КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, за участі:

особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 16.11.2018, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмір 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень, стягнуто судовий збір в сумі 352 гр. 40 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду особа, яка притягується до відповідальності ? ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій він просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Святошинського районного суду міста Києва від 16.11.2018 скасувати, провадження у справі відносно нього за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, визнати винним водія автомобіля &q?я ;Субару&q? &;, д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, звільнити його від сплати судового збору як інваліда ІІ групи, учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи категорії І.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 зазначає, що розміщення автомобілів на схемі ДТП, характер зафіксованих ушкоджень транспортних засобів, а також долучені фотознімки підтверджують те, що він виїхав з паркомісця і рухався до виїзду, під?їхавши до перехрестя рівнозначних доріг зупинився, в цей час перпендикулярно йому рухалось два автомобіля в протилежних один одному напрямках, пропустивши автомобіль справа, який був ближче до ОСОБА_1, останній почав виїздити на перехрестя та зупинився, як раптом автомобіль зліва на великій швидкості вдарив його автомобіль в передню ліву частину. Апелянт переконаний, що ОСОБА_2 не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції та порушив п.2.3. б), 12.1., 13.1. ПДР України. Вважає, що працівники поліції невірно оцінили дорожню обстановку, помилково визнавши пріоритет проїзду на перехресті доріг паркувального майданчику водія ОСОБА_2 Звертає увагу, що на нього протокол про порушення п.10.1. ПДР України не складався, матеріали справи не містять підтвердження, що зіткнення відбулось при його виїзді з другорядної дороги на головну чи з місця стоянки, на схемі не зображено всі дорожні знаки, засобів технічного регулювання дорожнього руху, а тому висновок, викладений в протоколі про те, що автомобіль &q?о ;Субару&q?ом; рухався головною дорогою, є недостовірним.

Також апелянт зазначає, що він запізнився в судове засідання на 15-20 хв., через те, що йому по дорозі до суду стало зле, натомість суд розглянув справу за його відсутності, не встановивши причину неявки останнього.

Окремо ОСОБА_1 посилається на те, що він підлягає звільненню від сплати судового збору як інвалід ІІ групи та учасник ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Інших самостійних доводів апеляційна скарга не містить.

Як встановлено судом першої інстанції, 12.09.2018 приблизно о 16:30 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем &quМ.;Шкода&q? ;, н.з. НОМЕР_2 (LT) по вул. Берковецькій 6-В в м.Києві, порушив вимогу горизонтальної дорожньої розмітки 1.18 (показує дозволені напрямки руху) та виїзджаючи з місця стоянки не надав дорогу автомобілю &quна;Субару&q? ;, д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, який рухався головною дорогою, в результаті чого відбулось зіткнення та вказані тарнспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав в межах строку, визначеного ч.2 ст.294 КУпАП, то питання про поновлення строку на апеляційне оскарження окремому вирішенню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, його пояснення, відповіді на запитання суду, дослідивши в присутності сторін письмові матеріали справи, відеозапис та фотознімки, а також наданий ОСОБА_1 флеш накопичувач з фотознімками, з'ясувавши питання, які виникли під час дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає, що така апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як слідує з матеріалів справи, в результаті ДТП, що відбулась 12.09.2018 по вул. Берковецькій 6-В в м.Києві за участю автомобіля &qu l;Шкода&quty;, н.з. НОМЕР_2 (LT), під керуванням водія ОСОБА_1та автомобіля &qun ;Субару&quyl;, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, працівниками поліції було складено протокол про порушення вимог 8.5.1. ПДР України водієм ОСОБА_1

За результатами розгляду даного протоколу в Святошинському районному суді міста Києва постановою від 16.11.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу.

Вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП суд послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №189336 від 12.09.2018, схеми місця ДТП, письмові пояснення водіїв, фотознімки з місця пригоди та відеозапис події від 12.09.2018.

З таким висновком місцевого суду щодо доведення вини ОСОБА_1 вищенаведеними доказами у порушенні ним вимог п. 8.5.1. ПДР України, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, погоджується і апеляційний суд, зважаючи на слідуюче.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційних скарг встановлено, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а висновки суду, викладені в ній, відповідають фактичним обставинам справи.

П. 8.5.1. ПДР України визначено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху.

Так, з наявної в матеріалах справи схеми ДТП, яка підписана обома учасниками автопригоди і заперечення щодо якої відсутні, вбачається, що ДТП відбулось на парковіій ТЦ &q?ба;Епіцентр&quДТ; та ТЦ &q? н;Лавіна&q?й ;. Учасники рухались різних смугах руху перпендикулярно один одному. Згідно зафіксованих на схемі відомостей щодо напрямку руху автомобілв-учасників автопригоди ? водій ОСОБА_1 рухався в протилежному, дозволеного для його смуги, напрямку руху.

Відомості схеми ДТП щодо дозволеного напрямку руху для водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повністю взаємоузгоджуються з даними, зафіксованими на відеозаписі та фотознімками, які містяться на флеш-накопичувачі.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 всупереч дорожній розмітці рухався в забороненому для нього напрямку руху, що підтверджують дані схеми ДТП, відеозапису та фотознімків, які наявні в матеріалах справи, то саме його дії перебувають у причинно-наслідковому зв?язку з зіткненням автомобілів &q?нн;Шкода&q?ов;, н.з. НОМЕР_2 (LT), та автомобіля &q?іл;Субару&qu/s;, д.н.з. НОМЕР_1.

Вищенаведені докази досліджені та оцінені апеляційним судом на їх відповідності критеріям належності та допустимості, а в своєму взаємозв?язку ? достатності для підтвердження висновку щодо доведення вини ОСОБА_1 поза розумним сумнівом у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Що ж стосується посилань апелянта на те, що ДТП сталось через порушення ОСОБА_2 порушив п.2.3. б), 12.1., 13.1. ПДР України то таку версію суд відкидає, оскільки доказів на підтвердження того, що на останнього складалась постанова на місці чи протокол про адміністративне правопорушення про порушення ним будь-яких вимог ПДР України, матеріали справи не містять. При тому суд в даному провадженні розглядає лише питання відповідності дій ОСОБА_1 вимогам п.8.5.1. ПДР України, яке протоколом серії БД №189336 від 12.09.2018 ставиться йому в вину.

Стосовно доводів апеляційної скарги в частині помилкового визнання поліцейським пріоритету проїзду на перехресті доріг, то суд враховує, що дійсно, схема ДТП не містить відомостей на підтвердження того, що одна з доріг є головною, а інша другорядною. Виходячи з цього, водії на перехресті рівнозначних доріг керуються вимогами п.16.12. ПДР України ? водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч. Однак, таке правило діє у випадку, коли учасники рухаються в дозволеному для них напрямку руху, в той час як в даному випадку водій ОСОБА_1 рухався в протилежному напрямку розмітки 1.18 ПДР України і такий висновок підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи. Відтак, пріоритет проїзду для учасників даного ДТП, за викладених обставин, істотного значення не має.

Щодо посилання ОСОБА_1 про розгляд місцевим судом даної справи за відсутності останнього, то апеляційний суд з огляду на вказане забезпечив йому в ході перегляду даної справи в апеляційному порядку в повній мірі можливість взяти участь в судовому розгляді, надавати пояснення по справі, заявляти клопотання, і будь яких сумнівів щодо об'єктивності прийнятого місцевим судом рішення, з яким також погоджується і суд апеляційної інстанції, у суду немає, у зв'язку з чим доводи ОСОБА_1 щодо нез'ясування судом першої інстанції всіх обставин справи, є неспроможними.

За таких обставин, оскільки висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1за ст.124 КУпАП знайшов своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, оскаржувана постанова в цій частині, тобто щодо визнання вини та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, є законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим підстав для її скасування, як того просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Разом з тим, відповідно до ст. 24 КУпАП, встановлені види адміністративних стягнень, передбачених відповідними санкціями статей КУпАП, серед яких одним із таких стягнень є штраф . Одночасно, ст. 40-1 КУпАП встановлено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом ( суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення ( ч.1 зазначеної статті ) . Відповідно до ч.2 ст. 40-1 КУпАП, розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом . Відповідно до ст. 1 Закону України, &q?во;Про судовий збір&q?єт; із змінами і доповненнями, судовий збір включається до складу судових витрат, тобто не охоплюється поняттям адміністративного стягнення як міри відповідальності і відповідно ці поняття не є тотожними . Відповідно до матеріалів справи ( а.с. 6), міститься заява ОСОБА_1, в якій він зазначає, що він є інвалідом II групи ЧАЕС. Дана заява в цій частині фактично судом першої інстанції залишилася поза увагою щодо статусу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і суд окремо ще стягнув з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп., як судову витрату . В поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_1 зазначає що з нього безпідставно стягнуто судом першої інстанції судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп., оскільки він є інвалідом IIгрупи учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, категорії I. В підтвердження до апеляційної скарги в цій частині, додав копію посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи ( Серія НОМЕР_3 ) та вкладку № 662052 до даного посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Дійсне безстроково . Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України &q?й ;Про судовий збір&q?ов; зі змінами цього пункту в редакції Закону № 2443-VIII від 22.05.2018, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп.

За таких обставин, враховуючі вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору у сумі 352 грн. 40 коп., як судової витрати, що в цілому не впливає на визнання вини та накладення адміністративного стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП у виді штрафу на суму 340 грн. який підлягає сплаті, як адміністративне стягнення . Таким чином, судове рішення в цілому залишається без змін за виключенням сплати судового збору у сумі 352 грн. 40 коп. від якого ОСОБА_1 звільняється за вищезазначених правових підстав .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 16.11.2018, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення, ? залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/824/337/2019

Категорія: ст.124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Бандура І.С.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.