Справа № 583/416/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 квітня 2019 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Сидоренка Р.В.,

при секретарі Якубович В.В.,

за участю:

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській обл. про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ст. 130, ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення БД №387395 від 29.01.2019 р. ОСОБА_2 29.01.2019 року о 06.15 годині знаходячись в м. Охтирці, Сумської обл., по вул. Армійській, 3, керував транспортним засобом марки Volkswagen, реєстраційний номер KSC 631, із явними ознаками алкогольного спяніння, різкий запах алкоголю з порожнини роту, від продуву алкотестера газоаналізатора „Драгер та проходження медогляду на стан спяніння в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КпАП України.

У підтвердження винуватості водія у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення до протоколу також були додані письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у яких ті письмово підтвердили факт їхнього залучення в якості свідків та відмови ОСОБА_2 у їхній присутності від проходження медичного освідування на місці, та його не бажання пройти зазначене освідування у медичному закладі.

Як пояснив у судовому засіданні адвокат ОСОБА_2 ОСОБА_1, його підзахисний безпосередньо не в змозі зявитись до суду, оскільки наразі перебуває на заробітках за кордоном. Із пояснень ОСОБА_2 йому відомо, що той транспортним засобом не керував взагалі. Співробітники поліції його зупинили коли він ішов пішки по вул. Армійській. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що його підзахисний керував транспортним засобом того дня, а, отже, у даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні надав пояснення інспектор Кіяшко В.І., який пояснив, що того дня він перебував на чергуванні у м. Охтирці. В ранній час доби помітили зазначений автомобіль, який рухався по вул. Армійській, який рухався назустріч. На вимогу про зупинку за допомогою проблискових маячків водій не відреагував та поїхав далі. Вони розвернули авто та прослідували за цим авто. Автомобіль порушника звернув на територію колишнього заводу «Нафтопроммаш». Коли вони підїхали, то помітили чоловіка та двох дівчат, які за ознаками перебували у нетверезому стані. Вони говорили що ідуть пішки залишений на території колишнього заводу автомобіль належить не їм. Хлоча він стверджує, що бачив за кермом саме цього чоловіка на якого вони згодом склали адміністративний протокол. Протокол був складений у присутності двох свідків на узбіччі вул. Армійської.

Із пояснень свідка ОСОБА_4 встановлено, що того дня його зупинили працівники поліції та запропонували побути в якості свідка при освідуванні одного чоловіка. Біля того чоловіка знаходилась іще двоє дівчат. У його присутності та у присутності його знайомого ОСОБА_3 працівники запропонували цьому чоловікові пройти освідування на стан вживання алкоголю, на що той у їхній присутності відмовився. Однак чи був цей чоловік водієм та чи керував він того дня авто, сказати не може. Він на місці навіть не бачив будь-якого іншого автомобіля окрім службового авто поліцейських.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КпАП України адміністративна відповідальність настає, зокрема, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння виключно для особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних дій, обов'язковою та необхідною умовою є встановлення факту керування особою транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо, а згідно ч. 2 цієї статті обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 252 КпАП України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зокрема, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому, у справі про адміністративне правопорушення протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще й як юридичний документ - акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому є не тільки обов'язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, за обставин, викладених як у протоколі, так і у постанові судді, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було. При цьому, всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_2 умисних дій, направлених на порушення ПДР.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_5 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_5 є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 ОСОБА_5 України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Отже, оскільки належних та достатніх доказів того, що саме ОСОБА_2, того дня керував вищевказаним транспортним засобом не надано, а самі лише пояснення інспектора про те, що нібито він бачив цю людину за кермом авто, на думку суду не є достатніми, суд дійшов висновку про відсутність у діях водія складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Тому відповідно до ч. 1, п. 1, ст. 247 КпАП України, провадження у даній частині підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 247 ч. 1, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити в звязку з відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти діб з дня її винесення до апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_6