Справа №333/6759/18
Провадження №3/333/78/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Варнавська Л.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 47, кв. 51, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу БД №078162 вбачається, що 23.11.2018 року о 17-05 годині ОСОБА_1 по вул. Барикадна біля будинку 26 в м. Запоріжжя, керував транспортним засобом ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини роти, порушення мови, порушення координації рухів) від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків. Від керування відсторонений, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Проте, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження дані, викладені в протоколі.

Так, ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав довідку про перебування на лікуванні, його інтереси представляли адвокати ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які пояснили, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у вказаний постанові день та час. Він приїхав на цьому автомобілі в якості пасажира. Автомобілем керував ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_4 в суді пояснив, що він є рідним по матері братом ОСОБА_1 23 листопада 2018 року він їхав за кермом автомобіля ВАЗ 21124, який належить дружині ОСОБА_1 ОСОБА_1 дійсно в цей день перебував у стані сильного алкогольного спяніння, але за кермо він не сідав, саме тому він (ОСОБА_4) керував автомобілем, щоб відвезти ОСОБА_1 ОСОБА_3 в районі вулиці Барикадної в автомобілі закінчився бензин, тому він припаркував автомобіль біля якогось житлового будинку. ОСОБА_1 залишився чекати в машині, а він пішов до автозаправки «Паралель» по Прибрежній магістралі. Він був відсутній 1,5 години. Коли прибув до машини, побачив побитого ОСОБА_1, в руках якого був протокол про вчинення адміністративного правопорушення за керування в стані алкогольного спяніння. Але ОСОБА_1 автомобілем не міг керувати, оскільки навіть ключі від автомобіля, він (ОСОБА_4) забрав із собою. ОСОБА_1 пояснив, що коли він стояв, до нього підійшов незнайомий хлопець та побачивши, що той пяний, почав нишпорити по кишенях, вдарив ОСОБА_1 по обличчю. Підїхав автомобіль патрульної поліції, поліцейські склали на нього протокол за те, що він керував в нетверезому стані та винесли постанову про притягнення до адмінвідповідальності за те, що керував автомобілем не пристебнутий ременем безпеки. Вони викликали поліцію, прочекали декілька годин, але ніхто не прибув за викликом. Потім вони звернулись до медичної установи з приводу ран ОСОБА_1, йому зашили рану на голові.

В судове засідання викликались через Управління патрульної поліції в Запорізькій області свідок ОСОБА_5 поліцейський, який склав протокол, проте не зявився в судове засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, зазначені в протоколі як свідки та пояснення яких маються в матеріалах справи, будучи належним чином сповіщеними про час та місце розгляду справи, також не зявились в судове засідання.

З їх письмових пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбачається, що вони були запрошені в якості свідка, де в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан спяніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати в тому числі: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо.

Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом, у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В силу положень п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

З огляду на передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення (основне й додаткове), можна дійти висновку, що вказане адміністративне правопорушення носить кримінальний характер, адже розмір основного стягнення за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень.

Відповідно до приписів статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

В судовому засіданні був оглянутий відеозапис, наданий Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі, при цьому в протоколі БД №078162 відомостей про відеозапис не міститься. Відеозапис починається з моменту коли ОСОБА_1 знаходиться поряд з автомобілем. На його обличчі маються сліди тілесних пошкоджень, невідома особа чоловічої статі нецензурною лайкою питає чи вдарити ОСОБА_1 ще раз.

Голос за кадром зясовує чому ОСОБА_1 не пристебнутий ременем безпеки.

Суд звертає увагу, що в цей момент ОСОБА_1 стояв біля автомобіля.

Також голос за кадром зясовує чи перебуває ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння, чи буде він проходити огляд на місті чи в медичному закладі. При цьому голос за кадром не називає свою посаду, прізвище, імя, по батькові тощо. Не розяснює права та обовязки, не розяснює зміст порушення.

ОСОБА_1 на вимогу надає документи та просить надати йому медичну допомогу. Жодного разу ОСОБА_1 не повідомив про те, що він керував транспортним засобом. Поліцейський проігнорував прохання ОСОБА_1 надати йому медичну допомогу, хоча на обличчі ОСОБА_1 малися видимі сліди тілесних ушкоджень у вигляді потьоків крові.

Відеозапис складається з трьох файлів, при цьому запис не ведеться безперервно. Суду надані окремі частини відеозапису.

На відеозаписі не зафіксований рух автомобіля ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1, перебування ОСОБА_1 за кермом або будь-які інші докази, які б надали змогу суду встановити факт керування ОСОБА_1 автомобілем у зазначений в протоколі день та час.

Таким чином, суду не надані докази, які б могли спростувати версію ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а лише знаходився в ньому.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 р. у справі «Кобець проти України»). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2013 р. у справі «Веренцов проти України»).

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Суд зобов'язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Вважаю, що за таких обставин протокол по справі про адміністративне правопорушення серії БД №078162 від 23.11.2018 року не може вважатися належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки не зібрано доказів, як б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Таким чином, враховуючи, що не надані докази, які встановлюють наявність адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130, 247 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України закрити у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя Л.О. Варнавська