ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/535/19 Справа № 705/3223/19 Категорія: ч.2 ст. 172-6 КУпАП Головуючий у І інстанції Корман О.В. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду - Соломка І.А.,

при секретарі Єгоровій С.А.,

за участю прокурора - Гречаника Р.І.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 серпня 2019 року, якою провадження у справі про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Умань Черкаської області, громадянки України, фельдшера санітарного відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Уманського міськрайонного управління ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 ,та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, закрито, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , будучи відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за порушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», не подала повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, а саме щодо набуття нею 31 серпня 2017 року права власності на житловий будинок, площею 71 кв.м., вартістю 293756 грн., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 серпня 2019 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, закрито, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що вона не є суб`єктом відповідальності за ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, вказує що у неї відсутній умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, а протокол про адміністративне правопорушення складено неуповноваженою особою.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 17.09.2019 не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про місце, день та час слухання справи,та надіслала на адресу апеляційного суду клопотання про розгляд апеляційної скарги без її участі за наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно ч.6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Вважаю, що перешкод для розгляду справи, передбачених ч.6 ст. 294 КУпАП, немає, а тому апеляційний розгляд можливо проводити у відсутності ОСОБА_1 , яка, крім того, просила розглядати апеляційну скаргу без її участі.

Заслухавши думку прокурора Гречаника Р.І., який заперечив проти задоволення поданої апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Місцевим судом встановлено та перевірено в апеляційному порядку те, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді помічника лікаря епідеміолога відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Уманського міськрайонного управління Головного управління Держспоживслужби в Черкаській області, згідно з підпунктом «и» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за порушення, пов`язані з корупцією.

31.08.2017 ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу набула право власності на житловий будинок площею 71 м.кв., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 293 756 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 , набувши 31.08.2017 право власності на житловий будинок, вартість якого перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб, була зобов`язана у десятиденний строк з дня набуття права власності повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції шляхом подання відповідної декларації.

Але в порушення зазначених вимог закону ОСОБА_1 не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані в строки, визначені законом, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновком міськрайонного суду, згідно якого ОСОБА_1 відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст. 52 вказаного Закону не повідомила про суттєві зміни у майновому стані, тобто вчинила адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Апелянт ОСОБА_1 , посилаючись на посадову інструкцію та покази свідка ОСОБА_2 , вказує, що вона не підпадає під категорію службових осіб і не була наділена організаційно-розпорядчими функціями, у зв`язку з чим вона не є суб`єктом відповідальності за ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Однак вказані доводи є безпідставними, оскільки місцевим судом вірно встановлено, що сам факт невиконання функцій, передбачених в посадовій інструкції, не підтверджує той факт, що особа не була наділена певними повноваженнями, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Крім того, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_1 з 31.07.2017 перебувала на посаді помічника лікаря епідеміолога відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Уманського міськрайонного управління головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області та подавала щорічні декларації, і вказувала про те, що вона не є службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими функціями лише під час розгляду адміністративних матеріалів відносно неї за ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, згідно ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, КУпАП передбачає лише дві форми вини умисел або необережність.

З суб`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП, передбачає наявність умисної форми вини. Як визначено в ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Таким чином, вказане правопорушення може бути вчинене не лише з прямим, але й з непрямим умислом.

Згідно п. 2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Апелянт ОСОБА_1 вказувала, що вона не мала умислу на вчинення інкримінованого їй адміністративного правопорушення, оскільки фактично повідомила НАЗК про суттєві зміни в своєму майновому стані 24.03.2018, подавши щорічну декларацію, тобто до виявлення 16.05.2019 уповноваженою особою вчиненого нею правопорушення, але відображення майна у вказаній щорічній декларації не звільняє останню від обов`язку повідомляти НАКЗ про суттєві зміни у майновому стані в строки, передбачені законом.

Крім того, ОСОБА_1 обізнана щодо алгоритму подання електронних декларацій, враховуючи її попередній досвід їх подання, а тому з досліджених доказів слідує, що в останньої не було жодних об`єктивних перешкод своєчасно повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані.

Твердження апелянта про те, що працівники Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України не уповноважені були проводити перевірку щодо неподання декларації про суттєві зміни в майновому стані та складати відповідні адміністративні матеріали, є необгрунтованими, оскільки відповідно до абз.1 п.1 ч.1 ст. 255 КУпАП протоколи про правопорушення, передбачені ст. 172-6 КУпАП, мають право складати уповноважені особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) і відповідно останні не позбавлені права виявлення вказаних порушень.

Враховуючи вищевикладене, доводи апелянта щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, є безпідставними.

Встановлені під час розгляду справи міськрайонним судом та підтверджені в ході апеляційного розгляду обставини свідчать про те, що факт порушення ОСОБА_1 встановлених законом обмежень щодо неподання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані знайшов своє підтвердження, що беззаперечно вказує на наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а тому постанова міськрайонного суду є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим не вбачає підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 серпня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-6 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка