ЄУН № 336/52/19
пр. № 3/336/157/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк Ольга Ігорівна, при секретарі Скибі О.Б., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, захисника адвоката Балкового Р.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, проживає у АДРЕСА_1,-

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2018 року приблизно о 12.35 годині ОСОБА_1, керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по трасі М18 в районі вул. Аджарської у м. Запоріжжя, став учасником дорожньо-транспортної пригоди, а саме збив собаку, після чого, не дочекавшись приїзду працівників поліції, покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_1 вину у скоєному правопорушенні не визнав, пояснивши, що дійсно, 17.12.2018 року у вказаний в протоколі час на автомобілі Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить йому, рухався по автодорозі М18. Рухаючись, він побачив, як собака перетинає проїжджу частину та йому здалось, що він збив собаку, після чого він зупинився, щоб поглянути на пошкодження свого автомобілю. Однак, вийшовши з автомобілю собаку він не побачив, тому вирішив, що її збив інший автомобіль, який рухався в сусідній смузі руху. Після цього він поїхав у своїх справах. Пізніше йому зателефонували працівники патрульної поліції та запропонували під'їхати до Управління патрульної поліції, щоб надати пояснення, що він і зробив. Наполягав, що собаку не збивав, а пошкодження на його автомобілі виникли раніше, коли він в'їхав у ворота гаражу.

Захисник в судовому засіданні просив закрити провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, вказуючи, що собаку ОСОБА_1 не збивав, тож в його діях немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Судом було відхилене клопотання захисника про відкладення розгляду справи до розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 порушень ПДР України, що потягло за собою передбачені ст. 124 КУпАП наслідки, не мають значення для констатування наявності чи відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, адже відповідальність за цією статтю настає для будь-якого водія, який покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, незалежно від того чи сталась пригода з його вини чи з вини іншого учасника дорожнього руху.

В судовому засіданні судом було допитано свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що працює інспектором Управління патрульної поліції. До неї надійшли матеріали про те, що ОСОБА_1 збив тварину, а саме собаку, а після того зник з місця ДТП. Також було встановлено, що на автодорозі М18 у м. Запоріжжя було збито собаку породи схожої на «хаскі» чи «маламут» з очима блакитного кольору, на якій був нашийник. Очевидець ДТП ОСОБА_5, який і викликав працівників патрульної поліції, повідомив, що собаку збив водій автомобілю Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1, віком 46-50 років, який з місця ДТП поїхав, незважаючи на заперечення ОСОБА_5 Після чого свідок викликав працівників патрульної поліції. Далі було встановлено данні водія автомобілю. Яким виявмвся ОСОБА_1, який спочатку заперечував факт наїзду на тварину, однак, потім змінив свої пояснення, що зафіксовано на відеокамеру, відеозапис наявний в матеріалах адміністративної справи за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1, яка перебуває у провадженні іншого судді. При огляді автомобілю ОСОБА_1 були виявлені свіжі пошкодження переднього бамперу, після чого був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що є дружиною ОСОБА_1 Того дня вона їхала в якості пасажира автомобілю Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 На данному автомобілі пошкоджень не було до того дня. Рухаючись по автодорозі в лівій сузі руху свідок побачила, як дорогу перетинає собака. Чоловік зупинився, оскільки вони вирішили, що збили собаку, але оскільки пошкоджень на автомобілі не було, а собаку вони не побачили, то ОСОБА_1 разом з ОСОБА_1 рушили далі. Свідок вказала, що з автомобілю після зупинки не виходила.

Також судом викликався свідок ОСОБА_5, однак, останній до суду не з'явився, телефоном повідомив, що перебуває у відрядження в іншому місті, тому не зміг прибути до суду.

Натомість в матеріалах справи наявні письмові пояснення свідка ОСОБА_5, з яких слідує, що 17.12.2018 року свідок рухався на автомобілі по автодорозі М18 та побачив, як водій автомобілю Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1, збив на дорозі собаку сіро-білого кольору, на якій був нашийник. Далі водій автомобілю Chevrolet Lacetti- чоловік віком 46-50 років вийшов з автомобілю, оглянув автомобіль та поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди, незважаючи на протести свідка. Далі свідок викликав працівників поліції.

Також судом досліджувались фотографії з місця дорожньо-транспортної пригоди, а також фотознімки, на яких зафіксовано пошкодження на передньому бампері автомобілю Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП суд виходить з наступного.

Сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, фотознімками з місця дорожньо-транспортної пригоди, а також наявних на автомобілі ОСОБА_1 пошкоджень, на переконання суду, повно та достовірно доведено, що саме ОСОБА_1, рухаючись на автомобілі Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1, збив собаку.

Посилання ОСОБА_1 на те, що пошкодження на автомобілі існували до того дня внаслідок того, що він в'їхав у ворота, спростовуються показаннями запрошеного ним же свідка ОСОБА_1, яка впевнено стверджувала, що до 17.12.2018 року на автомобілі пошкоджень не було.

Показання свідка ОСОБА_1 з приводу того, що з місця пригоди вони поїхали, адже на автомобілі не було пошкоджень, через що ОСОБА_1 вирішив, що собаку він не збив, непереконливі. Адже, як зазначила свідок ОСОБА_1 вона з автомобілю не виходила, тож не може знати чи були пошкодження на автомобілі ОСОБА_1 та чи побачив останній збиту собаку.

Крім того, показання ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_1 в частині того, що вони зупинились тому, що їм здалось, що ОСОБА_1 збив собаку, самі по собі вказують на те, що як ОСОБА_1, так і ОСОБА_1 помітили певні ознаки наїзду на собаку, як то удар, тощо.

Заперечення самого ж ОСОБА_1 своєї причетності до цієї події обумовлюються особистою зацікавленістю останнього в результаті розгляду справи та судом оцінюються критично.

Пунктом 2.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту Правил дорожнього руху), встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди.

Пункт 1.10 Правил дорожнього руху дає визначення дорожньо-транспортної пригоди як події, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Оскільки собака у розумінні Цивільного кодексу України вважається майном, порода собаки та наявність на ній нашийника очевидно вказувало на те, що вона комусь належить, а отже внаслідок її смерті було завдано збитків її власнику, крім того, автомобіль самого ОСОБА_1 був також пошкоджений, тож у ОСОБА_1 були підстави вважати, що подія може мати ознаки дорожньо-транспортної пригоди, а отже водії, які до неї причетні, мають залишатись на місці та не пересувати транспортні засоби.

Враховуючи пояснення самого ОСОБА_1, а також свідків ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_1, який мав сумніви в тому хто саме збив собаку, про що він і сповістив суд, мав залишатись на місці події до приїзду працівників патрульної поліції для з'ясування обставин події, однак, місце дорожньо-транспортної пригоди покинув, незважаючи на заперечення очевидця ОСОБА_5

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вина правопорушника повністю підтверджена матеріалами справи, а його дії кваліфікує за ст. 122-4 КУпАП як залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Обставин, що обтяжують або пом'якшують відповідальність, судом не встановлено.

При обранні виду та розміру стягнення, яке слід накласти на ОСОБА_1, суд виходить з того, що ОСОБА_1 з його ж слів не працює, отже законного джерела доходу не має, не є інвалідом, вину у скоєнні правопорушення не визнав, а з його пояснень вбачається бажання приховати від суду справжні обставини справи, що свідчить про те, що він абсолютно не розкаявся у своїх діях та не зробив для себе належних висновків щодо необхідності неухильного додержання Правил дорожнього руху.

Санкція статті 122-4 КУпАП передбачає можливість застосування таких стягнень, як штраф, громадські роботи та адміністративний арешт.

При обранні виду стягнення суд має враховувати характер правопорушення, ставлення особи до скоєного, відомості про особу правопорушника, тощо, та з урахуванням конкретних обставин, встановлених у кожній справі, вид та розмір стягнення має індивідуалізуватись з тим, щоб найменш м'який вид стягнення застосовувався до осіб, щодо яких встановлено наявність пом'якшуючих відповідальність обставин, як то визнання вини та щире каяття, тощо, а до інших осіб застосовувались більш суворі заходи стягнення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_7, з його слів, не працює та не має доходів, натомість має достатньо вільного часу, суд вважає справедливим та доцільним призначити йому стягнення у вигляді громадських робіт на мінімальний строк, передбачений санкцією ст. 122-4 КУпАП, що на переконання суду, сприятиме досягненню мети адміністративного стягнення, а також здатне сформувати у особи усвідомлення необхідності неухильного дотримання Правил дорожнього руху у подальшому.

На підставі викладеного, керуючись ст. 24, 33, 122-4, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, проживає у АДРЕСА_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адміністративне стягнення за ст. 122-4 КУпАП у виді 30 (тридцяти) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, проживає у АДРЕСА_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 384,20 гривень (триста вісімдесят чотири гривні 20 коп.).

Судовий збір сплачується за наступними реквізитами:

Стягувач: Державна судова адміністрація України, місце знаходження - вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ - 26255795):

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

Код банку отримувача (МФО): 899998;

Рахунок отримувача: 6001;

Код класифікації доходів бюджету: 22030106;

Призначення платежу: Судовий збір на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя О.І. Дацюк

Строк пред'явлення виконавчого документу «_____»_________________20___року

Постанова набрала законної чинності «_____»_________________20___року

Дата видачі «_____»_________________20___року

Суддя О.І. Дацюк