Справа № 264/3450/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2019 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Іванченко Алла Миколаївна, розглянувши в м. Маріуполі матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не працює, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 176413 від 23.05.2019 року, ОСОБА_1 о. 22 травня 2019 року о 23-20 годині біля будинку № 36 по вул. Профспілкова в м. Маріуполі Донецької області керував транспортним засобом ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився з використанням технічного засобу «Drager Alcotest» ARBL-0932 тест, від проходження огляду на стан сп`яніння в міському наркологічному диспансері м. Маріуполя відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР України.

Правопорушник у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення ОСОБА_1 о. було вчинено 23.05.2019 року, а матеріали на адресу суду надійшли 28.05.2019 року, та за вказаним адміністративним матеріалом призначались наступні дати розгляду.

10.06.2019 року, за якою останній був повідомлений у протоколі про адміністративне правопорушення, проте у судове засідання не з`явився, та розгляд було відкладено для виклику правопорушника на 02.07.2019 року, та вступу у якості захисника адвоката Бадалова А.З.о.

Судове засідання призначене на 02.07.2019 року було відкладено на 08.08.2019 року, у зв`язку перебуванням судді на лікарняному.

08.08.2019 року ОСОБА_1 о. надав суду клопотання про перенесення розгляду справи, у зв`язку з хворобою його адвоката Бадалова А.З.-о. та справу було відкладено на 16.08.2019 року. Крім того, в цей же день ОСОБА_1 о ОСОБА_2 за його заявою було підписано на отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення. Доказів перебування адвоката на лікарняному суду не надано.

Судове засідання, призначене на 16.08.2019 року було відкладено на 20.08.2019 року з підстав неявки правопорушника та його захисника.

Телефонограмою від 19.08.2019 року ОСОБА_1 . та його адвокат Бадалов А.З.-о. були повідомлені про дві дати судових засідань призначені на 20.08.2019 року на 09-10 годину та на 22.08.2019 року на 08-30 годину.

20 серпня 2019 року судове засідання, теж було відкладено, у зв`язку з неявкою, як ОСОБА_1 о., так і його захисника адвоката Бадалова А.З.-о., які повідомлені були належним чином телефонограмою.

У судове засідання призначене на 22.08.2019 року ОСОБА_1 о. та його захисник - адвокат Бадалова А.З.-о. не з`явились, хоча судом було вжиті заходи до їх явки. Станом на 22.08.2019 року адвокат Бадалов А.З.о. документів на підтвердження хвороби не надав, що суд розцінює, як зловживанням своїми правами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і спів ставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

За таких підстав, з урахуванням того, що ОСОБА_1 о ОСОБА_2 та його захиснику адвокату Бадлову А.З.-о. було відомо про кожну дату судового засідання, однак вони для участі у судовому засіданні до суду не з`явились, суд прийшов до висновку про те, що їх поведінка свідчить про бажання перешкодити своєчасному розгляду справи по суті та зловживання своїми правами.

Статтями 251, 280 КУпАП визначені фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до загальних положень ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 2.9 а ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Факт керуванням ОСОБА_1 о ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння підтверджується результатами тесту «Drager Alkotest 6810» № ARBL-0932, тест № 1369 від 23.05.2019 року з позитивним результатом 2,24 %о, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів, згідно яких проба на стан сп`яніння позитивна 2,24 %о, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в присутності яких проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою засобу «Драгер», поясненнями самого порушника, в яких він підтвердив факт вживання алкогольних напоїв перед керуванням транспортним засобом,рапортом інспектора роти №1 батальйону УПП в Донецькій області ДПП Васильківа А.С. та ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , постановою про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1170102 від 22.05.2019 року про притягнення ОСОБА_1 за порушення ПДР України за ч. 1 ст.126 КУпАП та накладання штрафу в розмірі 425,00 грн., яка стала підставою законної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 о., а також доданим до матеріалів справи відеозаписом обставин викладених в протоколі.

За таких обставин, на підставі викладеного, суд відповідно до положень ст. ст. 251, 252 КУпАП, вважає, що у діях ОСОБА_1 . наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, а його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю доведена.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке відноситься до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників; особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке відноситься до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників; особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Ураховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 . підлягає до стягнення судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 130, 247, 284 КУпАП,

Керуючись ст. ст. 40-1, 130, 283 КУпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 384,20 грн.

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя: А. М. Іванченко