Березівський районний суд Одеської області
16.08.2019
Справа № 494/777/19
Провадження № 3/494/294/19

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2019 року Березівський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Дєткова О.Я.

при секретарі Слабенко О.В.,

з участю прокурора Гушана В.А.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №530 від 26 червня 2019 року, складеного оперуповноваженим відділу Управління захисту економіки в Одеській області Мироновим М.М., ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що, будучи головним спеціалістом Березівського РС ГУ ДМС в Одеській області та відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» - суб`єктом, на яку поширюється дія цього Закону,без поважних причин, в порушення ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно подала щорічну електронну декларацію, а саме в 00:32 години 11 квітня 2018 року, в результаті чого вчинила адміністратвине правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винною себе в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні не визнала повінстю та пояснила, що вона намагалась подати декларацію у встановлений строк, однак зайти на сайт для її подання не представлялось можливим внаслідок перенавантаження і збою в роботі ключа, у зв`язку з цим не змогла своєчасно здійснити ці дії, при цьому нею особисто з цього приводу було повідомлено Національне агентство з питань запобігання корупції.

Заслухавши прокурора, який звернув увагу на відсутність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, умислу, складу даного правопорушення та сплив строку, протягом якого вирішується питання про накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_1 , яка заперечує проти наявності в її діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та вивчивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що провадження у цій справі повинно бути закрито з наступних підстав.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 7, 9 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді),

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно забезпечуватись у точній відповідності з законом, зокрема, заборонено відступати від встановлених законом матеріальних і процесуальних адміністративно-правових норм (ст.245 КУпАП).

Згідно із зазначеними приписами підставою для провадження в справах про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який засвідчує факти неправомірних дій, є одним із основних джерел доказів (ст.ст.254, 256 КУпАП) і складається уповноваженими на те особами, перелік яких міститься у ст.255 КУпАП.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

З матеріалів, наданих суду 2 липня 2019 року відносно ОСОБА_1 , вбачається, що інкриміноване їй, згідно протоколу №530 від 26 червня 2019 року, адміністративне правопорушення полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації, яке вчинено 11 квітня 2018 року.

Однак, як слідує зі змісту вищевказаного протоколу, датою виявлення правопорушення є дата зібрання всіх матеріалів, що підтверджують факт скоєння правопорушення та складання адміністративного протоколу, а саме 26 червня 2019 року.

Проте таке формулювання в протоколі моменту виявлення досліджуваного правопорушення суд не приямає до уваги, оскільки воно суперечить вимагам ст.256 КУпАП.

Фактично датою виявлення вказаного адміністративного правопорушення необхідно вважати 13 квітня 2019 року, про що йдеться у повідомленні головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції Котика К.В.№9/165 від 13 квітня 2018 року про встановлення факту несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.251 КУпАП передбачен доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами».

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень в судовому засіданні ОСОБА_1 , вона не мала жодного наміру на несвоєчасне подання декларації, а навпаки, у зв`язку з навантаженістю на роботі та інших обставин, які явно перешкоджали своєчасному поданні декаларації, завчасно не змогла здіснити ці дії.

З суб`єктивної сторони корупційне правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб`єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні, на що звернено увагу в Рішенні Конституційного Суду України від 6 жовтня 2010 року (справа №1-27/2010).

При цьому, такий склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, як суб`єктивна його сторона, характеризується тим, що воно вчиняється умисно, тобто особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про суттєві зміни у майновому стані.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, вище перелічені приписи діючого законодавства, зокрема ст.172-6 КУпАП, визначають, що вказане порушення зароджується і розвивається в рамках свідомості однієї особи, яка має корисний прямий умисел на приховане задоволення свого особистого інтересу.

Проте вказаного судом не встановлено.

Винуватість особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, згідно наведеного вище положення Основного Закону України.

Практика Європейського суду з прав людини у рішеннях від 7 литстопада 2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 8 лютого 2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій.

За таких обставин, суд дійшов висновку про сплив строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.3 ст.38 КУпАП, та відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Отже, вивчивши матеріали адміністративного провадження, суд вважає, що безспірних і безсумнівних доказів вини ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи не встановлено, тому провадження у справі необхідно закрити на підставі вимог ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.38,247,283-285,294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7 КУпАП на підставі п.п.1,7 ч.1 ст.247 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: