення терміну «транспортний засіб» наведено в п.1.10 Правил дорожнього руху України, згідно з яким транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Тобто, проаналізувавши дану норму Правил, можна дійти висновку, що у випадку, коли мотоблок служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, то в цьому випадку він є повноправним учасником дорожнього руху і вважається транспортним засобом, а тому особа, що керує таким транспортним засобом повинна нести відповідальність за керування ним у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише у разі присвоєння йому номерного знаку та за наявності посвідчення водія у особи, яка ним керує.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду, викладених в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду № 278/3362/15-к від 01.03.18 року, будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів.

Оскільки ОСОБА_1 рухався на мотоблоці марки «Зубр» по селу Старошийка Житомирського району, він був учасником дорожнього руху і несе відповідальність згідно із законодавством, а тому його твердження, що мотоблок «Зубр» не є транспортним засобом, за керування котрим в стані алкогольного сп`яніння, настає адміністративна відповідальність, є необґрунтованими.

Крім того, постанова апеляційного суду Чернівецької області від 17.10.2018 року №276/1149/18, на яку вказує ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі не має преюдиційного значення при розгляді іншої справи апеляційним судом, у зв`язку з чим до уваги як доказ апеляційним судом не береться.

Апеляційний суд, вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою провів судовий розгляд, викладені в постанові суду висновки є належно мотивованими та відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

Доводи ОСОБА_1 , щодо закриття провадження про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є необґрунтованими.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.130 КУпАП та дотримався меж санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції врахував вимоги ст.ст.9, 251, 279, 280, 283 КУпАП, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 19 червня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду С.М. Зав`язун