Справа № 638/9219/19
Провадження № 3/638/2238/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі :

Головуючого судді Цвірюка Д.В.,

за участю секретаря Кириллової К.С.,

прокурора Кіншакової Н.В.,

правопорушника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в м.Харкові матеріали, що надійшли з Управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 05.12.1998 року Київським РВ в Харківській області, професор кафедри інтелектуальної власності ЦІПА, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 172-6 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 , будучи звільненим 31.01.2019 р. з посади проректора з наукової роботи Української інженерно-педагогічної академії (відповідно до витягу з наказу Української інженерно-педагогічної академії №25-к від 18.01.2019 року), подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію перед звільненням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період 01 січня 2019 -31 січня 2019, 03.03.2019 року, тобто, з порушенням абз.1 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вказаному адміністративному правопорушенні визнав повністю.

Прокурор в судовому засіданні підтримав протокол, просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши думку прокурора, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративного провадження, приходжу наступного висновку.

Статтею 1 Закону № 1700-VIІ визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною в частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 65 Закону №1700-VII, за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він містить: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону.

Об`єкт адміністративного правопорушення - це сукупність суспільних відносин, що охороняються адміністративним правом, а також регулюються нормами матеріального права. Тобто, об`єктом виступають конкретні норми, приписи, законні вимоги, заборони. Це означає, що форми, в яких проявляється конкретний об`єкт, можуть бути різними.

За змістом статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх

передбачити.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП встановлено, що несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тягне за собою накладення штрафу від п`ятидесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 1

статті 172-6 КУпАП, є формальним, оскільки не передбачає настання наслідків,

водночас суб`єкт правопорушення усвідомлює протиправність вчиненого ним

діяння (дії або бездіяльності).

Згідно ч. 3 статті 81 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Згідно з ст.ст. 167 та 169 ЦК України, держава та територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, комунальні підприємства тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Відповідно до Статуту Української інженерно-педагогічної академії (текст якого розміщений у вільному доступі на офіційному інтернет-сайті УІПА.

Українська інженерно-педагогічна академія (далі - УІПА) є вищим навчальним закладом, створеним Постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.1994 р. №592. Академія є юридичною особою, працює на засадах неприбутковості, має відокремлене майно, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав і мати обов`язки, бути позивачем і відповідачем у суді. Місцезнаходження УІПА: 61003, м. Харків, вул. Університетська, 16.

Відповідно до Роз`яснень щодо застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції" стосовно заходів фінансового контролю, затверджених Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 11 серпня 2016 року №3 п. 3.2. При вирішенні питання віднесення осіб до посадових осіб юридичних осіб публічного права (відповідно до підпункту "а" пункту 2 частини першої статті З Закону) першочерговим виникає питання розмежування статусу юридичних осіб публічного права та юридичних осіб приватного права (у разі, якщо статут, інший правовстановлюючий документ юридичної особи не містить чітке визначення такого статусу).

Однією основною відмінністю між юридичними особами публічного права та юридичними особами приватного права, засновником (учасником) яких є держава в особі своїх органів, є те, що юридичні особи приватного права, на відміну від юридичних осіб публічного права, є власниками переданого їм державного майна, а держава є лише власником акцій і володіє корпоративними правами таких юридичних осіб - господарських товариств. Навпаки, у юридичних осіб публічного права, закріплене за державними, комунальним підприємствами майно залишається у власності держави і є предметом лише володіння, користування підприємства з встановленими обмеженнями щодо розпорядження.

Відповідно до Статуту Української інженерно-педагогічної академії (текст якого розміщений у вільному доступі на офіційному інтернет-сайті УІПА: майно Академії складається з необоротних активів, обігових коштів, а також інших активів, відображених у бухгалтерському балансі Академії; матеріально-технічна база Академії включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, студентські гуртожитки та інші матеріальні цінності; для забезпечення статутної діяльності Академії Засновник закріплює за нею на праві господарського відання будівлі, споруди, майнові комплекси, комунікації, обладнання, транспортні засоби та інше майно.

Відповідно до ч.5 ст.225. Господарського Кодексу України держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб`єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

Згідно ч.1 ст.136 ГК України, право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що УІПА є юридичною особою публічного права.

Відповідно до Роз`яснень щодо застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції" стосовно заходів фінансового контролю, затверджених Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 11 серпня 2016 року №3:

абз.24 п.3.2., під "посадовими особами юридичних осіб публічного права" слід розуміти працівників юридичних осіб публічного права, які наділені посадовими повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції.

п.3.1. Адміністративно-господарські функції (обов`язки) - це обов`язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо).

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності.

Судом встановлено, що відповідно до Наказу УІПА №109-к від 02 березня 2004 року було прийнято ОСОБА_1 на посаду виконуючого обов`язки проректора з наукової роботи.

Відповідно до витягу з Наказу УІПА №462-к від 14.09.2009 року, ОСОБА_1 - проректору з наукової роботи було продовжено термін роботи на цій же посаді за контрактом 18.09.2009 р. по 17.09.2014 р.

Відповідно до витягу з Наказу УІПА №314-к від 26 серпня 2014 р. було продовжено термін дії контракту шляхом переукладання з ОСОБА_1 - проректором з наукової роботи з 18.09.2014 р. по 17.09.2019 р.

Відповідно до Контракту від 18.09.2014 року ректора УІПА ОСОБА_2 з проректором з наукової роботи ОСОБА_1 :

1. ОСОБА_1 здійснює керівництво науковою діяльністю Української інженерно-педагогічної академії за дорученням ректора на умовах, укладених в контракті, у відповідності з чинним законодавством України, рішенням уряду, Міністерства освіти та науки України та статутом УІПА.

2.Проректор з наукової роботи ОСОБА_1 самостійно вирішує всі питання керівництва науковою діяльністю академії за винятком тих, які законодавством віднесені до компетенції ректора УІПА, загальних зборів (конференцій) колективу, Ради академії.

3.Розпоряджається майном УІПА у межах делегованих повноважень відповідно до Статуту УІПА.

4.Має право розпорядження коштами УІПА у межах, встановлених йому ректором функціональних обов`язків.

5.Видає розпорядження та дає вказівки обов`язкові для всіх підрозділів та працівників академії стосовно наукової роботи.

Відповідно до Посадової інструкції проректора з наукової роботи ОСОБА_1 від 18.09.2014 р.:

1.1. Проректор з наукової роботи призначається на посаду і звільняється з посади ректором Української інженерно-педагогічної академії за узгодженням з Міністерством освіти і науки України. Він підпорядковується безпосередньо ректору Академії.

1.2.Основним завданням проректора з наукової роботи є: керівництво науково- дослідною роботою в академії, спрямованої на наукові дослідження в пріоритетних напрямках.

На проректора з наукової роботи ОСОБА_1 покладається :

Керівництво роботою таких підрозділів академії: науково-дослідна частина, в тому числі сектор з питань інтелектуальної власності; аспірантура; наукова бібліотека УІПА.

Виконання обов`язків голови науково-технічної ради.

Керівництво науково-дослідною роботою в академії.

Проведення конкурсного відбору проектів наукових досліджень і розробок, що виконуються за рахунок видатків загального фонду державного бюджету.

Контроль за цільовими витратами фінансових коштів по держбюджетній та госпдоговірній тематиці.

Контроль за підготовкою науково-педагогічних кадрів з наукових напрямків академії у відповідності з планами роботи аспірантури та докторантури.

Права:

Розпоряджається майном УІПА в межах делегованих повноважень відповідно до Статуту академії.

Надає розпорядження та вказівки, які обов`язкові для всіх підрозділів та працівників академії щодо організації наукової роботи.

Має право підписувати внутрішні документи, листи, запрошення тощо від імені керівництва академії, з питань, які контролює. На час відсутності ректора візує всі документи академії.»

З посадовою інструкцією ОСОБА_1 ознайомлений 18.09.2014 р., засвідчено підписом.

Таким чином, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді проректора з наукової роботи мав організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 за посадою був посадовою особою юридичної особи публічного права.

Відповідно до Витягу з Наказу УІПА від 18 січня 2019 року №25-к, було звільнено ОСОБА_1 - проректора з наукової роботи 31.01.2019 р. за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України). Підстава: заява ОСОБА_1 .

Відповідно до п.п. «а», п.2 ч.І ст.З Закону України «Про запобігання корупції»: посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку є суб`єктами, на яких поширюється дія цього закону.

Відповідно до абз. 15, ст. 1 Закону №1700-VII, суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» (№1700-УІІ): Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно зі ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У відповідності до ст.1 Закону №1700-УІІ визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч.І ст. 65 Закону №1700-VII за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті З цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (далі по тексту НАЗК) від 10.06.2016 року № 2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (Із змінами, внесеними згідно з Рішенням НАЗК з питань запобігання корупції №1 від 23.08.2016) визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочала свою роботу в два етапи:

1) перший етап - з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року для таких типів декларацій (повідомлень) та суб`єктів декларування:

щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 соку займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 длендарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці;

декларації, передбачені абзацом першим частини другої статті 45 Закону декларації осіб, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону, службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

2) другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб`єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 3 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089) затверджено «Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» відповідно до ст. 45 Закону №1700-УІІ.

Згідно зазначеного Порядку, суб`єкти декларування подають до Реєстру документи (декларації, що подаються відповідно до статті 45 Закону №1700-УІІ, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону №1700-VII, виправлені декларації, що подаються відповідно до частини четвертої статті 45 Закону №1700-УІІ) шляхом заповнення електронних форм відповідних документів на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форм. Суб`єкти декларування подають зазначені документи через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті після реєстрації в Реєстрі. Суб`єкт декларування повинен зареєструватися у Реєстрі з використанням особистого ключа та посиленого сертифіката відкритого ключа електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП).

Після заповнення усіх необхідних полів форми документа суб`єкт декларування підписує документ накладанням на нього власного ЕЦП. Перед підписанням документа суб`єкт декларування підтверджує ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей шляхом проставлення відповідної відмітки в документі.

Усі інші документи, які суб`єкт декларування направляє на адресу Національного агентства за допомогою персонального електронного кабінету, також підписуються накладанням на них власного ЕЦП.

Кожному поданому документу Реєстр автоматично надає унікальний ідентифікатор документа та накладає на нього електронну печатку Реєстру, що унеможливлює внесення несанкціонованих змін до поданого документа (забезпечує цілісність документа).

Подання документа до Реєстру підтверджується шляхом надсилання повідомлення суб`єкту декларування на адресу його електронної пошти, вказану під час реєстрації в Реєстрі, та до персонального електронного кабінету суб`єкта декларування.

Після отримання зазначеного повідомлення суб`єкт декларування повинен невідкладно, але не пізніше семи днів після дня отримання такого повідомлення, перевірити зміст поданого ним документа та у разі виявлення неповних або недостовірних відомостей в ньому подати виправлений документ відповідно до цього Порядку.

Слід зазначити, що відсутність ЕЦП не звільняє суб`єктів декларування від обов`язку подання документів до Реєстру та юридичної відповідальності за недодання або несвоєчасне їх подання.

Згідно з підпунктом 2 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого Рішенням Національного агентства від 10 червня 2016 року «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 р. за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Декларація суб`єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Відповідно до ч.1 ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 був ознайомлений з вимогами антикорупційного законодавства. В особовій справі ОСОБА_1 міститься Попередження про встановлені Законом України «Про запобігання корупції» обмеження стосовно посадових осіб юридичних осіб публічного права, які одержують заробітну плату за рахунок державного чи місцевого бюджету та які відповідно до цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави (підписане особисто проректором з наукової роботи ОСОБА_1 15.01.2018 р.) Крім того, ОСОБА_1 був ознайомлений з Попередженням про необхідність надання декларації суб`єктів декларування на підставі роз`яснень Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому зазначається: «Згідно Закону України «Про запобігання корупції» адміністрація УГЛА повідомляє суб`єктів декларування стосовно існуючих видів подання декларацій:

Декларації суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що подається не пізніше дня такого припинення.» Підписано проректором з наукової роботи ОСОБА_1 24.01.19 р.

На виконання вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону №1700-VII, ОСОБА_1 , будучи звільненим за власним бажанням відповідно до Наказу УГЛА від 18 січня 2019 року №25-к з посади проректора з наукової роботи Української інженерно-педагогічної академії з 31.01.2019 р., оприлюднив на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію перед звільненням, особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період 01 січня 2019 - 31 січня 2019, 03.03.2019 року, тобто несвоєчасно. Відповідно до листа УІПА вх.№1195 від 28.03.19 р., ОСОБА_1 була видана трудова книжка у зв`язку зі звільненням 31.01.2019 року.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 , будучи звільненим 31.01.2019 р. з посади проректора з наукової роботи Української інженерно-педагогічної академії (відповідно до витягу з наказу УІПА №25-к від 18.01.2019 р.), будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, і будучи, згідно з підпунктом «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-УІІ, а також за ст.1, ст. 45 зазначеного Закону суб`єктом декларування, примітки до статті 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушення, в порушення абз.1 ч.2 ст. 45 Закону №1700-УІІ, подав декларацію перед звільненням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такого виду декларації, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 03.03.2019, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.І ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.ст.7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.252 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Крім визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, обставини вчинення ним вказаного правопорушення підтверджуються протоколом №448 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП; витягом з наказу УІПА №109-к від 02.03.2004 року, витягом з наказу УІПА №462-к від 14.09.2009 року, витягом з наказу УІПА №314-к від 26.08.2014 року, контрактом від 18.09.2014 року, витягом з наказу УІПА від 18.01.2019 року №25-к, роздруківкою з офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції; копією декларації з офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції.

Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Таким чином, проаналізовані докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП

Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , є щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 під час розгляду даного матеріалу судом не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення, в межах санкції вказаної статті у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI з наступними змінами та доповненнями, з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі, встановленому зазначеним Законом.

На підставі викладеного, ЗУ «Про запобігання корупції», керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 40-1, 1726, 221, 247, 252, 283284 КУпАП, суд, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподаткованих доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до положень ст.ст.307308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісвмдесят чоттри) гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Головуючий: суддя Д.В.Цвірюк