П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2019 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участю представника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, місце реєстрації: АДРЕСА_2, за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №206611 від 16.10.2018 року, вбачається, що 16.10.2018 року о 19 год. 00 хв., в АДРЕСА_3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах з порожнини рота, нечітка вимова, хитка хода. Від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки та застосування технічного приладу «DRAGER ALCOTEST 6810 №ARBF 0443" та проведенням огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоровя категорично відмовився у присутності двох свідків.

У судове засідання ОСОБА_1, не зявився повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Представник - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні просив провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, вказуючи, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а тільки сидів у автомобілі, що підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово наголошував на тому, що автомобілем марки «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1, не керував взагалі. Також відеозапис фіксує те, що працівники поліції підійшовши до автомобіля відразу звинуватили ОСОБА_1 у паркуванні транспортного засобу на місці призначеному для паркування інвалідів, а після того висловили підозру про керування транспортного засобу у стані алкогольного сп'яніння, тобто відображає припущення особи, яка його склала, а не підтвердження. Також постанова, яка міститься у матеріалах справи про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.5 ст. 122 КУпАП ніяким чином не підтверджує факт керування останнім в стані алкогольного сп'яніння, оскільки даною постановою ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за зупинку у невстановленому місці, яка вчинена була не ним, а водієм на якого він чекав.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що суд повинен своєчасно, повно, всебічно та об'єктивно з'ясовувати обставини справи. Для правильного вирішення справи необхідно, щоб були дотримані вимоги щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 256 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка вчинила правопорушення, має право подати пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підпису. Власноручно викладені цією особою пояснення та зауваження додаються до протоколу, про що до нього вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення та/або зауваження. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дати пояснення і підписати протокол у ньому робиться запис про це. При складанні протоколу порушникові роз'яснюються його права і обв'язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідност.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №206611 від 16.10.2018 року, вказано що, 16.10.2018 року о 19 год. 00 хв., в АДРЕСА_3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах з порожнини рота, нечітка вимова, хитка хода. Від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки та застосування технічного приладу «DRAGER ALCOTEST 6810 №ARBF 0443" та проведенням огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоровя категорично відмовився у присутності двох свідків.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність по ній настає 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України), 2) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР України), 3) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

Таким чином для кваліфікації діяння за ч.1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити, що особа: -керувала транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; -або передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за умови, що тому, хто передає керування, відомо про такий стан; -або керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.266 КУпАП, п.2 та п.3 розділу І Інструкції - огляд водіїв на стан сп'яніння проводиться лише у тому випадку, коли є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. Ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до роз'яснень, що міститься в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. №14 під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, такий обовязок покладається саме на водія транспортного засобу, який керує автомобілем.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Натомість у матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні об'єктивні дані, підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, наведених в протоколі, а надані суду докази не спростовують доводів сторони захисту.

Жоден з відеозаписів, надісланих до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення, які було досліджено в судовому засідання, не містить достатніх та достовірних даних про те, що 16.10.2018 року о 19 год. 00 хв., в АДРЕСА_3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1.

Більше того, протягом всього відеозапису ОСОБА_1 із самого початку спілкування з працівниками поліції наполягав на тому, що не був водієм транспортного засобу, а перебував в автомобілі.

Згідно письмових пояснень долучених до матеріалів справи свідків вказаних в протоколі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається тільки те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння технічним приладом «DRAGER ALCOTEST 6810 №ARBF 0443" та проведення огляду на стан сп'яніння у найближчому закладі охорони здоровя. З відеозапису вбачається, що ці свідки були запрошені працівниками поліції коли автомобіль не рухався.

Судом неодноразово викликались вказані свідки за клопотанням представника особи, відносно якої складено протокол, однак такі не зявились в судові засідання.

Згідно рапорту від 16.10.2018 року поліцейського роти №2 УПП в Тернопільській області ДПП капрала поліції Кривокупська О.Р. 16.10.2018 року під час несення служби близько 18.50 год. перебуваючи на пропускному пункті (адмінбудівлі) по АДРЕСА_3, чекаючи свій службовий автомобіль для перезмінки спільно із лейтнентом поліції Скасків Г.В. помітили, як на парковочне місце для осіб з обмеженими фізичними можливостями припар кувався тз «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1. Підійшовши до водія, як пізніше зясувалось гр.. ОСОБА_1, під час спілкування виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння водій відмовився в присутності двох свідків та проїхати в найближчий медичний заклад в категоричній формі. На водія складено протокол ч.1 ст. 130 та постанова за ч.5 ст. 122 .

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення серії БД №206611 від 16.10.2018 року було складено іншим працівником поліції, а саме інспектором роти №2 УПП в Тернопільській області ДПП лейтенантом поліції Мдинарадзе О.А..

Разом з тим, вказаний рапорт працівника поліції не може бути визнаний документальним доказом того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, на доведення якого він наданий, оскільки це не підтверджується іншими доказами. Інших свідків в протоколі не зазначено. Жодних пояснень від осіб які були очевидцями керування 16.10.2018 року о 19 год. 00 хв., в АДРЕСА_3 саме ОСОБА_1 транспортним засобом марки Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 не було відібрано.

Крім того, пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України дано визначення поняття «стоянка», а саме припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Згідно доданої до матеріалів про адміністративне правопорушення копії постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, вказано, що такий 16.10.2018 року о 19.00 годині здійснив стоянку на місці призначеному для стоянки інвалідів, тобто в частині що стосується часу події суперечить обставинам вказаним в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №206611 від 16.10.2018 року. Таким чином з матеріалів справи достатні та достовірні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, вказаних в протоколі, не встановлені та для дослідження суду не направлено.

При цьому, суд враховує, що з метою обєктивного зясування обставин справи із вказаного питання до суду для надання пояснень в якості свідка неодноразово завчасно викликався працівник поліції, яким складено протокол у справі про адміністративне правопорушення, але жодного разу він на виклики не зявився. Судом вжито всіх можливих заходів щодо його виклику, які визначені положеннями КУпАП.

Оскільки відповідно до вимог ст.245 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне вирішення справи, зважаючи на неодноразові виклики інспектора, який працює поліцейським, та вжиті всі можливі заходи із вказаного питання, суд вважає, що розгляд справи можливо завершити на підставі наявних доказів.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Також суд звертає увагу, що згідно письмових пояснень долучених до матеріалів справи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що такі надавали свідчення 16.10.2018 року близько 20.00 години. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення серії БД №206611 від 16.10.2018 року було складено до цього часу, а саме 16.10.2018 року о 19.30 годині.

При цьому, зазначені у протоколі ознаки алкогольного спяніння як «різкий запах з порожнини рота, нечітка вимова, хитка хода», не міститься в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя № 1452/735 від 09.11.2015 року зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

За таких обставин, суд вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б поза розумним сумнівом доводили вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та містять істотні недоліки. Відтак, оцінюючи кожен доказ окремо з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору їх достатності та взаємозвязку, суд вважає, що у справі відсутні достатні і достовірні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, що є обовязковою ознакою та виключає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке ставиться йому в провину.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП). Встановлені у суді обставини не підтверджують правильність викладених у протоколі даних про обставини правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За вищезазначених обставин, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП

Керуючись ст.ст.9, 245, 247 ч.1 п.1, 280, 283 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, місце реєстрації: АДРЕСА_2, за ч.1 ст.130 КУпАП, - закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош