Провадження 3/263/102/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Соловйов О.Л., при секретарі Лопатнюк К.О., за участі прокурора Олейніченко С.М., захисника Штифорук О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника відділу гігієни праці Управління з питань праці Головного управління держпраці у Донецькій області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1

за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

23.11.2018 за вх. №42129 до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області для розгляду надійшов протокол №816 від 21.11.2018 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Згідно з даним протоколом, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника відділу гігієни праці з питань праці Головного управління держпраці у Донецькій області, являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, згідно з п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, в порушення вимог ч.1 ст.45 даного Закону, пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) №2 від 10.06.2016 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», несвоєчасно, без поважних причини подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке, передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини в інкримінованому правопорушенні не визнав, суду показав, що був обізнаний про необхідність дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції» шляхом своєчасного подання щорічної декларації. Усвідомлюючи відповідальність, сподівався подати декларацію наприкінці відведеного терміну, тобто в останні дні березня 2018 року. Отримавши в бухгалтерії установи відомості про доходи необхідні для заповнення е-декларації, з`ясував, що ноутбук, в якому знаходився ключ до особистого електронного кабінету, перебуває у неробочому стані. Звернувшись до сервісного центру, доступ до ключа, та як наслідок можливість заповнення та подання декларації отримав, лише 04.04.2018. Запевняє, що не мав наміру приховування своїх доходів, оскільки окрім офіційно отриманої заробітної платні, інші види доходів відсутні. Порушення терміну подання декларації, обґрунтовує наявністю об`єктивних перешкод пов`язаних з відсутністю доступу до електронного ключа, який зберігався на ноутбуку. Вважає, що незначний термін порушення визначеного законодавством строку, наявність об`єктивних перешкод, створює передумови за яких неможливо стверджувати про вчинення корупційного діяння.

Захисник Штифорук О.В. зазначила, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, через відсутність вини, оскільки будь-який умисел на вчинення правопорушення недоведений. Діяння, передбачені ст.172-6КУпАП є діяння з формальним складом, які можуть бути вчиненні тільки умисно. Посилаючись на п.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-943/0/4-17 від 22.05.17 зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Офіційне подання щорічної декларації з достовірними відомостями навіть з пропуском терміну, виключає можливість стверджувати про наявність умислу на приховування вказаних даних.

Крім того, захист звернув увагу суду на чисельні порушення та невідповідності припущені при складанні матеріалу про адміністративне правопорушення. Так, в жодному документі за матеріалом відсутнє правильне визначення посади ОСОБА_1 , що з огляду на необхідність визначення суб`єктного складу правопорушення є неприпустимим. Зміст протоколу, окрім відсутності визначення умислу правопорушника, не витримує жодної критики, оскільки не розкрита об`єктивна сторона правопорушення, а саме: не зазначено у зв`язку з чим ОСОБА_1 пропущено строк подачі декларації; внаслідок чого, зроблено висновок про відсутність поважних причин; не зазначена форми вини останнього.

З огляду на викладене, захисник ОСОБА_1 - адвокат Штифорук О.В., клопотала про закриття провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення (саме правопорушення, пов`язаного із корупцією), передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні, прокурор прокуратури Донецької області Олейніченко С.М., підтримав доводи за протоколом, зазначивши, що вимогами Закону чітко визначний кінцевий термін подання декларації, порушення якого автоматично тягне передбачену відповідальність. З огляду на приведені ОСОБА_1 , підстави порушення строку, вважав їх необ`єктивними та надуманими, просив суд притягнути останнього до адміністративної відповідальності, за вчинення корупційного діяння, обмежившись стягненням у мінімальних межах санкції, передбаченої ч. 1 ст.172-6 КУпАП.

Заслухавши позицію сторін, дослідивши матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, суд встановив такі обставини.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру декларацій ОСОБА_1 лише 04.04.2018 о 22:13, подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну декларацію про доходи отримані протягом 2017 року.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадянина, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, що визначено ст. 10 КУпАП.

Згідно зі ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції » під корупційним правопорушенням розуміється діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та /або цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п.9 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції» правопорушення пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну чи цивільно-правову відповідальність.

Кодекс України про адміністративне правопорушення визначає, що адміністративне правопорушення по своїм суб`єктивним властивостям - діяння чи бездіяльність, вчинені з певною ціллю і з певних мотивів. Ці органічно зв`язані між собою, взаємозалежні форми психічної активності створюють зміст суб`єктивної сторони правопорушення. Вина це є психічне ставлення особи в формі умислу або необережності до своїх дій і їх наслідкам. Вина - це обов`язкова умова адміністративної відповідальності.

Умисел - це відношення пізнавальної можливості і волі суб`єкта до вчиненого ним діяння. Його обов`язкові елементи, це повне усвідомлення протиправності скоєного діяння в його юридичних і соціально-побутових особливостях, передбачення антигромадських результатів свого діяння (бездіяльності), бажання або усвідомлене допущення настання вказаних наслідків. Відсутність умислу і необережності засвідчують про випадок - такому збігу життєвих обставин, при яких особа не усвідомлювала і не могла усвідомлювати властивостей вчиненого або не передбачала і не могла передбачати наслідків вчиненого діяння. Випадок і вина - це категорії взаємовиключні, а тому вчинення діяння або бездіяльності випадково не є умовою адміністративної відповідальності.

Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, характеризував ВССУ в своєму листі від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17 наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу під яким ст.10 КУпАП розуміє вчинення адміністративного правопорушення, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного, корупційного правопорушення, правопорушення пов`язаного з корупцією, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із визначення поняття, викладеного в ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень ст.1 цього Закону, сутність правопорушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана щорічно декларувати свої доходи, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З пояснень ОСОБА_1 , які підтверджені належними та допустимими доказами вбачається, що останній не мав на меті скрити інформацію або уникнути декларування, адже все ж таки з власної ініціативи вніс такі відомості у встановлений законом спосіб, що знайшло своє відображення у щорічній декларації за 2017 рік від 04.04.2018.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.172-6 КУпАП необхідно встановити той факт, що ОСОБА_1 усвідомлював суспільну небезпечність неподання щорічної декларації, передбачав неможливість здійснення фінансового контролю з боку держави та бажав настання таких наслідків, або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

Проте, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не містять жодних даних про форму вини останнього, про наявність прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та не містять жодних доказів на підтвердження такого умислу. Натомість, з пояснень особи та клопотань, поданих ним під час судового розгляду, чітко вбачається, що вина в його діях відсутня.

Враховуючи усі обставини, викладені вище, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона (вина у формі умислу) адміністративного правопорушення та негативні наслідки таких дій, а отже, і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, також відсутній.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Крім того, на думку суду відсутність повноважень ДЗЕ НП на здійснення перевірки декларацій, є неприпустимим перевищенням владних повноважень, правовим наслідком якого є визнання доказів по справі неприпустимими, а наслідки перевірки, незаконними.

З матеріалів провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась виключно оперуповноваженим МРВ№1 УЗЕ в Донецькій області ДЗЕ Національної поліції України ОСОБА_2 Т ОСОБА_3 , який відбирав пояснення, робив запити, збирав докази, складав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1 , повідомлення НАЗК про результати такої перевірки УЗЕ в Донецькій області та таке інше.

Слід зазначити, що згідно Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 09.11.2015 № 83 покладення на Департамент обов`язків, що не належать або виходять за межі його компетенції, не допускається.

Відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон).

Згідно п.2 - п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб`єкта декларування та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Управління захисту економіки в Донецькій області, не відноситься до суб`єктів, які наділені правом перевірки декларацій суб`єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці УЗЕ НП України, відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб`єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

В той же час, усі обов`язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

На підставі викладеного, слід зробити висновок, що досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави для визнання недопустимими всіх доказів по справі.

На підставі викладеного, керуючись 247, 280, 287, 288 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, закрити за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. Соловйов