Провадження № 33/801/206/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Бурденюк С. І.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Вінниця

Суддя Віннциького апеляційного суду Бурденюк С.І., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2019 року про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП

в с т а н о в и в :

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 29.10.2018 року о 11:15 год. в м. Вінниці по вул. Соборній, 75 здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів на автомобілі НОМЕР_1, без одержання ліцензії на даний вид діяльності, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок судового збору в дохід держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2019 року та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 164 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що не здійснював господарської діяльності, а їхав автомобілем по своїм справам. У судовому засіданні не було доведено факту здійснення ним господарської діяльності.

Також ОСОБА_2 надіслав до суду клопотання, в якому просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2019 року, посилаючись на те, що розгляд справи відбувся у його відсутність, про розгляд справи він не був повідомлений. 28.01.2019 року через відділення Укрпошти він отримав копію оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що господарською діяльність тривалий час не займається, шашку забув зняти. Наполягає, що фотографія не може бути доказом здійснення ним господарської діяльності. Не має доказів того, що він перевозив пасажирів, або брав оплату за проїзд.

Заслухавши ОСОБА_2, який підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга підлягають до задоволення.

Апеляційним судом встановлено, що встановлений ст. 294 КУпАП десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 14.01.2019 року пропущений ОСОБА_2 з поважних причин, що заслуговують на увагу суду, тому даний строк підлягає поновленню, оскільки з матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваної постанови ним було отримано лише 28.01.2019 року.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, у даному випадку судом першої інстанції вищезазначені вимоги Закону належним чином не виконані.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зіст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об'єктивних і суб'єктивних ознак, тобто об'єкта, об'єктивної сторони, суб'єкта та суб'єктивної сторони.

Однак у даному випадку, суд першої інстанції в порушення вищевказаних норм помилково дійшов висновку щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 КУпАП.

Частина 1ст.164 КУпАП визначає, що провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Отже, диспозиція ч.1ст.164КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб'єкта господарювання, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування. Суб'єктом відповідальності в даному випадку є суб'єкт господарювання.

Згідно ст.3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Разом з тим, відповідно до п.14.1.36 ст.14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно положень ст.1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, зокрема, що ліцензія- запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб'єкта господарювання права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Згідно з ч. 1ст.20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року №222-VIII, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб'єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Таким чином, складаючи протокол про адміністративне правопорушення, державний інспектор з-поміж наведених, чи інших норм, мав вибрати та навести у протоколі ті порушення діючого законодавства, які, на його думку, порушив ОСОБА_2 та інкримінувати їх йому.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №0005022 від 29.10.2018 року, 29.10.2018 року о 11:15 год. в м. Вінниці по вул. Соборній, 75 ОСОБА_2 здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів на автомобілі НОМЕР_1, без одержання ліцензії на даний вид діяльності, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП (а.с.1).

В протоколі про адміністративне правопорушення не наведено норм закону, що регулюють заняття господарською діяльністю з перевезення пасажирів, не зазначено, які саме норми він порушив, у чому це виразилося, а тому не викладено повно фактичних обставин правопорушення, не зазначено, чи був автомобіль відповідно обладнаний, не вказано осіб, яким він надавав послуги таксі, за якою ціною здійснював послуги з перевезення пасажирів чи існувала регулярність таких послуг та чи взагалі такі послуги надавалися, не зазначено кількість пасажирів яких перевозив. Не містить висновків щодо даних обставин і оскаржувана постанова.

Оскільки, норма ст. 164 КУпАП є бланкетною, то в протоколі обов'язково має бути посилання на норму спеціального закону, за порушення якої настає відповідальність, в даному випадку, на Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року № 222-VIII, яким передбачена видача ліцензії на перевезення пасажирів суб'єктам підприємницької діяльності, однак таке посилання у протоколі відсутнє.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи, на вказані вище обставини уваги не звернув, та не конкретизував обставини вчинення ОСОБА_2 правопорушення і не навів відповідної мотивованої оцінки доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, з огляду на вказане сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_2 не може бути беззаперечним доказом його вини, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не впливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту. Крім того, фотографія автомобіля з "шашкою" не є доказом здійснення ОСОБА_2 господарської діяльності.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 КУпАП, тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції, а провадження у справі щодо нього за ч.1ст.164 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП, через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 55 Конституції України , ст. 294 КУпАП

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП, - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_2 події складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: