КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/235/2019 Постанова винесена суддею Косик Л.Г.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника Панчука Ю.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Панчука Ю.П. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох синів, ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого водієм в ТОВ «Фірма Єдина Європа», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 рокуОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 01 серпня 2018 року о 12 год. по бул. Ак. Вернадського в м. Києві ОСОБА_2 керував автомобілем «Citroen Berlingo», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3, вважаючи постанову суду незаконною, прийнятою без повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та закрити справу у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що працівниками поліції не лише порушено норми чинного законодавства щодо огляду особи на стан сп'яніння, а й внесено до протоколу відомості, які не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки свідок ОСОБА_5 у своїх показаннях чітко описав обставини залучення його в якості свідка та підписання ним протоколу, а також про відсутність іншого свідка під час складання протоколу.

Крім цього, на відеозаписі нагрудної камери поліцейських видно, що працівники поліції зупиняють громадян, які проходять поруч та просять засвідчити нібито відмову ОСОБА_6 від проходження огляду, але вони відмовляються від підписання протоколу, бачачи те, що ОСОБА_6 абсолютно тверезий і не перебуває під впливом наркотичних чи інших засобів.

Також судом не в повному обсязі взяті до уваги показання ОСОБА_6 надані у судовому засіданні, а саме в частині того, що після складання протоколу працівниками поліції запропоновано ОСОБА_6 проїхати з ними до Святошинського управління поліції, який, погодившись на їх пропозицію, сів за кермо свого автомобіля «Citroen Berlingo», а працівник поліції на пасажирське переднє крісло, та в подальшому після перевірки в управлінні поліції ОСОБА_6 взагалі відпустили, тобто він почав здійснювати рух.

Отже, з цього можна дійти висновку, що працівниками поліції виконувалися функції лише щодо отримання показників, а не притягнення до відповідальності, оскільки, якби ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, то йому не можна було б сідати за кермо, а якщо вірити даним протоколу, то працівники поліції своїми діями наражали на небезпеку інших учасників дорожнього руху.

Окрім цього, звертає увагу на пояснення свідків, які містяться в матеріалах справи, оскільки на завчасно підготовлених бланках пояснень, на яких, окрім своїх підписів, свідки більш нічого не можуть заявити або зазначити, містяться пояснення свідка ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8, і на обох поясненнях в останньому пункті для підпису пояснень свідком зазначена одна і та ж особа - ОСОБА_7, а підписи стоять різні, що є ознакою фальсифікації протоколу про адміністративну відповідальність, а не бажання працівників поліції з'явитися на виклик до суду, лише цьому підтвердження.

Таким чином, на думку апелянта, при винесені оскаржуваної постанови суддя порушив право на справедливий судовий захист, а також порушив принципи верховенства права, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, недостатньо аргументовано мотивував своє рішення та ухвалив його на припущеннях, а також допустив неправильність при застосуванні норм права, так як постанова постановлена з грубим порушенням прав ОСОБА_6, норм чинного законодавства України, та ст.ст. 6, 13, 17 Європейської Конвенції «Про захист прав і основних свобод громадянина і людини».

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника Панчука Ю.П. на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року №1452/735.

В той же час, відповідно до Розділу II п. 13 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп'яніння, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп'яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду послався на протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобомз ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість мови, та проходити огляд на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, а також письмові пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження тесту на стан наркотичного сп'яніння, рапорт працівника патрульної поліції та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, але належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з'ясування фактичних обставин справи.

Між тим, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України, яким встановлено обов'язок водія на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп'яніння в установленому законом порядку.

Так, за поясненнями ОСОБА_2, наданими ним у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, та які є аналогічними його поясненням в суді першої інстанції, їдучи вранці на роботу, він випадково у дворі зустрів знайому, з якою давно не бачився та вони вирішили попити кави і поспілкуватися. Тому, після того як він завантажився товаром на складі, вони поїхали до магазину, який знаходиться за 300 метрів від його складу, попити кави. Приїхавши до магазину, вони пили каву та розмовляли, в цей час знайомій хтось подзвонив і вона відійшла в сторону, щоб поговорити по телефону, а він пішов до магазину купити води. Однак, коли вийшов з магазину, то побачив, що його автомобіль заблокований поліцейською машиною, а біля його знайомої, яка була забруднена землею, стояли працівники поліції, і вона їм повідомила, що вона є його експедитором та була разом з ним в машині. Проте, він це категорично заперечив, вказавши, що вона разом з ним не працює. Після цього, працівники поліції звинуватили їх, що вони разом копалися в землі та що вони всі однакові, і запропонували йому проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, але він відмовився лише тому, що боявся залишати машину, в якій було багато товару на велику суму грошей. При цьому, під час всіх цих подій був присутній лише один свідок, який бачив, що він перебував у нормальному адекватному стані, а не у наркотичному, і тому звідки взявся у протоколі підпис другого свідка, він не знає. Після цього, працівники поліції сказали йому сідати за кермо свого автомобіль та їхати у райвідділ, де його перевірили, що він ніде не рахується за наркотики, і відпустили.

Такі пояснення ОСОБА_2 повністю узгоджуються з наданими у суді першої інстанції поясненнями свідка ОСОБА_9, відповідно до яких, він йшов по своїх справах по вул. Ак. Вернадського, де до нього підійшов поліцейський та попросив бути свідком того, що від проходження огляду на стан сп'яніння відмовляється водій, який в цей час стояв від нього в 10 метрах, при цьому інших свідків поруч не було. Разом з тим зазначив, що він взагалі не розумів, що відбувається, оскільки питань до водія не було, і взагалі, на його думку, водій не перебував у стані наркотичного сп'яніння, та поліція з'ясовувала лише якісь питання з дівчиною, а також даними відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, з якого вбачається, що працівниками поліції у присутності лише одного свідка було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога, але останній відмовився, про що на нього було складено протокол.

Крім того, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, а також повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, апеляційним судом неодноразово викликалися у судове засідання інспектор Управління патрульної поліції у м. Києві Луценко С.В. та свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 для дачі пояснень щодо обставин виявлення у ОСОБА_2 ознак сп'яніння та відповідно і проведення його огляду на стан цього сп'яніння і складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення,які, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, не повідомивши про причини неявки, у зв'язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості перевірити обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, твердження ОСОБА_2про порушення встановленого законом порядку проведення його огляду на стан сп'яніння працівниками поліції, які пропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі лише у присутності одного свідка, що також підтверджено поясненнями свідка ОСОБА_9 та зафіксовано на відеозаписі з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, нічим не спростовані, а отже дійсність, наведених ним обставин, у апеляційного суду сумнівів не викликає.

Таким чином, дані у протоколі про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9, які викладені не власноруч, а на заздалегідь заготовлених бланках, при цьому, в кінці обох бланків пояснень зазначено прізвище ОСОБА_7, але підписи стоять різні, не можуть бути визнані допустимими доказами, адже спростовуються дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_2та відкинути їх.

За таких обставин, оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що працівниками поліції не було дотримано вимог ст. 266 КУпАП щодо порядку проведення огляду на стан сп'яніння, а отже, факт відмови ОСОБА_11 від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку не є доведеним і допустимі докази винуватості ОСОБА_11 у вчиненні правопорушення відсутні, апеляційна скарга захисника Панчука Ю.П. підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Панчука Ю.П. задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, а провадження у справі закритиза відсутністю в діях ОСОБА_2складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.