Справа № 206/4948/19
Провадження № 3/206/1733/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Грицаюк Н.М., при секретареві Норі І.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

25.08.2019 року о 23:20 год. у м. Дніпро по вул. Сержавнта Литвищенка, 69, водій ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах з порожнини рота, порушена координація рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Також ОСОБА_1 25.08.2019 року о 23:20 год. керуючи т/з ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Сержанта Литвищенка, 69, у м. Дніпро, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Водій ОСОБА_1 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 в судовому засіданні провину визнав в повному обсязі та пояснив, що дійсно випив пляшку пива та поїхав забрати друга з роботи, однак не впорався з керуванням т/з, внаслідок чого сталося ДТП. Просив суворо його не карати та не позбавляти його права керування транспортним засобом, оскільки він працює водієм.

З п. 2.5 ПДР України вбачається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ОБ № 152042 та серії ОБ № 152043 від 26.08.2019 року, рапортами, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , схемою місця ДТП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Відтак, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає їх допустимими і достовірними, та приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вищевказаних вимог ПДР та у відповідному вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП (порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна), та ч.1 ст.130 КУпАП (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції).

Таким чином ОСОБА_1 є винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП.

За вимогами ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При визначенні виду і розміру стягнення враховується характер та обставини скоєного правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його вини та інші обставини.

З урахуванням викладеного, оскільки строки накладення адміністративного стягнення на час судового розгляду не сплили, особа визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає за необхідне накласти остаточне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Відтак, за правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, суд вважає за необхідне накласти стягнення у виді штрафу, за порушення положень ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим остаточне стягнення накладається на особу у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, підстав для звільнення від відповідальності суд не вбачає. При цьому суд вважає, що саме такий вид стягнення є необхідним і достатнім для виправлення правопорушника і попередження вчинення ним нових адміністративних порушень.

Крім того ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст.ст. 36, 124, 130, 283-285 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 384,20 гривень.

Штраф має бути сплачений порушником в установу банку України не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений вище строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, яка стягує з правопорушника: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.М. Грицаюк