Справа № 206/268/19
Провадження № 3/206/240/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

13.02.2019року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Бубісь А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, працюючогої прибиральницею ТОВ "Вортекс", що проживає за адресою: АДРЕСА_1, за ч.1 ст. 184 КУпАП,

за участю правопорушника: ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м.Дніпропетровська з Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.1 ст.184 КУпАП.

06 січня 2019 року близько об 11 годині 37 хвилин громадянка ОСОБА_1 не виконала свої батьківські обов'язки щодо своєї малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що виразилось у самостійному залишенні місця мешкання до того, як не була знайдена співробітниками поліції до 13 години 37 хвилин. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину визнала в повному обсязі, підтвердила обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, щиро розкаялась.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 184 КУпАП настає у разі ухилення батьків від виконання обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов'язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з'ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.

Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відтак, батьки неповнолітнього можуть бути притягнуті до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення,суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, повністю підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР №141260 від 06.01.2019 року, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.01.2019 року, актом про застосування службового собаки від 06.01.2019 року, протоколом огляду місця події від 06.01.2019 року, та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, його підвищену суспільну небезпеку, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан. Обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави.

Крім того,статтею 40-1 КУпАП Українита п. 5 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір»передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адмінстягнення, на користь держави сплаті підлягає судовий збір в сумі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, а тому, з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст.184, ст. ст.40-1,283,284 КУпАП, п. 5 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винною ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п'ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір на користь держави у розмірі 384,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського Апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.В. Поштаренко