ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/134/19 Справа № 213/3131/18 Суддя у 1-й інстанції - Алексєєв О. В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 24 серпня 2018 року, приблизно о 10 год. 20 хв., рухаючись на 228 км автодороги Знамянка-Луганськ керував транспортним засобом марки "РЕНО", державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), в присутності двох свідків відмовився від проходження в установленому порядку медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з прийнятим рішенням суду першої інстанції, просить поновити строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду, скасувати її, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку зазначає, що під час оголошення постанови суду не був присутнім, а її копію отримав через свого представника 21 грудня 2018 року, що підтверджується його особистим підписом на відповідній заяві, наявній в матеріалах справи. Тому вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови пропустив з поважних причин та має право на його поновлення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає про необґрунтованість постанови суду першої інстанції. Вважає, що суд без достатніх та достовірних доказів визнав його винним у вчиненні правопорушення, а також не звернув увагу, що у протоколі не сфомульовано, який саме огляд і у який спосіб апелянт має пройти на вимогу поліцейського. Також протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить суті адміністративного правопорушення, не вказано від якого саме огляду відмовився водій (на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння), не зазначено в протоколі також чи пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським та у закладі охорони здоров'я. Крім того, суд при винесенні постанови зовсім не звернув увагу на невідповідність показань інспекторів поліції та на фактичні обставини, які відбувалися до винесення інспектором поліції протоколу про адміністративне правопорушення та про які наголошував апелянт у своїх письмових поясненнях, що підтверджує факт поверхового дослідження усіх доказів, наявних в матеріалах справи. Стверджує, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, просив надати можливість пройти огляд на драгер, а не їхати до медичного закладу, оскільки його дружина, яка була з ним, почувала себе погано, що підтверджується талонами бригади швидкої допомоги та поясненнями самого свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні. Однак інспектор відмовив йому у проходженні перевірки на стан сп'яніння за допомогою алкотестеру "Драгер", а також в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження такого огляду. Таким чином стверджує про порушення процедури огляду на стан сп'яніння, що свідчить про його недійсність. Крім того, водія не відстороняли від керування транспортним засобом, а суд не викликав і не допитав інспекторів поліції та свідків в судовому засіданні, у зв'язку з чим їх письмові пояснення не можна вважати доказами. Процес складання протоколу не відповідав вимогам ст. 279 КУпАП, обставини, передбачені ст. 280 КУпАП не з'ясовувалися, його права, передбачені ст. 268 КУпАП не були дотримані, а поясненням апелянта суд не надав жодної письмової оцінки, а також в резолютивній частині свого рішення вказав прізвище правопорушника - Боженко, а не ОСОБА_1.

Позиція учасників апеляційного процесу.

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником... Апеляційна скарга, подана після її закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні під час оголошення постанови суду, відомостей про його належне повідомлення про день, час та місце розгляду справи не має.

Враховуючи, що ОСОБА_1 отримав копію повного тексту постанови тільки 21 грудня 2018 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, з метою забезпечення його права на захист та доступ до правосуддя.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що викладене в постанові суду твердження про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, в їх сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 329275 від 24 серпня 2018 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння, а також поясненням самого ОСОБА_1, який підтвердив, що від проходження медичного огляду відмовився, оскільки вчора вечором випив алкоголь.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_3, які власноручно ним написані (а.с. 6), він був свідком того, як в його присутності водій ОСОБА_1, 1958 року народження, який керував автомобілем НОМЕР_2 відмовився від проходження медичного огляду та продуття алкотестера драгера, а також те, що водій вживав алкогольні напої він не заперечував.

Вказані вище пояснення свідка ОСОБА_3 повністю узгоджуються з власноручно написаними поясненнями іншого свідка ОСОБА_4, який також підтвердив той факт, що в його присутності водій ОСОБА_1 відмовився проїхати на медичний огляд на стан сп'яніння та від продуття алкотестера драгера, а про те, що останній вживав алкогольні напої він не заперечував.

Крім того, сам водій ОСОБА_1 надав інспектору письмові пояснення, які також були власноручно ним викладені, що 24 серпня 2018 року біля 10 години 20 хвилин на автодорозі Знамянка-Луганськ він був зупинений поліцейськими за порушення ПДРУ та при перевірці документів на автомобіль НОМЕР_3 від нього відчули запах алкогольного сп'яніння та йому було запропоновано огляд на стан сп'яніння, на що останній відмовився в присутності двох свідків, оскільки вчора увечері випив трішки, а поїхав зі стоянки в аптеку, оскільки його жінці стало погано.

Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп'яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Пунктом 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МОЗ і МВС № 1452/735 від 09.11.2015 року (Далі - Інструкція), передбачено, що огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 грудня 2008 року №1103 (далі - Порядок), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції дотримані вищевказані вимоги законодавства та наявними доказами підтверджується, що 24.08.2018 року о 10 годині 20 хвилин на 228 км автодороги Знамянка-Луганськ ними був зупинений автомобіль НОМЕР_4 під керуванням громадянина ОСОБА_1 за порушення ПДРУ та при перевірці документів виявлено, що він керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різький запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, а також від продуття алкотестера драгер, останній відмовився в присутності двох свідків. Після чого був складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Дана інформація повністю узгоджується з вищезазначеними поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи ОСОБА_1, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить суті адміністративного правопорушення та від якого саме огляду він відмовився є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року №14, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, в ньому розкрито повністю об'єктивну сторону правопорушення, його суть, зазначено ознаки алкогольного сп'яніння (різький запах алкоголю з порожнини рота), зафіксовано відмову порушника від проходження медичного огляду в присутності двох свідків, які підписалися в даному протоколі, сам ОСОБА_1 також ознайомився під підпис з цим протоколом, а також власноруч зазначив, що своє пояснення виклав на окремому листі, що підтверджується матеріалами справи. Жодних зауважень до протоколу не зазначено.

Таким чином, твердження ОСОБА_1, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп'яніння повністю спростовуються матеріалами справи.

Крім того, доводи апелянта, що відсутність в матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд в закладі охорони здоров'я, апеляційний суд вважає неприйнятними, оскільки відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції таке направлення видається у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції (ознаки наркотичного чи іншого сп'яніння...), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я, а також у випадку забезпечення поліцейським доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв (п.п. 1, 8, 9 Розділу ІІ Інструкції).

Проте, ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду в порядку, передбаченому ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, п. 8 Інструкції у зв'язку з чим направлення не видавалось і поліцейські не забезпечували його доставку до найближчого закладу охорони здоров'я.

Окрім цього, Порядок та Інструкція не містять положень про обов'язок працівників поліції вручати таке направлення на проходження медичного огляду на стан сп'яніння у разі відмови водія від його проходження.

Разом з тим, це не позбавило можливості ОСОБА_1 пройти такий медичний огляд за власною ініціативою на підставі його заяви, враховуючи, що стосовно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про порушення порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи і розцінюються як спосіб захисту від притягнення до адміністративної відповідальності.

Що стосується доводів апеляційної скарги, що суд не взяв до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.23-29), то вони є безпідставними, оскільки судом першої інстанції дані пояснення були враховані та належним чином перевірені. При цьому аналогічні пояснення викладені і в самій апеляційній скарзі, які перевірені також і апеляційним судом.

Однак вказані письмові пояснення ОСОБА_1 суперечать письмовим поясненням, які були викладені ним власноручно та надані інспектору при оформленні протоколу, при цьому жодних зауважень до якого не було, тому їх зміну апеляційний суд розцінює як реалізацію свого права на захист та спосіб захисту від притягнення до адміністративної відповідальності.

Твердження ОСОБА_1, що суд залишив поза увагою фактичні обставини, які відбувалися до складення інспектором протоколу та які призвели до його відмови від огляду в закладі охорони здоров'я є неприйнятними, оскільки останній мав можливість пройти такий огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестеру драгер на місці зупинки, про що засвідчили свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в своїх поясненнях.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 вимагав від працівників поліції пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою алкотестеру драгер, оскільки не мав змоги їхати в заклад охорони здоров'я через поганий стан своєї дружини, на що він отримав відмову, спростовуються дослідженими доказами, зокрема, самими письмовими поясненнями ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, відповідно до яких він відмовився від огляду як в закладі охорони здоров'я, так і від продуття алкотестера драгер, оскільки не заперечував факт вжиття ним алкоголю.

Водночас, слушними є доводи ОСОБА_1, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом після складення протоколу про адміністративне правопорушення, що може свідчити про неналежне виконання поліцейським своїх обов'язків, однак дані обставини не спростовують факт відмови правопорушника від проходження огляду на стан сп'яніння на вимогу інспектора, враховуючи усі наявні докази в матеріалах справи.

Неприйнятними є доводи апеляційної скарги, що письмові пояснення свідків не можуть бути доказами у справі, оскільки ні вони, ні інспектор поліції не допитані в судовому засіданні, у зв'язку з тим, що такі письмові пояснення можуть бути допустимими доказами відповідно до ст. 251 КУпАП, а їх зміст узгоджується з іншими доказами наявними у справі. Крім того, пояснення свідків між собою суперечностей не містять, будь-яких сумнівів в їх достовірності не викликають.

Разом з тим, показання свідка ОСОБА_2, які вона надала в судовому засіданні в суді першої інстанції, суд розцінює критично, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, а також суд враховує, що вона є близьким родичем ОСОБА_1, а саме його дружиною, тому продиктовані бажанням допомогти своєму чоловіку в доведенні невинуватості у вчиненні правопорушення.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом не встановлено істотного порушення вимог ст. 266 КУпАП, Порядку та Інструкцій, які б порушили права ОСОБА_1 та були б наслідком закриття провадження у справі.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 повністю спростовуються дослідженими матеріалами справи. Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків та в протоколі про адміністративне правопорушення по справі також не вбачається.

Істотних суперечностей в доказах, які б могли вплинути на правильність встановлених фактичних обставин справи або на доведеність вини ОСОБА_1 не виявлено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи всі наявні докази у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови від проходження в установленому порядку медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

В той же час, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неправильного зазначення його прізвища в резолютивній частині постанови є слушними, однак такий недолік є механічною опискою і не є підставою для зміни або скасування судового рішення. Крім того, судом першої інстанції вказану описку було виправлено відповідно до постанови суду від 06 грудня 2018 року (а.с.65).

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, тому постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2018 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Піскун