311/2350/19
3/311/483/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.08.2019 м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Нікандрова С.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Штенгелова О.В, розглянувши адміністративний матеріал (протокол серії БД №021481 від 19 травня 2019 р.), який надійшов з Дніпрорудненського відділення поліції Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізична особа - підприємець, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Василівського районного суду Запорізької області з Запорізького районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №021481 від 19 травня 2019 р., 19 травня 2019 року о 07 годині 15 хвилин по вулиці Нижня, 50В в м.Дніпрорудне Василівського району ОСОБА_1 керував автомобілем «Опель Омега», державний номер АР НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, почервоніння очей, млява мова), від проходження тесту на алкоголь на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та від проходження медичного огляду відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вищезазначеного правопорушення не визнав, суду пояснив, що 19 травня 2019 року в зазначений в протоколі час він керував автомобілем «Опель Омега», державний номер НОМЕР_2 , по вул. Нижня в м.Дніпрорудне Василівського району, де зупинився на вимогу працівників поліції. Після зупинки його транспортного засобу він на виконання п.2.14. «в» ПДР України вимагав у поліцейського назвати причину зупинки автомобіля, проте поліцейський, не повідомивши про причину зупинки, почав вимагати від пройти медичний огляд на стан сп`яніння, при відсутності у нього будь-яких ознак алкогольного чи іншого сп`яніння. В його присутності протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не складався, копія відповідного протоколу для ознайомлення не надавалася, відсторонення від керування автомобілем відносно нього не застосовувалося. Після бесіди з працівниками поліції, через деякий час йому дозволили поїхати на автомобілі з місця зупинки.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Штенгелов О.В. просив закрити провадження по справі про

адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, поліцейський СРПП Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області Пурик С.В. суду пояснив, що він 19 травня 2019 року заступив в наряд СРПП разом з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на службовому автомобілі, по вул. Нижня в м.Дніпрорудне Василівського району. Разом з ними знаходився керівник СРПП Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області Семенов Н.С., який зупинив автомобіль «Опель Омега», державний номер НОМЕР_2 , розмовляв з водієм, а потім наказав йому скласти відносно водія автомобіля протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Будь-яких видимих ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не бачив. Причину зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 назвати не може, оскільки він його не зупиняв. Будь-яких інших протоколів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не складалося. В процесі складання ним протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 поїхав, тому протокол був складений без його участі і йому не вручався.

Відповідно ст.208 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та відповідно до вимог ст.279 КУпАП дослідити докази.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану

алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.14. «в» ПДР України водій має право: знати причину зупинки, перевірки та огляду транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також її прізвище і посаду.

Підстави зупинення транспортного засобу передбачені ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», зокрема згідно п.1 ч.1 ст.35 цього Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно ч.3 ст.35 вказаного Закону, поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

За запитом суду Дніпрорудненським ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області надана довідка з бази Армор, з якої вбачається наявність даних про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.121-5 КУпАп (порушення правил користування ременем безпеки) і накладення штрафу в розмірі 51 грн., проте, належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху, зокрема копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, в матеріалах справи немає.

Оскільки не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, або інші підстави зупинки транспортного засобу, передбачені ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», суд дійшов висновку про неправомірність вимоги поліцейського до ОСОБА_4 про проходження ним огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. З огляду на неправомірність вимоги працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 березня 2019 року (справа №686/11314/17).

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), на переконання суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, то ж, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції

обвинувача.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено двох свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 і долучені до справи їх письмові пояснення, викладені на окремих аркушах.

Для перевірки достовірності пояснень свідків, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, судом вживалися заходи для виклику їх в судове засідання. Проте вказані свідки не з`явилися, більш того, за адресами, зазначеними в протоколі і письмових поясненнях не проживають.

Виходячи із судової практики Європейського суду з прав людини (рішення від 25.04.2013 року у справі «Еркапіч проти Хорватії» з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р., згідно якої «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції». Таким чином, безпосередні показання свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в суді мають більше значення (пріоритет) для встановлення винуватості, ніж письмові пояснення свідків, ще й викладені власноруч поліцейським.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В матеріалах справи взагалі відсутні конкретні дані про тимчасове затримання транспортного засобу і про відсторонення водія від керування транспортним засобом та які б свідчили про наявність у інспектора правових підстав вважати, що водій перебуває в стані сп`яніння та складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, хоча виконання вимог ст.266 КУпАП це не право інспектора, а обов`язок.

Зазначені обставини додатково свідчать про те, що правових підстав вважати, що водій ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння у працівників поліції не було.

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході розгляду усі наявні в справі докази, суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було, не встановлено фактичних даних на спростування доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративні правопорушення.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення, суд прийшов до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які фактичні дані, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому враховуючи те, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративну справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід провадженням закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.130, п.1 ст.247, ст.ст. 251, 179, 283-285, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова