Єдиний унікальний номер 225/2760/19 Номер провадження 33/804/614/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 року місто Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дзержинського міського суду Донецької області від 26 червня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ст.130 ч.2, ст..122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 26 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ст.130 ч.2, ст.122-2КУпАП.

08 серпня 2019 року від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга на зазначену постанову з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Мотивуючи поважність пропуску строку ОСОБА_2 зазначає, що строк пропустив з поважних причин, оскільки про розгляд справи судом першої інстанції не знав і постанови не отримував. Про наявність оскаржуваної постанови він дізнався лише 29 липня 2019 року під час зупинки працівниками поліції, а копію постанови отримав 30 липня 2019 року в суді.

В судові засідання апеляційного суду для розгляду питання про поновлення строку апеляційного оскарження призначені на: 21 серпня 2019 р.; 28 серпня 2019 р.; 03 вересня 2019 року, ОСОБА_2 не з`явився. З телефонної розмови з його матір`ю остання повідомила, що він не збирався приймати участь в судовому засіданні та перебуває у м. Києві.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на оскарження, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.294 ч.2 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувану постанову винесено суддею 26 червня 2019 року, без участі в судовому засіданні ОСОБА_1

Підставою розгляду справи у його відсутність є повістки направлені за адресою зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення - АДРЕСА_3

В заяві про поновлення строків на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що не був повідомлений про час розгляду справи судом першої інстанції та під час проголошення оскаржуваної постанови, оскільки суд спрямовував судові повісти про його виклик за адресою: АДРЕСА_3 , де він не зареєстрований, не проживає та до якого він взагалі не мав жодного відношення.

Проте, такі твердження ОСОБА_1 спростовуються матеріалами справи та надані з метою уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Так, відповідно до положень статті 268 КУпАП, категорії справ про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП не вимагають обов`язкової участі особи при розгляді справи.

Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції, в протоколах про адміністративні правопорушення БД №070074, БД №070073 від 06.05.2019 року (а.с.1, 8) місце проживання ОСОБА_1 зазначена - АДРЕСА_3 .

Також матеріали справи містять пояснення дружини ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 та повідомила, що ОСОБА_1 є її чоловіком та з 20 травня 2019 року поїхав на заробітки в Чехію. Про те, що він за вищевказаною адресою не проживає не повідомила (а.с. 27).

Будь-яких документів, які б містили дані про місце проживання ОСОБА_1 у справі немає.

Зазначене вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення місце проживання ОСОБА_1 працівниками поліції вказали зі слів останнього.

Крім того, як вбачається з доповідної помічника судді апеляційного суду, під час повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання за телефоном його дружини, остання повідомила, що вона проживає за адресою АДРЕСА_3 та на даний час розлучається з чоловіком. Де він зараз знаходиться їй не відомо.

Таким чином, апеляційний суд приходить висновків, що ОСОБА_1 , повідомляючи працівникам поліції адресу проживання під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, усвідомлював надходження пов`язаної зі справою кореспонденції на цю адресу і мав вчиняти відповідні дії з її отримання.

З цього приводу Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також в рішенні «Пономарьов проти України» суд звернув увагу на те, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Таким чином Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевказане, приймаючи до уваги причини, якими обґрунтовуються поважність пропущення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов висновку, що Мирненком не наведено жодної об`єктивної обставини, яка б перешкоджала йому реалізувати свої права на участь в судових засіданнях суду першої інстанції, своєчасно отримати судове рішення та оскаржити його в апеляційному порядку.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновків, що строк на апеляційне оскарження не підлягає поновленню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 289, 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Дзержинського міського суду Донецької області від 26 червня 2019 року, якою його визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень за ст. 130 ч.2, ст.122-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 з усіма доданими до неї матеріалами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: