Провадження № 33/824/878/2019 Головуючий у 2 інстанції Гайдай Р.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 352 гривні 40 копійок.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 08 листопада 2018 року о 02 годині керував автомобілем "Фольксваген" д.н. НОМЕР_1 на вул. Набережно-Хрещатицька, 33 в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, ОСОБА_1, відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову Подільського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він не відмовлявся від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, у судовому засіданні він пояснював, що в стані наркотичного сп'яніння не знаходився, просив забезпечити його огляд в медичній спеціальній установі і зазначив, що на його прохання щодо забезпечення такого огляду працівниками поліції було відмовлено.

Крім того, у протоколі зазначено про наявність у нього нібито ознак наркотичного сп'яніння, вказана інформація, на думку апелянта, є припущенням поліцейського і не відповідає об'єктивним обставинам справи, що можуть спростувати свідки, зазначені у протоколі, а також свідок, котрий знаходився з ним у автомобілі - ОСОБА_2

Також, апелянт вказав, що жодних порушень ПДР, які б давали підстави зупинити автомобіль, він не вчиняв. При цьому, судом з незрозумілих причин відкинуто письмовий доказ - довідку Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», якою було підтверджено факт керування автомобілем в тверезому стані.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянт вказав, що повний текст оскаржуваної постанови отримав лише 04 січня 2019 року, про що свідчить розписка, яка знаходиться у матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1, котрий підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задоволити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не дотримався вище вказаних вимог закону та дійшов необґрунтованих висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 216887 від 08 листопада 2018 року, ОСОБА_1 08 листопада 2018 року о 02 годині керував автомобілем "Фольксваген" д.н. НОМЕР_1 на вул. Набережно-Хрещатицька, 33 в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Разом з тим, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що 08 листопада 2018 року о 02 годині керував автомобілем "Фольксваген" д.н. НОМЕР_1 на вул. Набережно-Хрещатицька, 33 в м. Києві та був зупинений працівниками патрульної поліції. В стані наркотичного сп'яніння не знаходився та просив працівників поліції забезпечити його огляд в медичній спеціальній установі, однак працівники поліції йому в цьому відмовили.

Вказане, повністю підтверджується наявним в матеріалах справи відео з нагрудної камери патрульного, з якого вбачається, що працівники поліції, враховуючи незгоду ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 ПДР України, не запропонували останньому проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до п. 7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАПогляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, зважаючи на те, що в протоколі ОСОБА_1 зазначив свою незгоду із протоколом про адміністративне правпорушення, а матеріали справи не містять жодних доказів того, що працівники поліції пропонували йому проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння, апеляційний суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може вважатись доказом його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевикладені порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також неповнота і однобічність розгляду справи є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, сукупність доказів, досліджених апеляційним судом під час перегляду постанови суду першої інстанції, свідчить про відсутність події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова суду скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року, то вони є слушними та такими що також підлягають до задоволення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року, якою ОСОБА_1визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати тазакрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у з в'язку з відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М.Гайдай