Справа № 163/2255/18 Провадження №33/802/28/19 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ч. 1 ст. 483 МК України Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю представника митного органу Пікалюка Миколи Степановича, особи, щодо якої складено протокол про порушення митних правил ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Джиги Д.В. на постанову судді Любомльського районного суду від 23 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою провадження у справі про порушення митних правил щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, що проживає по АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України закрито за відсутністю в її діях складу правопорушення.

Вилучений за цим протоколом в порядку ст. 511 МК України автомобіль «Toyota Aygo» 2014 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, постановлено передати Волинській митниці ДФС для вирішення його долі в порядку ст.ст. 190, 243 чи 488 МК України.

Інспектор Волинської митниці склав протокол про те, що ОСОБА_2 вчинила дії, спрямовані на переміщення транспортного засобу з приховуванням від митного контролю, при наступних обставинах.

На підставі довіреності ОСОБА_2 від 04 липня 2018 року ОСОБА_5 19 липня 2018 року через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ввіз на митну територію України в митному режимі «імпорт» відповідно до митної декларації типу ЕЕ №UA205100/2018/011987 автомобіль «Toyota Aygo», ідентифікаційний номер НОМЕР_4.

До митного контролю ОСОБА_5 подав свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та НОМЕР_3, власну митну декларацію, рахунок-фактуру без номера. Відповідно до цих документів автомобіль проданий німецькою компанією «Autohaus Oranienburg» ОСОБА_2 за 1400 євро.

Під час здійснення митного контрою в рюкзаку ОСОБА_5 було виявлено німецьку експортну митну декларацію MRN 18DE63Е9, відповідно до якої автомобіль «Toyota Aygo», ідентифікаційний номер НОМЕР_4, проданий німецькою компанією «Firma Vitaliy Voytеnko» ОСОБА_2 за 4800 євро або 146595, 87 гривні за офіційним курсом НБУ.

Дії ОСОБА_2, вчинені через ОСОБА_5, відповідно до положень п.п. 7, 43 ст. 4, ч. 2 ст. 459 МК України кваліфіковані за ч. 1 ст. 483 МК України як спрямовані на переміщення транспортного засобу через митний кордон з приховуванням від митного контролю, шляхом надання органу доходів і зборів документів, що містять неправдиві відомості про відправника автомобіля, а також неправдиві відомості, необхідні для визначення його митної вартості.

Не погоджуючись з постановою судді т.в.о. заступника начальника митниці - начальника УПМП та МВ Джига Д.В. подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та постановити нову, якою ОСОБА_2 визнати винною у порушенні митних правил та прийняти рішення в межах санкції ч. 1 ст. 483 МК України. Судові витрати покласти на відповідача.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника митниці Пікалюка М.С., який апеляційну скаргу підтримав, особу, щодо якої складений протокол про порушення митних правил ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, які просили постанову судді залишити без змін, перевіривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 483 МК України вказаної вимоги закону дотримав.

Суддя в своїй постанові проаналізував докази, надав кожному з них належну правову оцінку, вказав які обставини ними підтверджуються чи спростовуються, та дійшов правильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 КК України.

З об'єктивної сторони порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, проявляється у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю яке проявляється у наступних формах:

- використання спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або сховищ, що утруднюють виявлення цих товарів;

- шляхом надання одним товарам вигляду інших;

- подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товарів, підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості встановленого місця, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно із УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил, ОСОБА_2 ставилось у вину вчинення цього правопорушення шляхом надання до органів доходів і зборів, як підстави для переміщення товару (автомобіля) документів, що містили неправдиві відомості щодо вартості.

Між тим, матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_2 вчиняла будь-яку із дій, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, чи сприяла їх вчиненню. Відсутні дані про укладення нею договору декларування з ПП «Вестброк», а також про вчинення дій з організації ввезення транспортного засобу, керуючи при цьому діями перевізника, шляхом надання вказівок чи засобів.

Так, в суді першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 здійснювалось переміщення автомобіля «Toyota Aygo» на підставі нотаріально посвідченої довіреності від імені ОСОБА_2, якою довіреному надано всі повноваження щодо транспортного засобу від моменту придбання автомобіля за кордоном і до його реєстрації в органах МВС України з правом представництва в усіх державних органах. Останній, як фізична особа, подав письмову митну декларацію, де вказав увезення автомобіля «Toyota Aygo» з його необхідними ідентифікаційними ознаками за вартістю у 1400 євро на митну територію України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці, та ввіз автомобіль «Toyota Aygo», і в апеляційній скарзі не оспорюється. Продавцем автомобіля в документах вказано німецьку компанію «Autohaus Oranienburg», покупцем - ОСОБА_2, вартість транспортного засобу - 1400 євро.

При цьому до митного оформлення транспортного засобу декларантом ПП «Вестброк» подано реєстраційні документи: довіреність, фактуру від 06 липня 2018р., акт митного огляду, і оформлено митну декларацію №UA205100/2018/011987. Вартість автомобіля в декларації і документах вказано у 1400 євро, митну вартість визначено у 42760, 68 гривень, а відправник - німецька компанія «Autohaus Oranienburg».

Відповідно до протоколу, під час огляду автомобіля виявлено і вилучено документ, який названо експортною німецькою декларацією MRN 18DE63Е9, де відправником транспортного засобу вказано німецьку компанію «Firma Vitaliy Voytеnko», одержувачем ОСОБА_2, а також фактуру від 05 липня 2018 року, згідно якої вартість автомобіля «Toyota Aygo» становить 4800 євро .

На момент розгляду протоколу офіційного підтвердження проведення і завершення митного оформлення експорту з Республіки Німеччина автомобіля «Toyota Aygo», ідентифікаційний номер НОМЕР_4 матеріали справи не містять.

Разом із тим, порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, вчиняється із прямим умислом, тобто коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх (прямо) або свідомо допускала настання цих наслідків (непрямий умисел).

У зв'язку із тим, що ОСОБА_2 не вчинялось будь яких дій, передбачених диспозицією ч. 1 ст. 483 МК України, то у її діях відсутня і суб'єктивна сторона цього порушення митних правил.

Статтею 62 Конституції України визначено, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, за відсутності даних про вчинення ОСОБА_2 дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 483 МК України, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про закриття провадження у справі щодо неї на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в її діях складу вказаного правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга представника Волинської митниці ДФС України задоволенню не підлягає.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу т.в.о. заступника начальника митниці - начальника УПМП та МВ Джиги Д.В. залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області 23 листопада 2018 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А.Подолюк