Справа № 347/2153/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2019 м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

секретаря Терлюжак Н.П.,

з участю прокурора Мацьків Л.М.

адвоката ОСОБА_2,

особи стосовно якої слухається справа: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли від управління захисту економіки в Івано-Франківській області Національної поліції України Департаменту захисту економіки про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя с-ща Яблунів вул. 50-ти річчя УПА , № 31, Косівського району, Івано-Франківської області, працюючого директором Івано-Франківського обласного центру зайнятості, депутата Яблунівської селищної ради об»єднаної територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області , одруженого, українця, гр. України, -

- за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 220 від 24.10.2018 року, ОСОБА_3 будучи депутатом Яблунівської селищної ради обєднаної територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області, суб'єктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, у відповідності до підпункту «б» п.1 ч.І ст. 3 Закону, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону, несвоєчасно без поважних причин, а саме не в строк до 01.04.2018, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, а фактично подав дану декларацію 23.10.2018 о 23:31, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

ОСОБА_3 свою провину у вчиненому правопорушенні не визнав та суду пояснив, що жодного умислу у несвоєчасності подання такої декларації не мав, подав її із запізненням через поважні на те причини, а саме поскільки він не являється державним службовцем і раніше та по своєму статусу ніколи не подавав електронних декларацій, то в нього не було взагалі навиків користування електронними ключами. Стверджує, що він в кінці березня 2018 року заповнив письмовий бланк наданої йому раніше в Яблунівській селищній Раді декларації, яку підписав та відправив звичайним поштовим конвертом на адресу НАЗК. Пізніше йому стало відомо , що вказана деклаларія повинна подаватись виключно із допомогою електронного ключа, після чого він зайшовши на сайт НАЗК , перевіривши відомості про подачу ним декрарацій встановивши про її відсутніність після чого зробив повторну спробу подачі декларації за допомогою вже електронного ключа.

Жодного умислу на невнесення електронної декларації в нього не було, такі дії були вчинені виключно через некомпетентність. А тому вважає, що всі вищенаведені обставини свідчать про вчинення ним вказаного правопорушення без умислу, та просить провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Прокурор вважає, що ОСОБА_3 слід притягнути до відповідальності та накласти стягнення у відповідності до санкції ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Вислухавши думку прокурора, пояснення ОСОБА_3, а також адвоката, що представляє його інтереси ОСОБА_2 та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд не вбачає в діях ОСОБА_3 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП з наступних підстав:

Згідно вимог ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушенням, повязаним з корупцією визнається діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 24 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_3 було складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП (а.с.2-7), яким передбачено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як було встановлено судом, та підтверджено копією рішення Яблунівської селищної ради ОТГ Косівського району Івано-Франківської області від 07.12.2017 №1-1/2017 «Про підсумки виборів депутатів Яблунівської селищної ради обєднаної територіальної громади та Яблунівського селищного голови обєднаної територіальної громади визнання їх повноважень» з додатками (а.с.31, 32-39) ОСОБА_3 обраний депутатом Яблунівської селищної ради об»єднаної територіальної громади.

Згідно протоколу, ОСОБА_3 являючись суб»єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 та суб»єктом правопорушень, визначених ст. 172- 6 КУпАП, відповідно до примітки вказаної статті, у порушення вимог ч. 1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, а саме 23.10.2018 о 23.31 год. подав НАЗК електронну щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов»язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Проте факти викладені в протоколі про адмінправопорушення не підтверджені та спростовуються в ході розгляду справи по суті.

Відповідно до ст.129 Конституції України, розгляд і вирішення справ у судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведеності перед судом їх переконливості, при цьому в ст.62 Конституції України унормовано, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку, обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях, всі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь. В інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов»язані з корупцією» № 223-943/04/17 від 22.05.2017 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ також зазначив, що в разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов»язків осіб, національні органи зобов»язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід, тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

За змістом ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв»язку з адміністративним правопорушенням інакше яке на підставах і в порядку, встановлених законом; розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 року № 13 «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення пов»язані з корупцією»,в чинній редакції із змінами та доповненнями, у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 КпАП. При цьому особливу увагу необхідно звертати на з'ясування в кожній справі таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад корупційного правопорушення, передбаченого Законом; чи особа є винною в його вчиненні; чи належить вона до суб'єктів даного правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки,передбачені ст. 38 КпАП; чи немає інших обставин, що виключають провадження в справі. Суди мають також з'ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв'язку між діянням і виконанням останньою завдань і функцій держави, а у випадках, передбачених п."а" ч.1 ст.5 і пунктами "а", "б" ч.3 ст.5 Закону, - мети правопорушення.

Аналогічна вимога міститься в п. 7 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов»язані з корупцією» від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ч.1 ст.10 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ч.1 ст.11 КУпАП).

Таким чином КУпАП передбачає лише дві форми вини умисел або необережність.

Відповідальність за ч. 1 ст.172-6 КУпАП настає у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають у тому числі і в несвоєчасному поданні декларації особою, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов»язані подати декларацію, зокрема наявне формулювання «щорічно до 1 квітня».

ОСОБА_3Д, посилається на поважність причин пропуску строку визначеним законом, зокрема зазначає, що він не являється державним службовцем і раніше та по своєму статусу ніколи не подавав електронних декларацій, то в нього не було взагалі навиків користування електронними ключами. Стверджує, що він в кінці березня 2018 року заповнив письмовий бланк наданої йому раніше в Яблунівській селищній Раді декларації, яку підписав та відправив звичайним поштовим конвертом на адресу НАЗК. Пізніше йому стало відомо, що вказана деклаларія повинна подаватись виключно із допомогою електронного ключа, після чого він зайшовши на сайт НАЗК, перевіривши відомості про подачу ним декрарацій встановивши про її відсутніність після чого зробив повторну спробу подачі декларації за допомогою вже електронного ключа.

А тому суд вважає твердження ОСОБА_3 в судовому засіданні вірними та такими, що стверджують про поважність причин пропуску строку на подачу (щорічної) декларації, без наявного умислу на пропуск такого строку.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов'язок з'ясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст.10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст.11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічної думки і судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов»язані з корупцією» від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17, зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутні ознаки суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, оскільки у нього були відсутні мотиви вчинити порушення закону, він не бажав його порушити, поза його волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення останнього до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відношенням Яблунівської селищної ради Об»єднаної територіальної громади за № 357/02.2-17 від 18.10.2018 року (а.с.29) стверджено , що ОСОБА_3 являється депутатом Яблунівської селищної ради об»єднаної територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області , не є посадовою особою органу місцевого самоврядування і не є працівником виконавчого апарату Яблунівської селищної ради.

Таким чином відомості про повідомлення Яблунівською селищною радою депутата ОСОБА_3 про необхідність подачі декларації в матеріалах справи відсутні.

Із вищевказаної інформації Яблунівської селищної ради вбачається, що Селищна рада помилково ввела в оману ОСОБА_3 про його необхідність в подачі ним декларації за його основним місцем роботи, в той час як останній в силу своїх службових повноважень не входить в коло осіб, які повинні подавати щорічні декларації.

Крім того із даного протоколу вбачається, що працівником управління захисту економіки в Івано-Франківській області Національної поліції України Департаменту захисту економіки складено протокол з порушенням вимог КУпАП оскільки не вірно зазначено дату та місце вчинення правопорушення, що не відповідає фактичним та дійсним обставинам справи.

Відповідно до довідки характеристики Яблунівської селищної ради об»єднаної територіальної громади за № 356/02.2-17 від 18.10.2018 року (а.с.30) ОСОБА_3Д, за місцем проживання характеризується позитивно.

Долученими до матеріалів справи копіями декларацій свідчить про те, що ОСОБА_3 раніше не ухилявся від подачі таких декларацій, що свідчить про відсутність у нього умислу на ухилення від подачі декрарації.

Суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Разом із тим, наявність у ОСОБА_3 умислу на несвоєчасне подання декларації управління захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України під час проведення перевірки не з'ясовувалась.

Враховуючи відсутність доказів щодо наявності у ОСОБА_3 умислу на несвоєчасне подання декларації, що є підставою вважати про відсутність в діях ОСОБА_3 обєктивної та суб»єктивної сторін складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, що зумовлює закриття адміністративної справи про притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.172-6 КУпАП на підставі ч. 1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 172-6, 245, ст. ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП, ст.12 ЗУ «Про запобігання корупції», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрити, у зв»язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя М.І.Крилюк