ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/4590/18 Номер провадження 33/814/170/19Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О. В. Доповідач ап. інст. Захожай О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Захожай О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою порушника ОСОБА_2 на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 03 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1,працюючий на СТО,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого.1 ст.130 КпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що він 30 вересня 2018 року о 00 год. 05 хв. в м. Кременчук на вул. Халаменюка №6, керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі ч.1 ст. 247 КпАП. При цьому зазначає, що він не керував автомобілем, а просто знаходився в салоні автомобіля, а тому підстав для проходження огляду на стан сп'яніння не було. Доказів керування ним транспортним засобом немає, оскільки з відеозапису працівників патрульної служби не вбачається, що він керував транспортним засобом. Проходити огляд на стан сп'яніння він погодився, тому що працівники патрульної поліції забороняли йому перебувати в автомобілі, огляд проводився у відсутності свідків. Крім того зазначає, що він не був присутній при складані протоколу відносно нього та копія йому не вручалась.

Перевіривши матеріали справи, переглянувши відеозапис події, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Згідно зі ст. 245 КпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.251 КпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Відповідно до ст. 280 КпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП ґрунтується на сукупності досліджених судом доказів, достовірність яких сумнівів не викликає та яким суд надав належну оцінку.

Зокрема, такі висновки ґрунтуються на даних які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серія БД №340862 від 30 вересня 2018, поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у присутності яких ОСОБА_2 пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, не отримував копію протоколу, спростовуються відеозаписом адміністративного правопорушення, з якого вбачається, що транспортний засіб, за кермом якого перебував ОСОБА_2 був зупинений працівниками патрульної поліції за порушення правил дорожнього руху (рух в нічну пору доби без увімкнення світлових пристроїв). При цьому, ОСОБА_2, перебуваючи за кермом транспортного засобу, не заперечував що керував автомобілем та вмикав його двигун.

Крім того, з відеозапису вбачається, що факт керуванням автомобілем не заперечувався ОСОБА_2 також під час проходження медичного огляду на місці зупинки та складанні протоколу відносно нього. Копію протоколу відносно себе, всупереч доводів апеляційної скарги, апелянт отримав.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснив, що відповідальність за ст.130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Враховуючи викладене, з огляду на дотримання приписів закону під час огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння та суддею під час розгляду справи, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість порушника у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КпАП.

Стягнення накладене у відповідності зі ст.33, ст.36 КпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КпАП України.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 03 грудня 2018 року відносно нього - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Захожай О.І.