АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/29/19 Справа № 709/1731/18 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Чубай В. В. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2019 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Соломка І. А. при секретарі Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №709/1731/18 відносно ОСОБА_3, що надійшли з Чорнобаївського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 листопада 2018 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1, непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 352,40 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 16 серпня 2018 року о 23:10 в с. Ревбинці Чорнобаївського району Черкаської області по вул. Садовій керував автомобілем ВАЗ 21043 (д.н.з НОМЕР_1) з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода). Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати , а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що він у зазначені в постанові дачу та час не керував транспортним засобом, а знаходився в автомобілі в якості пасажира, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували факт керування транспортним засобом, у зв'язку з чим постанова місцевого суду є незаконною на необґрунтованою.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які приймали участь у апеляційному розгляді справи в режимі відеоконференції з Чорнобаївським районним судом, і які підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з Чорнобаївського районного суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок районного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_3 - ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 020605 від 17.08.2018, відповідно до якого ОСОБА_3 16 серпня 2018 року о 23:10 в с. Ревбинці Чорнобаївського району Черкаської області по вул. Садовій керував автомобілем ВАЗ 21043 (д.н.з НОМЕР_1) з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що вони були свідками того, як водій ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки, а також в закладі охорони здоров'я ( а.с. 2,3);

- показаннями інспектора СРПП №2 Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7, який був допитаний місцевим судом, та пояснив, що до відділу поліції від дружини ОСОБА_3 надійшло повідомлення про те, що останній вчинив сварку. Коли працівники поліції приїхали до неї додому в с. Ревбинці - вона пояснила, що ОСОБА_3 в нетверезому стані сів за кермо автомобіля ВАЗ 21043 (д.н.з НОМЕР_1) та від'їхав від будинку. Вони почали об'їжджати населений пункт, шукаючи вказаний автомобіль, і виявили його в кюветі. При цьому автомобіль був заведений, а ОСОБА_3 сидів за кермом та говорив по телефону;

- даними відеозапису з нагрудних камер поліцейського, на якому зафіксовано обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а також зафіксовано факт відмови останнього від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що він не керував автомобілем, зазначав, що за кермом перебував його батько, який потратив в ДТП та відлучився до населеного пункту з метою знайти трактор, який би міг витягнути автомобіль з кювету. Однак вказані доводи є безпідставними, оскільки на їх підтвердження не надано жодних належних та допустимих доказів. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а також відеозапису з нагрудних камер працівника поліції, ОСОБА_3 під час складання адміністративних матеріалів, а також його захисник ОСОБА_4 під час розгляду справи місцевим судом, не зазначали про те, що автомобілем керував батько апелянта, про ці обставини вказано лише в апеляційній скарзі. Також доводи апеляційної скарги не узгоджуються з поясненнями апелянта ОСОБА_3, які він давав під час апеляційного розгляду про те, що автомобіль ВАЗ 21043, д.н.з НОМЕР_1, був припаркований на узбіччі дороги та самостійно скотився у кювет, оскільки не був на стоянкових гальмах, а його батько, який керував автомобілем, так як апелянт перебував в стані алкогольного сп»яніння, залишив автомобіль та пішов пішки додому в с. Савківку, так як з ним посварився. За таких обставин, доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом , розцінюються апеляційним судом як такі, що спрямовані на уникнення від відповідальності за вчинене адмінправопорушення.

Також апелянт вказує на те, що він в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 лише відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, а тому вони не можуть підтвердити факт керування ним транспортним засобом. Але показання вказаних свідків не покладені в основу доведеності факту керування ОСОБА_3 автомобілем ВАЗ 21043, а лише підтверджують факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, що також зафіксовано на даних відеозапису з нагрудної камери поліцейського.

Апеляційним судом встановлено відсутність порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 № 1408/27853, та вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовані повно та об'єктивно. Вина ОСОБА_3 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_3 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова районного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3, - залишити без задоволення.

Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя: І. А. Соломка