Дата документу 14.02.2019
Справа № 334/9269/18
Провадження № 3/334/149/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року суддя Ленінського районного суду м.Запоріжжя Козлова Н.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м.Запоріжжя ДПП України у відношенні:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який тимчасово не працює, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

За статтею 130 ч.1 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно до протоколу БД № 301115 від 06 грудня 2018 року, ОСОБА_1 близько о 02 години 55 хвилин, керував автомобілем НОМЕР_1, по вул..Тіражній, біля будинку 32 в м.Запоріжжя з явними ознаками алкогольного спяніння (підвищена жвавість мови, порушення координації руху, порушення мови та неадекватна поведінка). У присутності двох свідків, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою алкотестеру «Drager». Результат якого показав 1,83 % проміле. Водій ОСОБА_1 погодився з результатами тесту та від огляду у медичній установі відмовився у встановленому законом порядку. Від керування транспортним засобом був відсторонений. Дане свідчить про порушення ОСОБА_1 п.2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою не визнав та пояснив, що 02 години 55 хвилин, він повертався з відрядження разом з адвокатом та бухгалтером. Біля будинку №32 по вул..Тіражній в м.Запоріжжя, його зупинив патрульний автомобіль. Показавши свої документи, працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного спяніння. На його думку, працівники поліції вели себе зухвало та змусили його дихати у алкотестер «Drager». Після того, як він побачив результат алкотестера, його відсторонили від керування. До медичної установи він не звертався, оскільки дуже втомився після відрядження. Також ОСОБА_1 намагався довести суду, що він взагалі не приймає алкогольні напої за станом свого здоровя. Просив суд закрити провадження по справі.

Захисник ОСОБА_1 у судовому засіданні просив суд направити матеріали щодо ОСОБА_1 відповідному органу, який його склав для усунення недоліків. Свої заперечення виклав у письмову клопотанні, які були долучені до матеріалів справи.

Захисник посилався на той факт, що працівники поліції при складанні протоколу порушили порядок його складання, а за таких обставин обєктивно розглянути справу не можливо.

В ході судового розгляду був допитаний інспектор 1 роти батальйону 4 УПП в м.Запоріжжя ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2, який пояснив, що з автозаправки АЗС, яка розташована при в»їзді у м.Запоріжжя з траси Запоріжжя Дніпро, надійшло повідомлення, що водій транспортного засобу ВАЗ 21093 д/н НОМЕР_2 перебуває у стані алкогольного спяніння. Прийнявши виклик, вони на патрульній машині зупинили автомобіль НОМЕР_1 напроти ресторанного комплексу «АНАІТ» у м.Запоріжжя. В автомобілі знаходився водій ОСОБА_1, який надав свої документи та пасажир. Обидва знаходилися у стані сильного алкогольного спяніння. Більше нікого в автомобілі не було. Водію ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою алкотестеру «Drager» або у медичній установі. Він деякий час відмовлявся та радився зі своїм товаришем, який був на місці пасажира. Потім погодився на те, що пройде огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою алкотестеру «Drager». Побачивши результат алкотестера, проходити медичний огляд відмовився у присутності двох свідків.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника та інспектора 1 роти батальйону 4 УПП в м.Запоріжжя ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, дослідивши надані у справі докази, зокрема диск з відео фіксацією дорожньої пригоди, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до положень ст. 8 Конституції України, в України визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції є нормами прямої дії.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його, вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується доказами, що містяться в справі про адміністративне правопорушення: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 301115 від 06.12.2018, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3,(а.с.5), письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 (а.с. 6), фактичними даними, що містяться на диску з відео-матеріалом до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності до вимог ст. 254, 255, 256 КУпАП.

Даючи оцінку зібраним доказам в їх сукупності, суд вважає, що адміністративне правопорушення мало місце внаслідок порушення п. 2.9 а Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1 відповідно до якого, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного спяніння.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП. Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарс ких препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоровя України №1452/735 від 09.11.2015р. (далі -Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного спяніння, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота): порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Огляд на стан сп»яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоровя (п.6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоровя проводиться у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, обєктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого спяніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого прядку огляду на стан спяніння.

Відповідно ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Складений протокол про адміністративне правопорушення містить дані щодо двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 які в письмових поясненнях підтвердили факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоровя ОСОБА_5. Також факт, що ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд за допомогою алкотестера «Drager».

Стан алкогольного спяніння зафіксовано на диску з відео-матеріалом доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, як зафіксовано і свідків, які були присутні під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду та підпису протоколу.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ'єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 суду не надано.

Поліцейськими протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 301115 від 06.12.2018 року відносно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

В ході судового розгляду, суду не надано жодного переконливого доказу, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свідчення про те, що ОСОБА_1 перебував у відрядженні разом з бухгалтером не знайшло свого підтвердження.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини.

Обставини, що обтяжують або помякшують адміністративну відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлені.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав до накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення згідно санкції визначеної ч. 1 ст. 130 КпАП України, у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Вказаний вид стягнення в даному випадку, вважаю доцільним і достатнім для його виправлення, а також попередження здійснення ним нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384,20 грн.

Керуючись ст.ст.40-1, 130, 268, 283-285, 287, 289, 307-308 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» , -

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього штраф в розмірі 10200 (десять тисяч двісті гривень) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Розяснити правопорушнику його обовязок сплатити штраф не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена в Запорізькому апеляційному суді протягом десяти діб з дня її винесення.

Суддя: Козлова Н. Ю.