Справа № 308/891/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

30.08.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Попової Г.М., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, не працююча,

визнана винною у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн..

Згідно постанови, 20 січня 2019 року приблизно о 03-ій годині 25 хвилин ОСОБА_1 по вул. Станційній, 7, у м. Ужгород, керувала автомобілем марки «Audi A5», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги, передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) і скоїла передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що справа розглянута без її участі та без належного повідомлення її про час та місце розгляду справи, у зв`язку із чим, була позбавлена надати суду пояснення, заявити клопотання про виклик та допит свідків, а також надати докази в підтвердження своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення. Стверджує, що працівник поліції у встановленому законом порядку не направляв її до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи відповідного направлення, і на що не звернув увагу суд першої інстанції під час розгляду справи та винесенні оскаржуваної постанови. Разом із тим, зазначає, що після складання щодо неї протоколу, з дозволу працівників поліції, продовжила керування транспортним засобом і посвідчення водія в неї не вилучалось, що у свою чергу також підтверджує факт безпідставного її звинувачення у перебуванні в стані алкогольного сп`яніння та свідчить про відсутність підстав для проходження нею у той момент огляду на стан алкогольного сп`яніння. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Попової Г.М., які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 20 січня 2019 року приблизно о 03-ій годині 25 хвилин по вул. Станційній, 7, у м. Ужгород, ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Audi A5», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги, передбачені п. 2. 5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 відмовилася від надання будь-яких пояснень, підпису протоколу та отримання його копії (а. с. 1-2).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , убачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовилася від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря-нарколога (а. с. 3, 4).

З рапорту інспектора Дерев`янко О. І. вбачається, що 20.01.2019 у м. Ужгороді під час несення служби екіпажем 104 у складі Зейкан / Дерев`янко приблизно о 03-й годині було зупинено транспортний засіб марки «Audi A5», за порушення вимог передбачених п. 31.4.3/»в» ПДР. Під час спілкування у водія автомобіля ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, однак, від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовилась у присутності двох свідків, після чого, на ОСОБА_1 було винесено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП та складено протокол за ч. 1 ст. 130 цього ж Кодексу. Транспортний засіб марки «Ауді А 5» ОСОБА_1 залишила на місці зупинки по вул. Станційній, 9 (а. с. 5).

З копії постанови серії НК № 386958 вбачається, що 20.01.2019 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення вимог передбачених п. п. 2. 1 «а» та 31.4.3 «в» ПДР, тобто за керування 20.01.2019 о 02-й годині 45 хвилин по вул. Станційній, 7 у м. Ужгород транспортним засобом марки «Audi A5», д. н. з. НОМЕР_1 , на якому в темну пору доби не горіла лампа ближнього світла лівої фари, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії (а. с. 7).

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також її відмова на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків, підтверджується й дослідженим під час апеляційного розгляду справи відеозаписом, що міститься на наявному в матеріалах справи технічному носії інформації - диску (а. с. 8) .

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Дерев`янко О. І. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано й на такі не посилалися ОСОБА_1 та її представник - адвокат Попова Г. М. під час розгляду справи апеляційним судом.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор Дерев`янко О. І . при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень. При оцінці наданої в ході апеляційного розгляду справи копії скарги ОСОБА_1 на дії інспектора Дерев`янко О . І., апеляційний суд враховує і те, що з такої не вбачається, що вона була подана начальнику УПП в Закарпатській області Марценишину Ю. І., позаяк на ній відсутні штампи вхідної кореспонденції УПП в Закарпатській області, і при цьому, будь-яких висновків за результатами розгляду даної скарги апеляційному суду стороною захисту не надано. Разом із тим, з копії вказаної скарги вбачається, що ОСОБА_1 визнає факти того, поліцейські пропонували їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що вона відмовилась.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, - такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано й на такі не посилалися ОСОБА_1 та її представник - адвокат Попова Г. П. під час розгляду справи апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що працівник поліції у встановленому законом порядку не направляв її до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується відсутнісю в матеріалах справи відповідного направлення, і на що не звернув увагу суд першої інстанції під час розгляду справи та винесенні оскаржуваної постанови, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, а отже, і вчинення нею передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Відхиляючи вказані доводи, апеляційний суд визнає їх такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення. При цьому, апеляційним судом враховується, що вказані доводи спростовуються вищезгаданим відеозаписом, з якого вбачається, що працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовилася у присутності двох свідків, що також підтверджується й наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а будь-якими нормативно-правовими актами не передбачено необхідності складення інспектором поліції направлення особи на огляд на стан алкогольного сп`яніння у разі відмови особи від проходження такого огляду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що після складання щодо неї протоколу, з дозволу працівників поліції, вона продовжила керування транспортним засобом і посвідчення водія в неї не вилучалось, що в свою чергу також підтверджує факт безпідставного її звинувачення у перебуванні в стані алкогольного сп`яніння та свідчить про відсутність підстав для проходження нею у той момент огляду на стан алкогольного сп`яніння, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду справи й спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, рапортом інспектора Дерев`янко О. І., з якого вбачається, що ОСОБА_1 залишила транспортний засіб на місці зупинки.

Як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 ПДР та не свідчать про незаконність висновку суду першої інстанції про наявність у її діях складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що справа розглянута без її участі та без належного повідомлення її про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим, вона була позбавлена надати суду пояснення, заявити клопотання про виклик та допит свідків, а також надати докази в підтвердження своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує і те, що розгляд справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є підставою для зміни чи скасування судового рішення відповідно до вимог КУпАП; що можливість ОСОБА_1 надати пояснення, заявити будь-які клопотання та надати докази була забезпечена в ході апеляційного розгляду справи.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнана винною у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на неї накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також інспектор Дерев`янко О. І. на розгляд справи до апеляційного суду не з`явилися, однак, вказаний факт не спростовує висновків суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 ПДР та не свідчить про відсутність у її діях складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а також не дає підстав для визнання недопустими будь-яких із наявних у матеріалах справи доказів, якими повністю підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан