ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2019 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Заярний А.М.,

з участю: прокурора Чубика Я.О.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючої директором ЗДО «Вишенька», за ч. 1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23.01.2019 до суду надійшли адміністративні матеріали про вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.127-6 КУпАП.

Згідно протоколу №10 від 11.01.2019 ОСОБА_1 розпорядженням Жмеринської міської ради № 142-рк від 20.11.2017 була звільнено з посади начальника управління освіти Жмеринської міської ради.

ОСОБА_1 будучи звільнена з посади начальника управління Жмеринської міської ради, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог п. 2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», до 01.04.2018 не подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після припинення діяльності за 2017 рік, в чому вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 з протоколом не погодилась, вказала, що подала декларацію 31.04.2018, однак та не була оприлюднена на офіційному сайті в реєстрі декларацій з причин, які не залежали від її волі. Тому вона таку декларацію подала повторно 10.04.2018. просила закрити провадження у справі.

Прокурор Чубик Я.О. в судовому засіданні висловив думку про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1, висловив думку про необхідність закриття провадження у справі.

Суд розглянувши адміністративні матеріали встановив.

11.01.2019 відносно» ОСОБА_1 оперуповноваженим міжрайонного відділу № 3 Управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2 було складено протокол №10 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, за яке передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у звязку з несвоєчасно поданою без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після припинення діяльності за 2017 рік.

Для складання вищевказаного протоколу слугувало повідомлення першого заступника міського голови ОСОБА_3, адресоване Голові Національного агентства з питань запобігання корупції, датоване 17.04.2018 (а.с.9).

Відповідно до рапорту про виявлення адміністративного правопорушення повязаного з корупцією від 11.01.2019 року о/у МВ №3 УЗЕ у Вінницькій області ДЗЕ Національної поліції України ОСОБА_2, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП (а.с.8).

Суд звертає увагу, що у наданих суду адміністративних матеріалах супровідний лист про направлення документів від НАЗК, після проведення перевірки, до Управління захисту економіки у Вінницькій області - відсутні.

Як вбачається з послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 за період з 01.01.2018-16.10.2018, 31.03.2018 міститься запис «Натиснуто кнопку подати документи», аналогічний запис 10.04.2018 (а.с.10,11).

Розглянувши адміністративні матеріали суд приходить таких висновків.

Пунктом 1 Розділу 1 Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2017 р за № 201/30069 встановлено, що цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування , відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з пунктами 2 - 5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Як вбачається з досліджених адміністративних матеріалів НАЗК про факт невчасного подання декларації ОСОБА_1 письмово Управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції - не повідомляла.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно із абзацом 2 ч. 2 ст. ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як встановлено в судовому засіданні так і підтверджено матеріалами справи, декларація за 2017 рік ОСОБА_1 подавалася вчасно 31.03.2018 року, проте від причин, що не залежали від її волі не направлена до Єдиного реєстру декларацій, тому 10.04.2018 була подана повторно.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу корупційного правопорушення, слід врахувати, крім іншого, наявність суб'єктивної сторони, тобто психічного ставлення особи (субєкта правопорушення) до своїх дій і їх наслідків. Виходячи з поняття корупційного правопорушення (корупційного правопорушення, як діяння, що містить ознаки корупції, так і інших правопорушень, повязаних з корупцією), визначених в ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», субєктивна сторона такого правопорушення завжди характеризується умисною формою вини. Винна особа усвідомлює суспільну небезпеку і протиправність свого діяння (у формі дії чи бездіяльності) і бажає його здійснити. Також, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов'язкові ознаки корупційного правопорушення звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Враховуючи наведене та приписи частиною 2 ст. 45 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов'язана задекларувати свої доходи та майновий стан, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети (приховати доходи одержані незаконним шляхом чи інше), або ж подає таку декларацію невчасно без поважних причин (ч. 1 ст. 172-6 КУпАП).

Однак, як в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано в яких саме умисних діях та з якою саме метою ОСОБА_1 несвоєчасно подала декларацію після припинення діяльності.

Матеріали справи не містять жодних даних, які б вказували на те, що ОСОБА_1 повторно надіславши декларацію 10.04.2018, яка на відміну від 31.03.2018 була успішно подана мала умисел на порушення встановлених Законом України «Про запобігання корупції» вимог для осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування чи переслідував будь-який корисливий чи особистий інтерес. Натомість, в цих же матеріалах міститься докази послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 щодо подання нею 31.03.2018 декларації, натиснула кнопку «Подати документ» (а.с.10), за цих умов причини не завантаження на сайт НАЗК декларації не залежали від її волі.

Посадова особа, яка складала протокол про правопорушення, повязане з корупцією, не звернула уваги на відсутність субєктивної сторони такого правопорушення, що свідчить про відсутність складу правопорушення, пов'язаного з корупцією, і прийшла до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП. Адже, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, додані до протоколу матеріали не містять доказів про проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1, а також повідомлення НАЗК про результати такої перевірки Управлінню захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, що викликає обґрунтовані сумніви суду у добросовісності та компетентності посадової особи, яка складала цей протокол.

Суд, ретельно дослідивши матеріали адміністративної справи, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, відповідно до вимог частини 3 ст.62 Конституції України, де визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що є реабілітуючою обставиною.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративноі відповідальності до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: А.М. Заярний