ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/78/19 Головуючий в 1-й інстанції - Клименко Л.В.
Єдиний унікальний № 331/6595/18
Категорія - ст. 130 ч.1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції - Білоконев В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Білоконев В.М., за участю захисника Яковлєвої Т.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Яковлєвої Т.В., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, інн: НОМЕР_1, освіта повна загальна середня, сімейний стан - одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, директор ПП «Сервіспромбуд», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Також постановлено стягнути з ОСОБА_3судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Як зазначено в постанові, 03 грудня 2018 року, о 23 годині 25 хвилини, водій ОСОБА_3, в районі буд. № 83 по проспекту Соборному в м. Запоріжжі, керував транспортним засобом Opel Zafira-A, реєстраційний номер НОМЕР_2, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку в присутності двох свідків із застосуванням спеціального технічного засобу Alkotest Drager 6820 (результат позитивний 2.02 проміле), чим порушив п. 2.9 А Правил дорожнього руху України. З результатом погодився, від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування без порушень ПДР, про повторність попереджений.

В апеляційній скарзі захисник Яковлєва Т.В. вважає, що призначене судом ОСОБА_3 адміністративне стягнення є занадто суворим. В обґрунтування вказує, що ОСОБА_3 є директором приватного підприємства «Сервіспромзбут» та спеціалізується на оптовій торгівлі металами та металевими рудами. Іншого заробітку апелянт не має. Важливим є те, що окрім директора підприємство більше не має працівників. Для здійснення своєї діяльності ОСОБА_3 орендує автомобіль відповідно до договору найму (оренди) транспортного засобу від 07.06.2018 p., яким сам і керує. Позбавлення його права керувати транспортними засобами строком на один рік позбавить його можливості заробляти та забезпечувати свою сім'ю. На його утриманні знаходиться дружина (ОСОБА_4) та син. Син - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 - навчається у Запорізькому національному університеті на контрактній денній формі навчання відповідно до договору №1067/Д, не працює. Вартість навчання за семестр становить 6848. 00 грн., сам ОСОБА_3 має захворювання на цукровий діабет типу 1, середньої тяжкості, ОСОБА_3 повністю оплатив призначений йому штраф у розмірі 10 200 грн. та судовий збір у розмірі 352. 40 грн. Просить скасувати постанову суду в частині призначення ОСОБА_3 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Заслухавши в судовому засіданні захисника ОСОБА_3, яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З огляду на встановлені суддею суду першої інстанції обставини справи, які викладені в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду, є доведеною, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази суддя суду першої інстанції згідно до вимог ст. 252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст. 251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у зв'язку з чим вірно встановив фактичні обставини справи щодо наявності в діях ОСОБА_3 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суддею виконані вимоги ст. ст. 280, 283 КпАП України і повно, всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Так, що стосується доводів захисника щодо суворості призначеного адміністративного стягнення, то вони є необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Обставинами, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного: 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, врахувавши характер вчиненого правопорушення, та особу правопорушника.

Так, при призначенні адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. та з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, судом законно та обґрунтовано враховано суспільну небезпечність адміністративного проступку та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі чого, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, майновий стан, що відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, яке є справедливим, достатнім і необхідним для виховання особи в дусі поваги до законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень, а так само співмірним стягненням за вчинене.

При цьому, дані про особу правопорушника, на які посилається апелянт, в даному випадку не впливають на накладене адміністративне стягнення, оскільки санкція ч.1 ст. 130 КУпАП не містить альтернативних видів та меж адміністративного стягнення.

Відповідно до положень ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особо), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Посилання апелянта на те, що вчинене ним адміністративне правопорушення не спричинило негативних наслідків та не загрожує суспільним інтересам, автомобіль використовувається ОСОБА_3 у робочих цілях і позбавлення права керування поставить його у дуже скрутне становище, що на думку апелянта, містить підстави для звільнення його від адміністративної відповідальності та обмеження попередженням, є безпідставними, оскільки адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, оскільки становить загрозу не лише для безпеки руху транспорту, а й для життя та здоров'я водіїв та інших учасників дорожнього руху, в тому числі і пішоходів.

Відсутність негативних наслідків вчиненого ОСОБА_3 діяння, у даному випадку, не зменшує рівень суспільної небезпеки такого адміністративного правопорушення, а тому підстави для застосування положень ст. 22 КУпАП та звільненню ОСОБА_3 за малозначністю діяння відсутні, а інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судді місцевого суду щодо винуватості його у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення на нього стягнення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав, які б свідчили про незаконність постанови, а тому відповідно і до задоволення скарги захисника Яковлєвої Т.В.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника Яковлєвої Т.В. залишити без задоволення, а постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.М. Білоконев

енту Справа № 331/6595/18