Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника Квятковського Б.М., розглянувши в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Квятковського Б.М. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.01.2019 щодо ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 26 листопада 2018 року, близько 22 год. 10 хв., керував транспортним засобом марки «Renault Megane Scenic», д.н.з. НОМЕР_1, в м. Луцьку по вул.Даньшина, 52, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху.

У поданій апеляційній скарзі захисник Квятковський Б.М. просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, яке ставиться йому у провину. Вважає, що постанова судді не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною і необґрунтованою. Посилається на те, що ОСОБА_1 належним чином не був повідомлений про час та місце розгляду справи, чим порушено його право на захист. Також на відеозаписі з бодікамер поліцейських, який суд врахував як доказ правопорушення, чітко не видно, що ОСОБА_1 рухався транспортним засобом. Працівники поліції виявили автомобіль, який був неправильно припаркованим. В результаті чого працівники поліції без будь-яких правових підстав доставили його в заклад охорони здоров'я для проведення огляду для виявлення стану сп'яніння. Даний огляд проводився всупереч вимогам законодавства та відповідної Інструкції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015. Оскільки, відповідно до змісту даного нормативно-правового акту, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із використання спеціальних ліцензованих технічних засобів та у присутності двох свідків. Їх залучено не було. Крім того, у відповідності до ст.266 КУпАП доставляння водія в заклад охорони здоров'я можливий лише у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів, а також у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного працівником поліції. Стверджує, що працівники поліції відразу затримали його без з'ясування обставин справи та відвезли у Волинський обласний наркодиспансер. З огляду на наведене, вважає, що такий огляд особи на стан алкогольного чи іншого сп'яніння проведений всупереч вимогам законодавства, тобто є недійсним.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Квятковського М.С., які підтримували апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, доходжу таких висновків.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи є безпідставними.

ОСОБА_1 двічі судовими повістками повідомлявся про розгляд справи (а.с.9-11). Зокрема, на 12.30 год. 18.12.2018, про що є відповідна розписка про отримання ОСОБА_1 повістки (а.с.10). Після цього ОСОБА_1 в суд не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки.

Незважаючи на дані обставини, суд відклав розгляд справи на 15.00 год. 10.01.2019, однак ОСОБА_1 знову не з'явився в судове засідання.

Таким чином, судом першої інстанції вжито усіх заходів для повідомлення про час та місце розгляду справи ОСОБА_1, однак останній не вживав будь-яких заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З аналізу зазначених норм Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

За таких обставин, суд першої інстанції не порушив вимоги законодавства та правильно розглянув справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп'яніння, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується такими доказами.

Згідно довідки Управління патрульної поліції у Волинській області від 27.11.2018 ОСОБА_1 не має повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

Висновком лікаря Волинського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_4 за №3158 від 26.11.2018 стверджується, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп'яніння (а.с.3).

З DVD-R диску із відеозаписами з бодікамер поліцейських, який міститься у матеріалах справи, вбачається, що працівники поліції розмовляють з ОСОБА_1, який знаходиться за кермом автомобіля та має явні ознаки сп'яніння. У подальшому ОСОБА_1 працівниками поліції був доставлений до медичної установи для проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння, а також складання матеріалів про адміністративне правопорушення (а.с.5).

Протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №319881 від 27.11.2018 стверджуються обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зі змістом якого ознайомився ОСОБА_1, поставивши підпис (а.с.1).

Копією постанови серії ВР №150358 від 26.11.2018 встановлено, що ОСОБА_1 26.11.2018 о 22 год. 11 хв., керуючи транспортним засобом «Renault Megane Scenic», р.н.з.НОМЕР_1, вчинив правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Як пояснив ОСОБА_1 дана постанова ним не оскаржувалась.

Вказаною постановою повністю спростовуються доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що перший не керував транспортним засобом.

Також доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що він не керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, суперечать іншим доказам у справі.

Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що дії ОСОБА_1, слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

Не заслуговують на увагу і твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що його огляд на стан сп'яніння працівники поліції безпідставно провели не на місці події, а доставили в заклад охорони здоров'я для проведення огляду.

Як убачається із відеозапису події, ОСОБА_1 мав ознаки сильного алкогольного сп'яніння, вів себе неадекватно та зухвало, в грубій формі висловлювався до працівників поліції, по суті фактично не спілкувався, на їх вимогу не надавав документи тощо, що свідчить про те, що ОСОБА_1 відмовляється проходити огляд для визначення стану сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів.

Тому працівники поліції з метою унеможливлення будь-яких сумнів щодо визначення стану сп'яніння, доставили ОСОБА_1 до Волинського обласного наркологічного диспансеру для проведення відповідного огляду лікарем цієї медичної установи.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Призначаючи адміністративне стягнення, суддя в повному обсязі дотримався дані вимоги закону, тому обґрунтовано призначив ОСОБА_1 безальтернативне адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

З огляду на наведене, підстав для скасування постанови судді, з мотивів викладених в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Квятковського Б.М. - залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.01.2019 щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов