ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/15/18 Номер провадження 33/814/19/19Головуючий у 1-й інстанції ЯчалоЮ.І. Доповідач ап. інст. Гонтар А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1

з секретарем судового засідання - Гринь А.В.

за участі:

апелянта - ОСОБА_2

прокурора - Лисенко Н.М.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1,

на постанову судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 12.02.2018 року

в с т а н о в и л а :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 850 грн. на користь держави.

Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2, визнаний винуватим у тому, що обіймаючи посаду начальника ДВС Великобагачанського районного відділу Головного територіального управління юстиції у Полтавській області із 29 квітня 2016 року по 17 листопада 2017 року включно, будучи відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" - державним службовцем, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави. А саме, будучи звільненим з посади 17 листопада 2017 року, подав відповідну декларацію до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, лише 22 листопада 2017 року о 21 годині 15 хвилин, що на 4 дні пізніше, ніж встановлено законодавством, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

При цьому вказує, що в чинному законодавстві, зокрема в ЗУ « Про запобігання корупції» відсутній чітко визначений термін подання особою декларації в разі припинення діяльності, що унеможливлює безумовну констатацію судом несвоєчасності такого подання. Вважає, що в його діях відсутня об'єктивна сторона складу правопорушення, оскільки причини пропуску строку подання декларації при звільненні у нього поважні. Так, він звільнявся раптово, а тому не мав часу щоб зібрати відомості, необхідні для внесення до декларації, зокрема отримати довідку про доходи за рік. Також у нього виникли проблеми із отриманням нового електронного ключа в системі "Приват24", який він отримав лише 21.11.2017 року, а вже наступного дня - 22.11.2017 року подав декларацію. Зазначає, що його було звільнено дуже швидко, протягом 1 дня з моменту подання заяви про звільнення від 16.11.2017 року. Вказує, що в його діях не було умислу на вчиненні інкримінованого правопорушення. Вважає,що його діяння є малозначним.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 не вбачаю підстав для її задоволення виходячи з такого.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції» дія цього Закону поширюється на осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, на державних службовців.

Згідно частини другої ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП, передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Зі змісту апеляційної скарги та пояснень учасників апеляційного перегляду вбачається, що встановлені судом першої інстанції обставини щодо належності ОСОБА_2 до суб'єктів декларування на підставі ЗУ «Про запобігання корупції» та дата подачі ним відповідної декларації не оспорюються, а тому під час апеляційного перегляду судового рішення ці обставини не перевіряються.

Доводи апелянта про те, що з об'єктивних причин він не міг вчасно подати Декларацію перед припиненням діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави є аналогічними тим, що перевірялися під час розгляду справи судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Не знайшли вони свого підтвердження й під час апеляційного перегляду постанови.

Так, згідно наказу в.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 16 листопада 2017 року №1175/5-3 "Про звільнення ОСОБА_2", зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 звільнено 17 листопада 2017 року з посади начальника Великобагачанського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за власним бажанням, з припиненням державної служби (а.с. 28). На посаді начальника Великобагачанського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебував з 29.04.2016 року (а.с. 27), дана посада віднесена до 6 рангу державної служби, категорія "Б" (а.с. 23), являючись відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", примітки до статті 172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції". Присягу державного службовця ОСОБА_2 склав 01 лютого 2006 року (а.с. 22).

В попередженні про встановленні законодавством України обмеження, пов'язані з прийняттям на державну службу та її проходженням зазначено, що ОСОБА_2 з обмеженнями встановленими Законом України "Про державну службу" та Законом України "Про запобігання корупції" був ознайомлений 27 квітня 2015 року під особистий розпис (а.с. 17).

Згідно табелю обліку використання робочого часу за листопад 2017 - останній робочий день ОСОБА_2 17 листопада 2017 року (а.с. 12).

Проте, декларацію перед звільненням він подав 22.11.2017 року (а.с.54).

З огляду на те, що обов'язок подання відповідної декларації лежить саме на особі, яка припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування - не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що вилучення у нього електронно-цифрового підпису начальника відділу 17 листопада 2017 року не дозволили йому вчасно подати відповідну декларацію.

Відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" від 22 травня 2003 року №852-IV, будь-яка фізична особа має право отримати послуги електронного цифрового підпису, тобто замовити електронно-цифровий підпис в Центрі сертифікації ключів, а зважаючи, що ОСОБА_2 сам подав заяву про звільнення за посади з власним бажанням, то відповідно жодних перешкод для отримання завчасно електронного цифрового підпису для власного користування не мав.

Таким чином, під час апеляційного перегляду встановлено, що тривалий час перебуваючи на державній службі, будучи обізнаним про вимоги ЗУ «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 усвідомлював необхідність подачі Декларації перед припиненням повноважень державного службовця, на день звільнення він мав ключ з цифровим підписом й не мав перешкод технічного характеру для своєчасної подачі Декларації.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи та дійшов правильного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

На підставі досліджених судом належних та допустимих доказів, що маються в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.172-6 КУпАП, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

З урахуванням особи ОСОБА_2 суддя місцевого суду наклав на останнього адміністративне стягнення у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Враховуючи, що судом першої інстанції повно з'ясовані визначені ст.280 КУпАП обставини справи, які мають істотне значення для правильного її вирішення - посилання апелянта на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними. До того ж під час апеляційного перегляду, було досліджено всі обставини, які могли вплинути на законність та об'єктивність судового рішення.

З огляду на вище викладене, а також на те, що під час апеляційного перегляду не виявлено істотних порушень закону під час розгляду справи в суді першої інстанції - відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови судді.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя апеляційного суду

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 12.02.2018 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: А.А.ГОНТАР