КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/300/2019 Суддя 1 інстанції - Лисенко В.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 05.11.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 05.11.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на корись держави судовий збір у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Постановою судді встановлено, що 22 жовтня 2018 року о 23 год. 30 хв. на 19-му км траси М-06 в напрямку м. Житомира, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом автомобілем ЗАЗ Daewoo Sensд.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння: зіниці очей не реагують на світло, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на встановлення стану сп'яніння водій відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 В діях ОСОБА_2 вбачається порушення п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_2.подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018 р. та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

За доводами апелянта постанова Святошинського районного суду міста Києва винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд не надав належної оцінки фактичним обставинам справи, не сприявоб'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що в процесі розгляду даної справи суд першої інстанції не взяв до уваги те, що стаття 130 КУпАП передбачає притягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_2 вказує на те, що предметом доказування у даній справі повинен бути зокрема факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або його відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

На переконання апелянта, матеріали справи не містять жодногоналежного та допустимого доказу наявності у його діях складу правопорушенняпередбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

ОСОБА_2 стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення серія ОБ № 200143 від 22 жовтня 2018 року не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема статті 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395), Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (затвердженої наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 16.02.2015 № 3/02-15).

Апелянт вказує на те, що протокол не містить відомостей про його дії щодо ухилення від проходження огляду, що є порушенням пункту 6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпеченнябезпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395).

Також ОСОБА_2 зазначає, що протокол містить відмітку про нібито роз'яснення йому його прав та обов'язків передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, чого фактично і не відбулось, оскільки працівники поліції, склали протокол у його відсутність, і користуючись тим, що він перебував у стані сильного хвилювання через поганий стан здоров'я свого товариша, фактично змусили його оформити відмову від проходження відповідного медичного огляду;

Крім цього вказує на те, що підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності є частина 1 статті 130 КУпАП, проте в копії,яку йому надали працівники поліції після того як він підписав протокол частина статті 130 КУпАП взагалі не зазначена, тобто, на думку апелянта, протокол був фактично дописаний вже після його складання, у його відсутність, що є порушенням вимог пункту 2.2. Розділу 2 Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (затвердженої наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 16.02.2015 № 3/02-15), де внормовано, що протокол проадміністративне правопорушення складається українською мовою та не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, щодо якої він складений.

ОСОБА_2 стверджує, щосуд першої інстанції жодним чином не перевірив чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, не надав належної оцінки його доводам та не перевірив їх належними доказами, тобто фактично знехтував важливими джерелами доказування.

Будучи належним чином повідомлений про день та час апеляційного розгляду ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надіславши суду клопотання про розгляд справи про адміністративне правопорушення без його участі. Відтак, неявка ОСОБА_2 за наявності клопотання, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не є перешкодою для проведення апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_2 - адвоката Косьміна Д.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_2 вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Зокрема, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об'єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_2 дотримано не було.

Винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія БД № 200143 від 22 жовтня 2018 року, згідно з яким 22 жовтня 2018 року о 23 год. 30 хв. на 19-му км траси М-06 в напрямку м. Житомира, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом автомобілем ЗАЗ Daewoo Sens д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння: зіниці очей не реагують на світло, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на встановлення стану сп'яніння водій відмовився в присутності двох свідків(а.с. 1);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які складені на виконання вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941, та в яких свідки підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_2 22 жовтня 2018 рокуна 19-му км траси М-06 в напрямку м. Житомиравід проходження огляду на стан сп'яніння (а.с. 2).

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 складений та підписаний уповноваженою на те особою, яка його склала - інспектором 2 роти 1 батальйону УПП в м. Києві Марковим Б.Ю. у присутності ОСОБА_2, якому були роз'яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що останній поставив підпис, при цьому, зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_2 в протоколі не вказав. Крім того, в протоколі повно та правильно викладено суть правопорушення; виходячи з характеру вчинених дій, указані ознаки алкогольного сп'яніння водія ОСОБА_2 та його дії щодо ухилення від огляду; є вказівка на порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП;

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп'яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння очей, обличчя, виявлені працівниками поліції 22.10.2018 року у ОСОБА_2 в розумінні п.п.1, 3 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення працівником поліції огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Проте, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об'єктивно узгоджуються між собою.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано послався в постанові на протокол про адміністративне правопорушення та на пояснення свідків, як на доказ вини ОСОБА_2, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому слід погодитися з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що в другому екземплярі протоколу про адміністративне правопорушення не зазначено частину статті 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, разом з тим, зміст протоколу, а саме, суть правопорушення в обох примірниках протоколів є ідентичною, чітко відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи те, що протокол є лише одним з доказів, така невідповідність другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення першому примірнику не була підставою для повернення справи на доопрацювання до управління патрульної поліції та не є підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23,33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 05.11.2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал