ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/143/19 Справа № 205/7636/18 Суддя у 1-й інстанції - Нощенко І. С. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Стенюкової Л.М., що діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., -

за участю:

захисника - адвоката Стенюкової А.М.,

особи, яка притягується

до відповідальності ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваній постанові суду першої інстанції та протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_2 07 жовтня 2018 року о 16 год. 40 хв. рухаючись в м. Дніпрі по вул. Ногінській 13, керував автомобілем ALFA ROMEO GT, номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, млява мова) та відмовився пройти в установленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану сп'яніння в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі по адміністративне правопорушення щодо його підзахисного - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що працівниками поліції під час складання протоколу та оформлення матеріалів справи, а саме у поясненнях, рапорті поліцейських було допущено неточності у часі, коли її підзахисний керував автомобілем, де зазначено, що він 07 жовтня 2018 року о 16 год. 40 хв. керував транспортним засобом, проте такі дані суперечать постанові про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, згідно якої ОСОБА_2 був зупинений 07 жовтня 2018 року о 16 год.19 хв., а тому він не міг керувати автомобілем о 16 год. 40 год.

Одночасно вказує, що працівниками поліції було порушено процедуру направлення водіїв для проходження огляду на встановлення стану сп'яніння, запропоновано одразу їхати у заклад охорони здоров'я, проте не запропоновано пройти огляд на місці за допомогою спеціального технічного приладу.

Також вказує, що матеріали справи не містять в собі належного підтвердження перебування ОСОБА_2 у стані сп'яніння та його вина не доведена поза розумнім сумнівом.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, його представника - адвоката Стенюкову Л.М., які наполягали на задоволенні апеляційної скарги за викладених у ній підстав, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, які встановлені правильно та підтверджуються дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у присутності яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду в установленому законом порядку.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому слід зазначити, що згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази, наявні в матеріалах провадження у своїй сукупності та прийти до висновку про винність чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.

Посилання апелянта на те, що працівниками поліції було порушено процедуру направлення водія для проходження огляду на стан сп'яніння та не проведено огляд на місці, то такі доводи суд апеляційної інстанції вважає неспроможними, оскільки працівниками поліції в останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, що, зважаючи на різноманітність речовин, вживання яких може викликати такий стан, та складність лабораторних технологій їх виявлення й ідентифікації, об'єктивно унеможливлює проведення такого огляду на місці.

Що стосується доводів захисника щодо допущення поліцейськими неточностей при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, то слід зазначити, що апеляційним переглядом не встановлено таких порушень, які свідчили б про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції, при цьому протокол було складено у відповідній формі та послідовності з зазначенням у ньому всіх даних, які дають повну картину події, що свідчить про його відповідність Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 05.11.2015 року за № 1376, при цьому помилку стосовно часу керування автомобілем ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції не вважає суттєвою, оскільки вона ніяким чином не свідчить про відсутність встановленої події загалом та не може слугувати підставою для скасування по суті правильного рішення.

Доводи апелянта стосовно недоведеності перебування ОСОБА_2 у стані сп'яніння судом апеляційної інстанції сприймаються критично, оскільки факт перебування ОСОБА_2 судом не встановлюється, так як предметом розгляду є факт відмови останнього на вимогу поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення його підзахисного від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу адвоката Стенюкової Л.М. залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Стенюкової Л.М. - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Дніпровського

апеляційного суду С.І. Крот