П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2019 Справа №607/1705/19

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Сливка Л.М., за участі секретаря судового засідання Хамелко О. Ю., за участі прокурора Вікарука Ю.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли від Департаменту захисту економіки Управління захисту економіки в Тернопільській області Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, народився та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, працює заступником директора філії Тернопільської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру, ідент. код НОМЕР_1, за частиною 2 ст. 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

16 січня 2019 року щодо ОСОБА_1 складено протокол № 20 про вчинення адміністративного правопорушення повязаного з корупцією, згідно якого він, будучи заступником директора філії Тернопільської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру, посадовою особою юридичної особи публічного права, яка відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) є суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, в порушення вимог частини 2 ст. 52 Закону, в установлений законом термін, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (далі НАЗК) про суттєві зміни в майновому стані, а саме: про придбання рухомого майна, автомобіля, марки «Renault Megane», 2011 року випуску, р.н. НОМЕР_2, в сумі 119'735 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 80'000 грн., встановлених на 1 січня відповідного року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 ст. 1726 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що повністю розуміє зміст розяснених йому прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП; свою вину у вчинені зазначеного адміністративного правопорушення заперечив. Пояснив, що реальна вартість автомобіля складала 2'400 Євро, що становило 69'000 грн. Решта суми це митні платежі та податки, котрі він сплачував частинами протягом певного часу.

Прокурор у судовому засіданні просив закрити провадження у даній адміністративній справі, вважаючи, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад проступку, передбаченого частиною 2 ст. 1726 КУпАП.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши наявні у адміністративних матеріалах докази, суд приходить до наступних висновків:

Наказом директора Тернопільської регіональної філії Державного підприємства Центр Державного земельного кадастру № 32-к від 22 липня 2016 року ОСОБА_1 переведено на посаду заступника директора філії цього підприємства. (а.п. 31)

ОСОБА_1 є субєктом декларування відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону (у відповідній редакції).

Згідно пункту 13 ст. 1 та частиною 1 ст. 45 Закону він зобовязаний щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Окрім цього, частиною 2 ст. 52 Закону визначено обовязок ОСОБА_1 у разі суттєвої зміни у майновому стані, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідальність за частиною 2 ст. 1726 КУпАП настає у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають, зокрема, у неповідомленні чи несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни у майновому стані.

Як уже зазначено вище, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 14 лютого 2017 року придбав автомобіль вартістю 119'735 грн., а тому у нього виник обовязок повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані з 00:00 год. 14 лютого 2017 року по 23:59 год. 24 лютого 2017 року.

Такі висновки субєкта складення адміністративних матеріалів не ґрунтуються на нормах права та не відповідають реальним обставинам справи оскільки.

Згідно з статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII, з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 1'600 гривень.

Отже, на момент придбання автомобіля ОСОБА_1 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб становило 80'000 грн.

02 лютого 2017 року о 17 год. 24 хв. 40 с. Шкарупа С.П. подав митну декларацію № 403040001/2017/100417 згідно якої ввіз з Федеративної Республіки Німеччина та територію України бувший у користуванні автомобіль марки «Renault Megane», 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_3. Вартість товару склала 2'400 Євро, що еквівалентно 69'915,54 грн. (а.п. 45)

Це підтверджується і копією відповідного інвойсу. (а.п. 44)

Після розмитнення, сплати податків та постановлення на облік вартість автомобіля становила 119'735 грн., що підтверджується листом-відповіддю начальника Регіонального сервісного центу в Тернопільській області Міністерства внутрішніх справ України № 31/19-5558 від 27 грудня 2018 року. (а.п. 10)

Таким чином сума коштів, котрі ОСОБА_1 витратив на придбання автомобіля складалась з його вартості 69'915,54 грн., а також розміру сплачених податків та зборів, повязаних з розмитненням та постановленням на облік 49'819,46 грн.

Жодна із цих сум не перевищувала 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

При визначенні вартості майна, про придбання якого слід повідомити в порядку частини 2 ст. 52 Закону, слід відокремлювати ці два платежі і зважати на те, що ціною обєкта набуття є та сума коштів за яку він був куплений і до неї не входять інші обовязкові платежі.

Роблячи такий висновок суддя взяв до уваги розяснення НАЗК щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затверджене рішенням від 11 серпня 2016 року № 3 (із змінами, внесеними рішенням Національного агентства від 06 вересня 2016 року № 18, від 30 вересня 2016 року № 57 та від 03 листопада 2016 № 106).

У пункті 35-1. якого вказано, що у декларації зазначається вартість транспортного засобу на дату його набуття у власність, володіння або користування. Витрати на митне оформлення чи реєстрацію транспортного засобу в його вартість не включаються. Водночас, якщо відповідний видаток на митне оформлення чи реєстрацію перевищує встановлений поріг декларування (50 МЗП) і був здійснений субєктом декларування у звітному періоді, то він повинен бути відображений у розділі декларації «Видатки та правочини».

Отже, вартість придбаного ОСОБА_1 автомобіля, як і розмір коштів, котрі він сплатив на його розмитнення та постановкою на облік не перевищували 50 прожиткових мінімумів, а тому у нього не виник обовязок повідомляти про істотну зміну свого майнового стану.

Окрім цього, варто зазначити, що зміна якісного показника майнового стану ОСОБА_1 не залишилась поза контролем держави, оскільки знайшла своє відображення в його щорічній декларації за 2017 рік, де у розділах 6 та 14 він вказав про набуття ним зазначеного автомобіля та кінцеву суму коштів, яку він сплатив після постановлення його на реєстрацію.

При цьому суд враховує, що рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

За змістом статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з частиною 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 7, 9, 247, 279, 280, 283- 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення , суд ,

постановив:

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 за частиною 2 ст. 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_2