Справа № 442/239/19
Провадження №3/442/47/2019
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 лютого 2019 року суддя Дрогобицького міськрайоного суду Львівської області Крамар О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

?ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

- за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 085471 від 30.12.2018 року: 30.12.2018 року о 00 год. 30 хв. в м.Стебник по вул..Дрогобицька, 64, водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння. Огляд проводився за допомогою Дрогобицької ЦМЛ №1, чим порушив вимоги п.2.9 «А» ПДР України.

Під час розгляду даної справи ОСОБА_1, провину у скоєному не визнав покликаючись на те, що вищевказаний протокол складений з порушенням вимог чинного законодавства. При складанні протоколу йому не було запропоновано звернутись за правовою допомогою, що є грубим порушенням ст. 268 КУпАП. Водночас, законних підстав для проведення медичного огляду на стан алкогольного спяніння в медичному закладі не було, оскільки не було самого факту керування транспортним засобом та не було його відмови від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції в присутності двох свідків та відповідно не було факту його незгоди з результатами такого огляду, який не проводився.

Дослідивши матеріали справи, прихожу до наступного висновку.

За змістом ст. ст. 9-12, 280 КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов'язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об'єктивної та суб'єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним здійснене в протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП вбачається, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 085471 від 30.12.2018 року: 30.12.2018 року о 00 год. 30 хв. в м.Стебник по вул..Дрогобицька, 64, водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння. Огляд проводився за допомогою Дрогобицької ЦМЛ №1, чим порушив вимоги п.2.9 «А» ПДР України та дії останнього кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного спяніння, що є рівнозначним також і відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функції водія під час руху транспорту, незалежно від того, чи управляє він самохідною машиною, що рухається своїм ходом, або на причепі в іншої машини. При цьому не має значення, де, у якому місці особа управляла транспортом.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Для настання відповідальності не має значення, як довго управляв винний транспортним засобом. Проступок вважається закінченим з того моменту, коли особа, яка перебувала у стані сп»яніння, надала руху транспортному засобу.

Об»єктивна сторона вказаного правопорушення це керування транспортним засобом у стані сп»яніння.

Суб'єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу.

Із наведеного вище слідує, що відповідальність за перебування в автомобілі, або в непрацюючому автомобілі, навіть у стані алкогольного чи іншого сп»яніння, законодавством не встановлена.

ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом, а в матеріалах справи не має жодного доказу, який би підтверджував факт його перебування за кермом автомобіля та керування ним у стані алкогольного сп»яніння.

З п. 4.2 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекцїї МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, вбачається, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності. У разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122, ч. 3 ст. 123, ч.ч. 1-4 ст. 130 КУпАП, наявність свідків є обовязковою. Водночас в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме графа «свідки чи потерпілі», є не заповненою, відповідно і жодних пояснень до матеріалів справи не долучено, що є порушенням вказаних вище норм законодавства.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен вирішити в тому числі питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Основним доказом в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп»яніння є медичний висновок.

Як вбачається з медичного Висновку, долученого до матеріалів справи, в ньому відсутні вихідний номер та дата на штампі закладу охорони здоров»я, також відсутній номер акта медичного огляду на підставі якого видано відповідний висновок, не зазначено повністю ім»я та по батькові лікаря, який проводив медичний огляд.

Окрім цього в п.11 вказаного висновку «підпис обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду» зазначено відмовився від підпису. Згідно Інструкції «про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров»я України 09 листопада 2015 року № 1452/735», в разі відмови обстежуваної особи підписати висновок, складається Акт про відмову від підпису, чого не було зроблено.

Згідно Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, лікар, що проводив у закладі охорони здоров'я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Станом на теперішній час при підозрі, що водій перебуває у стані сп»яніння поліцейський повинен керуватися Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров»я України 09.11.2015 №1452/735, відповідно і висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп»яніння, повинен відповідати формі затвердженій відповідно до вищевказаної Інструкції МВС та МОЗ України 09.11.2015 року.

Згідно з пунктами 16, 17, 22 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров»я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, бланк висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, має відповідати вимогам додатку 4 цієї Інструкції, і видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Відповідно до вимог ст. 266 ч.5 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно вимог п.1 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп»яніння у разі проведення огляду на стан сп»яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Відповідно до вказаної вище Інструкції: огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби), чого зроблено не було.

Згідно вимог розділу ІХ вищевказаної Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Крім цього, слід зазначити що в справах даної категорії, протокол про адміністративне правопорушення складається за місцем вчинення даного правопорушення, що не було зроблено особою уповноваженою на складання даного протоколу (місце вчинення м.Стебник, а місце складання протоколу м.Дрогобич)

Також слід звернути увагу на те, що згідно з вимогами ст.ст.31,40 ЗУ "Про Національну поліцію", наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них" та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 року № 14/1 "Про порядок зберігання, використання відеозапису та відео реєстраторів патрульних" чітко регламентують, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера, а також вказується коли поліцейський повинен її обов"язково вмикати. Проте, відеозапис та відеозйомка до протоколу про вчинення мною, адмінправопорушення не додана.

Згідно положень ч.1 та 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв»язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, враховуючи вимоги «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», яка ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 року і в силу вимог статті 9 Конституції України є обов`язковою для виконання та прямого застосування на всій території України.

Стаття 6 Конвенції встановлює сукупність правових принципів, які змістовно наповнюють право особи на справедливий суд. Вказане право особа не може реалізувати в тому випадку, якщо документ, на підставі якого вона притягається до юридичної відповідальності в судовому порядку, не відповідає вимогам закону.

За змістом ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних не законним шляхом, також на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи, яку притягують до адміністративної відповідальності , і якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь даної особи.

У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» неприпустимим є спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З огляду на викладене вище, приходжу до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення серія БД № 085471, складений 30.12.2018 року, за формою та змістом не відповідає затвердженому зразку, є юридично не значущим та не створює юридичних наслідків.

Таким чином, вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки такі відомості не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що адміністративний протокол не в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, в матеріалах справи відсутні аргументовано підтверджуючі докази того, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, відсутні свідки вчинення даного правопорушення, що унеможливлює проведення об'єктивного розгляду даної справи та отримання додаткових доказів у справі, а тому прихожу до висновку про необхідність закриття провадження в даній справі у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діянні ОСОБА_1

Керуючись ст.130 ч.1, 247, 256, 276, 283-285 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає предявленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя О.В. Крамар