Справа № 525/916/19
Провадження №3/525/407/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2019 року сел. Велика Багачка

Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В., при секретарі Гавриш О.В., Лопатка О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції ДПП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя

АДРЕСА_1 ,

працюючого водієм ТОВ «Білагро», ідентифікаційний

номер суду не відомий, протягом року до адміністративної

відповідальності не притягувався, -

в с т а н о в и в :

26 червня 2019 року о 10 годині 50 хвилин на 278 км + 150 м автодороги Київ - Харків - Довжанський водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем Skoda fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності зі сторони м. Полтава в бік м. Київ з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожними, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Драгер» на місці або в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Отже, водій ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні 29.08.2019 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення не визнав та суду пояснив, що 26.06.2019 року на а/д Київ - Харків автомобілем Шкода Фабія керувала його дружина ОСОБА_2 Вона рухалася на невеликій швидкості, і вони з`їхали на ділянку дороги, де проводилися ремонтні роботи, бо лопнуло праве переднє колесо на автомобілі. Вказав, що він знаходився на передньому пасажирському сидінні автомобіля і в цей день алкогольних напоїв не вживав. Вважає, що працівниками поліції не доведено того, що він керував автомобілем як водій в стані сп`яніння, а відмову від проходження огляду на стан сп`яніння мотивував відсутністю досвіду спілкування з працівниками поліції; просив суд закрити справу за недоведеністю працівниками поліції його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , допитавши свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дослідивши сукупність наявних матеріалів справи та детально переглянувши в судовому засіданні 29.08.2019 року наявний відеозапис з боді-камери патрульного поліцейського (в обсязі, який наданий суду органом Національної поліції) в їх взаємозв`язку і давши цим доказам належну оцінку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 26 червня 2019 року серія ДПР 18 №325878, де зазначені обставини вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та уповноваженим поліцейським вказано, що 26 червня 2019 року о 10 годині 50 хвилин на автодорозі Київ - Харків - Довжанський 278 км водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом - автомобілем Skoda fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності зі сторони м. Полтава в бік м. Київ з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - запах алкоголю з ротової порожними, нестійка хода, почервоніння обличчя та в порушення п.2.5 ПДР України від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Драгер» на місці або в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків (а.с.1); як вбачається з напису у графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності», ОСОБА_1 власноручно було поставлено підпис, але ніяких пояснень він не написав; в судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що даний підпис у протоколі про адміністративне правопорушення здійснений ним особисто під час складення даного протоколу, працівники поліції будь-якого тиску чи примусу на нього не здійснювали;

- письмовими поясненнями громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 26 червня 2019 року, зі змісту яких вбачається, що дані свідки бачили, що автомобіль Шкода Фабія червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 з`їхав з проїзної частини дороги Київ-Харків-Довжанський на ділянку дороги, де ведуться дорожні роботи; підійшовши до даного автомобіля було виявлено, що за кермом перебував чоловік, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, при цьому, будь-яких інших осіб в салоні автомобіля не було; після цього був викликаний наряд патрульної поліції; через деякий час на місце прибула невідома жінка, яка вказала, що вона дружина водія цього автомобіля і стверджувала, що вона керувала цим автомобілем (а.с.а.с.2,5);

- письмовими пояснення громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 26.06.2019 року, зі змісту яких вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 цього числа на пропозицію працівників поліції пройти тест на алкоголь, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на пристрої на місці та у медичному закладі, також відмовився від отримання копії протоколу (а.с.а.с.3-4);

- показаннями допитаного в судовому засіданні 13.09.2019 року в якості свідка ОСОБА_3 про те, що в червні 2019 року він особисто бачив під час об`їзду ремонтної ділянки дороги, що з проїзної частини автодороги Київ-Харків з`їхав автомобіль Шкода Фабія на фрезувальний відрізок дороги і там зупинився. Він одразу під`їхав до цього автомобіля і запитав у водія, що трапилося та чи потрібна йому допомога. В салоні автомобіля за кермом знаходився чоловік, який представився ОСОБА_1 , будь-яких інших осіб в салоні цього автомобіля не було; в ході спілкування з водієм він виявив, що той має явні ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому водій намагався виїхати з цього відрізку дороги, однак він йому завадив це зробити та викликав працівників патрульної поліції. Вказав, що до приїзду працівників поліції на місце знаходження автомобіля приїхала невідома йому жінка, яка сказала, що вона дружина водія і прохала підтвердити перед працівниками поліції, що нібито саме вона була за кермом автомобіля Шкода Фабія;

- показаннями допитаного свідка ОСОБА_4 про те, що в червні 2019 року він виконував дорожні роботи і побачив, що з великою швидкістю по дорозі рухається автомобіля Шкода Фабія червоного кольору, який з`їхав на відфрезовану частину дороги і там зупинився. Коли він підійшов до автомобіля то побачив, що за кермом сидів громадянин чоловічої статі, який назвався ОСОБА_1 , інших осіб в салоні цього автомобіля не було. Коли той вийшов з автомобіля то він стояв неподалік цього водія і від нього було чути запах спиртного, він увесь час знаходився біля автомобіля разом з ОСОБА_3 , який викликав працівників патрульної поліції. Через деякий час до прибуття поліції на місце приїхала жінка, яка просила підтвердити, що нібито вона була за кермом даного автомобіля;

- переглянутим в судовому засіданні відеозаписом (диск з відеозаписом (відео файлами) з нагрудної камери патрульного доданий працівниками поліції до матеріалів справи) (а.с.8), з якого вбачається, що автомобіль Шкода Фабія червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться на ремонтній частині дороги Київ-Харків-Довжанський, автомобіль стоїть на розлитому бітумі; на місці події знаходиться, поряд з іншими особами, громадянин ОСОБА_1 , який висловлював свої пояснення з приводу того, яким чином даний автомобіль опинився на цій частині дороги, вказував, що нібито за кермом автомобіля була його дружина; інспекторами поліції було встановлено, що даний громадянин має зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 було запропоновано прийти огляду на стан сп`яніння на місці чи в медичному закладі, однак в присутності двох свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинення, так і в медичному закладі.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться у вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 278 КУпАП визначає умови підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно даної норми, орган, (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно роз`яснень, що викладені в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами), при розгляді, зокрема, адміністративних справ даних категорій (зокрема, ч.1 ст.130 КУпАП) суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, примітки до ч.7 ст.121 КУпАП та п.1.10 Правил дорожнього руху України.

Пунктом 1.10. Правил дорожнього руху визначено, що водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Крім цього, у даному пункті визначається поняття механічного транспортного засобу. Так, у розумінні п.1.10 ПДР України механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

У примітці до ч.7 ст.121 КУпАП вказується, що під транспортними засобами, зокрема, у частинах 1-4 ст.130 КУпАП слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення, зокрема, стану алкогольного сп`яніння.

Також, пункт 2.9 а ПДР України прямо та категорично забороняє керування транспортними засобами в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 цієї Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови (п.2 цієї Інструкції). Отже, виходячи з викладеного, саме відповідний поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції, зокрема, і при зупинці транспортного засобу та в ході спілкування з водієм конкретного транспортного засобу, мав підстави вважати, що особа (водій) за певними вказаними в п.3 Інструкції ознаками перебуває у стані сп`яніння.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров`я. Тобто, аналіз положень п.6 Інструкції містить можливість альтернативності огляду водія на стан сп`яніння і не визначає імперативність чи послідовність такого огляду, як наприклад, положення п.8 Інструкції, що лише у випадку ДТП регламентує обов`язковість проведення огляду на стан сп`яніння лише у закладі охорони здоров`я.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП встановлює юридичну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Системний аналіз досліджених матеріалів справи, показань допитаних свідків, положень п.2.5 та п.2.9 Правил дорожнього руху України в сукупності та в тісному системному взаємозв`язку з пунктами 2,3,6,7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції свідчить про те, що в даній конкретній ситуації, яка склалася 26 червня 2019 року о 10 годині 50 хвилин на а/д Київ - Харків - Довжанський 278 км +150 м з участю водія автомобіля Skoda fabia д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 відповідна уповноважена посадова особа Національної поліції (в даному випадку інспектор роти №1 батальойону УПП в Полтавській області ДПП Буренко Олег Михайлович) мав право за відповідних виявлених ним ознак алкогольного сп`яніння вищевказаного водія запропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці із застосування приладу «Драгер» в установленому порядку або пройти такий огляд в медичному закладі (що ним і було зроблено згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, який посвідчено відповідними написами, це ж вбачається зі змісту письмових пояснень громадян та слідує з переглянутого в судовому засіданні відеозапису з місця події), проте від цієї пропозиції водій ОСОБА_1 відмовився.

В сукупності досліджених доказів у справі, показань допитаних свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також відомостей, отриманих в процесі перегляду відеозапису, що доданий працівниками поліції до матеріалів справи, суд не погоджується з посиланнями особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 про те, що він 26 червня 2019 року о 10 годині 50 хвилин на а/д Київ - Харків - Довжанський 278 км не керував як водій транспортним засобом - автомобілем Skoda fabia д.н.з. НОМЕР_1 і протокол відносно нього працівниками поліції за ч.1 ст.130 КУпАП складений безпідставно, оскільки дані, що викладені у протоколі стосуються вчиненого водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (саме щодо порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України) і стосуються грубого правопорушення у сфері транспорту, а обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду вказаного адміністративного протоколу щодо ОСОБА_1 .

Також, показаннями допитаних судом безпосередньо свідків у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які попереджені судом про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України «поза розумним сумнівом» підтверджується, що вони одразу прибули на те місце, куди з`їхав автомобіль Шкода Фабія, д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору і перші в часі виявили, що за кермом цього транспортного засобу перебуває саме ОСОБА_1 , а не будь-яка інша особа, зокрема, особа жіночої статі; вказані свідки однозначно вказали про те, що на час зупинення цього транспортного засобу (на ремонтному відрізку дороги, де був розлитий бітум) в салоні будь-яких осіб, крім водія не було, а жінка, яка прибула на місце, де знаходився ОСОБА_1 біля автомобіля, приїхала вже після того, як було виявлено, що водій ОСОБА_1 з`їхав з проїзної частини дороги і знаходився у місці, де був розлитий бітум, при цьому, в нього було виявлено запах алкоголю з ротової порожнини та інші зовнішні ознаки сп`яніння. При цьому, після приїзду дана громадянка прохала свідків підтвердити працівникам поліції про те, що нібито це вона була за кермом автомобіля.

Аналізуючи вищевказані показання цих свідків, у суду не має сумнівів у їх належності та достовірності, оскільки дані особи не зацікавлені в результатах розгляду справи щодо ОСОБА_1 та в порядку, передбаченому КУпАП дали показання про відомі їм обставини, свідками яких вони були безпосередньо.

Відповідно, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 в межах розгляду даної адміністративної справи за ч.1 ст.130 КУпАП в розумінні п.1.10 Правил дорожнього руху України був водієм транспортного засобу - автомобіля Шкода Фабія, д.н.з. НОМЕР_1 .

В сукупності досліджених доказів у справі, переглянутого в судовому засіданні відеозапису, показань допитаних свідків, а також з урахуванням вищевикладених обставин та висновків, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо обставин події, яка мала місце 26.06.2019 року та про те, що автомобілем Шкода-Фабія, д.н.з. НОМЕР_1 керувала його цивільна дружина ОСОБА_2 , суд повинен оцінити як спосіб захисту і намагання у такий спосіб уникнути відповідальності за вчинене грубе адміністративне правопорушення у сфері транспорту. Доводи у свій захист з приводу складеного протоколу про адміністративне правопорушення, які були наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені в межах розгляду даної справи.

Отже, виходячи з сукупності та детального аналізу вищевикладених доказів у справі (пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, досліджених письмових матеріалів справи, показань допитаних свідків, переглянутого в судовому засіданні відеозапису (в обсязі, який наданий суду органом поліції), у їх взаємозв`язку суд приходить до висновку, що 26 червня 2019 року о 10 годині 50 хвилин на 278 км + 150 м автодороги Київ - Харків - Довжанський водій ОСОБА_1 допустив керування транспортним засобом - автомобілем Skoda fabia д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожними, нестійка хода, почервоніння обличчя (які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення), відповідно, він був водієм цього транспортного засобу у розумінні п.1.10 Правил дорожнього рухуУкраїни, і в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку, тобто він допустив порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 суддя вважає вчинення правопорушення вперше.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення суддя не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_1 грубого адміністративного правопорушення у сфері транспорту, того, що раніше він до адміністративної відповідальності не притягувався (дані про це в матеріалах справи відсутні), наявність обставини, що пом`якшує його відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність, з метою запобіганню вчинення ним нових правопорушень у сфері транспорту, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, що передбачений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, суд враховує, що згідно юридичної структури видів адміністративних стягнень, передбачених ст.24 КУпАП, штраф за своєю юридичною суттю, є одним із найменш суворіших видів адміністративних стягнень, що передбачені даною статтею КУпАП, а також встановлений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП як безальтернативний і єдиноможливий (згідно логіки законодавця). При цьому, враховуючи положення ч.1 ст.130 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення застосовує до винної особи разом із штрафом позбавлення права керування транспортними засобами, що також визначене законодавцем як безальтернативне у санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення. Враховуючи цю норму законодавства та виходячи з положень ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у даній справі про адміністративне правопорушення в сумі 384 грн. 20 коп. належить стягнути з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.9,23,27,33,40-1,ч.1 ст.130,ст.ст.251,252,280,283,284,289,294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн.20 коп.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Хоролець