П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року місто Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Шевченко О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від управління патрульної поліції в Луганській області департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, інвалідом не являється, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, 35 та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5,

за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 122507 «07.11.2018 о 10 годині 30 хвилин у м. Лисичанську по вул. Машинобудівників, водій ОСОБА_1, керував автомобілем марки GEELYCK, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного спяніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння водій відмовився у присутності свідків в установленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП».

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, пояснив що, відповідно до ст. 271 КУпАП, адвокат ОСОБА_3 прийматиме участь у розгляді справи. У подальшому захисник - ОСОБА_3 надав заперечення. У них зазначено, що 07.11.2018 приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_1 їхав на роботу та його зупинили працівники патрульної поліції посилаючись на те, що він порушив правила дорожнього руху на перехресті. Під час бесіди з працівниками патрульної поліції останні, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи упереджено, почали предявляти претензії с приводу його наркотичного спяніння. Перший свідок, який був зупинений працівниками поліції, відмовився від пояснень тому, що явних ознак наркотичного спяніння у ОСОБА_1 не було. До того ж, протокол поліцейськими складений, із формальним залученням свідків, які поїхали до закінчення всіх процесуальних дій та складення протоколу. ОСОБА_1 був згоден на огляд у медичному закладі, проте поліцейські склали протокол про відмову від проходження огляду на стан спяніння, тобто п. 2.5 ПДР, але розяснювали йому пункт 2.6 ПДР, що вказує на не спроможність правильно предявити звинувачення. Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат ОСОБА_3, звертав увагу суду на те, що у ОСОБА_1 не було жодних ознак наркотичного спяніння, зазначених у протоколі, вищевикладені факти повністю підтверджуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейських та поясненнями понятих. Також наголошував, що якби у ОСОБА_1 були ознаки наркотичного спяніння, то працівники поліції повинні були відсторонити його від керування транспортним засобом, проте дозволили останньому їхати за кермом автомобіля, а це вказує або на відсутність ознак наркотичного спяніння у ОСОБА_1, або на злочинну недбалість капрала поліції ОСОБА_4. На думку захисника ОСОБА_3 поліцейськими було порушено ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», де зазначено, що поліцейський зобовязаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. Тому, провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1В, не визнає та просив суд, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі закрити, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні капрал поліції ОСОБА_4 пояснив, що 07.11.2018 о 10 годині 30 хвилин у м.Лисичанську по вул. Машинобудівників, був зупинений за порушення правил дорожнього руху на перехресті, водій ОСОБА_1, який керував автомобілем марки GEELYCK, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного спяніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння водій відмовився у присутності свідків. Наполягав, що діяв згідно чинного законодавства та інструкцій. Вважає, що не повинен розясняти понятим ознаки спяніння на підставі яких він робить висновок про знаходження особи у стані алкогольного чи наркотичного спяніння. Впевнений, що повинен зафіксувати лише відмову особи від проходження огляду на стан спяніння у присутності свідків та більш нічого.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що 07.11.2018 приблизно о 09 годині 30 хвилин, останній був присутнім під час розмови працівників патрульної поліції та ОСОБА_1. Він зазначив, що у його присутності поліцейський почав складати протокол, де вже були вписані свідки та стояли їх підписи, проте самих свідків вже не було. У якості свідка самого ОСОБА_5, поліцейські не допустили, хоча він на цьому наполягав. Жодних ознак наркотичного спяніння ОСОБА_1 не мав, крім того наполягав на проходженні медичного огляду в наркологічному центрі, але поліцейський відмовив.

У судовому засіданні були досліджені матеріали справи, з яких вбачається наступне:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 122507 - що його складено в присутності двох свідків, у відношенні ОСОБА_1, за порушення вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

Із письмових пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - що 07 листопада 2018 року, вони були присутніми в якості понятих при складанні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 (а.с. 2 - 3);

Із довідки, згідно бази «НАІС» МВС - що на імя ОСОБА_1, видане посвідчення водія серії АІА № 237117 кат. « В» (а.с. 6);

Із відтвореної і дослідженої відеозйомки від 07.11.2018, яка міститься на СD носії - що 07.11.2018 близько 10 години 20 хвилин, ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції, які аргументували це порушенням правил дорожнього руху на перехресті, під час розмови один з поліцейських запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного спяніння в установленому законом порядку, а ОСОБА_1 наголошував на неправомірність його зупинки. Поліцейськими при складанні протоколу про відмову від проходження огляду на стан спяніння, розяснювався п. 2.5 ПДР, розяснювали йому пункт 2.6 ПДР. Під час виявлення ознаки наркотичного спяніння «звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло» поліцейській не застосовує спеціальних для цього приладів. Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зауважили, що зовнішніх ознак наркотичного спяніння у ОСОБА_1 не було, підписуючись у протоколі пояснили, що є свідками факту відмови від проходження огляду на стан спяніння та пішли. У подальшому протокол поліцейським складався без присутності свідків. Потім ОСОБА_1 наполягав на проведення медичної експертизи, на що поліцейський відповів, що нікуди вже їхати не буде, та продовжив дописувати протокол без присутності свідків (а.с. 9, 10, 11);

Із заяви свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 01.02.2019 вбачається - що 07 листопада 2018 року, вони були присутніми в якості понятих при складанні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1, який поводив себе нормально та адекватно, руки у нього не тремтіли, він курив. Просили не викликати їх у судове засідання, оскільки вони є пенсіонерами та їм дуже тяжко прибути в суд через стан здоровя (а.с. 27).

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України - водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У п. 7 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженій Наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатом огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, у редакції від 07.11.2015, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Вищевказаний пункт повністю відповідає п. 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом МВС та МЮ України від 10.11.2015.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Ст. 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обовязок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Органами Національної поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП, диспозиція якої визначає склад правопорушення, який також полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд, вислухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_3 та свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, виходячи з загального принципу достатності та допустимості доказів, приходить до наступних висновків.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 122507 вказується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння, проте у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначено, що ОСОБА_1 наполягав на проведенні експертизи, з протоколом не згоден. Такі ознаки наркотичного спяніння, як порушення мови, виражене тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає обстановці, з відтвореного відеозапису, судом не вбачаються. Суд звертає увагу, що відповідно до «інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», такої ознаки наркотичного спяніння як розширені зіниці не існує, є «звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло». З відтвореного відеозапису судом не вбачається, яким саме чином капрал поліції ОСОБА_4 виявив ознаку наркотичного спяніння як розширені зіниці, не застосовуючи спеціальних для цього приладів його виявлення. Крім того, присутність свідків у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя при складанні протоколу, за що саме і передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, не повинна бути формальною. Суд звертає увагу на зміст відібраних пояснень від свідків, які викликають сумніви про достовірність цих показів, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, оскільки із відтвореного відеозапису та заяви свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, наданої під час розгляду даного адміністративного матеріалу у суді вбачається, що ОСОБА_1 поводив себе нормально та адекватно, такого ознаку спяніння як тремтіння рук у останнього не було. З огляду на викладене, суд визнає пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, наданих під час складання протоколу 07.11.2018 не допустимими доказами. Разом з тим, суд не вбачає у діях ОСОБА_1 прямого умислу на відмову від проходження огляду на стан наркотичного спяніння установленому законом порядку, оскільки явних ознак наркотичного спяніння таких як: порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці та поведінка, що не відповідає обстановці, з відтвореного відеозапису та пояснень свідків у суді не вбачається. Крім того, при наявності ознак спяніння у водія, які вказані у протоколі, працівники поліції повинні відсторонити таку особу від керування транспортним засобом та передати керування особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, згідно ст.266 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт того, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння, тобто вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки посадовими особами взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП в Луганській області ДПП був порушений порядок відмови особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння та не представлено допустимих доказів, отриманих в порядку передбаченому КУпАП, які б встановлювали в діях ОСОБА_1 наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і винність останнього у його вчиненні.

З урахуванням наведеного, а також того, що усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачиться на її користь, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведений, тому, провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 130, 245, 247, 251 - 252, 268, 280, 284, 287 - 291 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В. Шевченко