Провадження № 3/760/8907/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2019 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Коробенко С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Київської міської митниці ДФС України про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина Ліванської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідка на постійне проживання НОМЕР_1 , видана 18.05.2016 Сектором оформлення документів Управління ДМС у Миколаївській області (код органу видачі «4801»), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, -

В С Т А Н О В И В :

30 жовтня 2019 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України.

Відповідно до протоколу № 0522/10000/19 про порушення митних правил від 17.07.2019 року вбачається, що 10.04.2018 в зоні діяльності Київської міської митниці ДФС (митний пост «Аеропорт «Київ» (Жуляни)») через митний кордон України міжнародним авіарейсом № BAY201 сполученням м. Київ (Україна) - м. Бейрут (Ліванська Республіка) (IEV-BEY) на підставі поданих громадянином Ліванської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) документів переміщено товари «собаки різних порід - 3 голови, коти різних порід - 7 голів та птахи виду щиглик - 1 000 голів».

У якості підстави для переміщення описаних вище товарів через митний кордон України громадянином Ліванської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до органу доходів і зборів подано митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності від 10.04.2018, форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 431, авіаційну вантажну накладну (Air Waybill) від 10.04.2018 № 717-0001 0452, накладна № 4 від 09.04.2018, видана ФОП « ОСОБА_4 » (РНОКПП НОМЕР_2 ), що стосуються продажу птахів виду щиглик у загальній кількості 1 000 голів вартістю 10 000,00 грн, а також міжнародні ветеринарні сертифікати серії УА № 003472 від 10.04.2018 та серії УА № 003191 від 10.04.2018.

10.07.2019 листом Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України від 09.07.2019 № 14/13806 «Щодо проведення спільних заходів» на адресу Київської міської митниці ДФС надійшли матеріали перевірки законності вивезення за межі митної території України живих диких птахів (вх. КММ від 10.07.2019 № 3358/9), серед яких - пояснення громадянина України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Мукачево Закарпатської області, відібрані 25.04.2019 співробітником Головного відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях.

Виходячи зі змісту наданих громадянином України ОСОБА_4 пояснень, останній займався вирощенням виключно свійської птиці, а з початку 2017 року будь-яку господарську діяльність взагалі не здійснює у зв`язку з перебуванням на лікуванні від наркозалежності в Християнському реабілітаційному центрі «Спасіння» (м. Харків).

Крім того, громадянин України ОСОБА_4 під час надання пояснень повідомив про те, що ніколи не здійснював продаж птахів родин «вівсяникові, в`юркові, кропивникові, синицеві» (щиглик, щиголь, снігур, чиж, синиця, вівчарик тощо) за кордон та/або третім особам, які в подальшому вивозили б цих птахів за кордон, в тому числі й за накладною від 09.04.2018 № 4, а громадянин Ліванської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) йому не відомий.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України від 13.12.2001 № 2894-ІІІ «Про тваринний світ», законність набуття у приватну власність об`єктів тваринного світу повинна бути підтверджена відповідними документами, що засвідчують законність вилучення цих об`єктів з природного середовища, ввезення в Україну з інших країн, факту купівлі, обміну, отримання у спадок тощо, які видаються в установленому законодавством порядку.

Згідно з приписами ст. 53 Закону України від 13.12.2001 № 2894-ІІІ «Про тваринний світ», ввезення в Україну і вивезення за її межі об`єктів тваринного світу, крім генетично модифікованих, здійснюються за правилами, встановленими законодавством України, у тому числі міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Виходячи зі змісту абзацу 1 та абзацу 2 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон - митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів, а підробленими вважаються як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 Митного кодексу України, суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Таким чином, дії громадянина Ліванської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) призвели до переміщення товарів «птахи виду щиглик - 1 000 голів» через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів, а саме - накладної № 4 від 09.04.2018.

Відповідно до відомостей ПІК «Провадження в справах про ПМП» АСМО «Інспектор» та інформації, наявної в реєстрі порушників митних правил ЄАІС, громадянин Ліванської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) протягом 2018-2019 років не притягувався до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 483 або ст. 482 Митного кодексу України.

Представник Київської міської митниці ДФС у судовому засіданні пояснив, що громадянин ОСОБА_1 порушив митні правила, у зв`язку з чим щодо останнього складено протокол про порушення митних правил № 0522/10000/19 за ч. 1 ст. 483 МК України.

Громадянин ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні заперечували проти протоколу про порушення митних правил та надали письмові пояснення, в яких зазначили, що ним надані всі необхідні документи Київський митниці ДФС з метою пропуску через митний кордон України товару документи, які дійсні та не містять підробних елементів. В тому, що продавець ОСОБА_4 під натиском СБУ дав пояснення, що він ніколи не займався розведенням диких птахів і взагалі став наркоманом і в цей період лікувався в Християнському реабілітаційному центрі «Спасіння». При цьому він є консультантом цієї ж Громадської організації. Пояснення ОСОБА_4 спростовуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, з якої вбачається, що ОСОБА_4 включений до ЄДР 19.08.2017 р., яка надавалася з його підписом та засвідчена печаткою. Тобто на час оформлення накладної останній здійснював господарську діяльність. Всі документи для переміщення товарів через митний кордон неодноразово перевірялися митними органами, визнавалися дійсними і ніяких зауважень не викликали, про що дав свідчення агент з оформлення документів ОСОБА_6 . Тому у даному випадку просить закрити провадження у справі, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення.

Представник особи, яка притягається до відповідальності адвокат Петрик Г.Г. в суді зазначила, що в матеріалах справи є накладна № 4 від 09.04.2018, яку митні органи вважають підробленими, з чим вона не погоджується, оскільки зазначена накладна має дату, номер, дані реалізатора, кількість голів птахів, їх вартість, загальну суму, засвідчена підписом та має відбиток оригіналу печатки ФОП ОСОБА_4 . Митні органи в порушення вимог закону не зазначили, що саме є підробкою у зазначеному документі і яким чином це встановлено. Враховуючи викладене просять провадження закрити за відсутністю складу адміністративного порушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності її захисників, думку представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що вина громадянина Сирії ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, судом не встановлений, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

За положеннями п. 3 ч. 1ст. 8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Згідно ч.1ст.483 МК України, відповідальність настає за дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві дані.

Згідност.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення. Отже, склад правопорушення - це сукупність названих у законі ознак, за наявності яких небезпечне і шкідливе діяння визнається конкретним правопорушенням. Такі ознаки мають об`єктивний і суб`єктивний характер. Тобто при складанні протоколу про порушення митних правил, інспектором митниці повинні бути враховані ознаки складу правопорушення та відповідати диспозиції статті до якої притягується, особа за порушення митних правил. У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченогост.483МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, які містять неправдиві дані.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Для притягнення до відповідальності заст.483МКУкраїни, необхідна наявність умислу в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України (п.6 Постанови Пленуму Верховного суду від 03.06.2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил»).

Виходячи зі змісту ч.1ст.483 МК України даної статті, склад вищевказаного правопорушення полягає саме в умисному переміщенні товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, чи документів, які містять неправдиві відомості.

Згідно ч. 1ст. 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Аналогічні вимоги також закріплені в ст. 489 МК України.

В пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» зазначено, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів тощо.

Відповідно до ч. 8ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Як визначено ст. 266 МК України, декларант зобов`язаний: здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно з ст. 319 МК України встановлено, що товари, які переміщуються через митний кордон України крім митного контролю можуть підлягати державному санітарно-епідіміологічному, ветеринарно-санітарному, фітосанітарному, екологічному та радіологічному контролю. Митний контроль та митне оформлення таких товарів завершується тільки після встановлених законами України для кожного товару зазначених видів контролю.

Згідно з ст. 32 ЗУ «Про ветеринарну медицину», об`єкти державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду, крім випадків, встановлених цим Законом, супроводжуються такими ветеринарними документами при переміщенні за межі України: міжнародні ветеринарні сертифікати (для країн СНД - ветеринарні свідоцтва форми № 1, № 2 та № 3).

Згідно з ст. 94 ЗУ «Про ветеринарну медицину», вантажі з товарами, що вивозяться з території України, повинні: 1) супроводжуватися оригіналами міжнародних ветеринарних сертифікатів, підписаних та виданих державним прикордонним інспектором ветеринарної медицини, що засвідчують відсутність клінічних ознак хвороби тварин, та містити інші декларації відповідно до вимог МЕБ та країни призначення; 2) якщо це вимагається країною призначення - супроводжуватися документами або мати маркування, що дозволяє визначити потужність (об`єкт), з якої походять товари.

Крім того в матеріалах провадження, наявна накладна № 4 від 09.04.2018 року ФОП ОСОБА_4 , підробка якої нічим не підтверджується окрім як даними письмових пояснень ОСОБА_4

Працівниками митниці ДФС не надано та не зазначено жодного належного та допустимого доказу в підтвердження того, що зазначена ними накладна є підробленим документом.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми, суд вважає, що громадянин Ліванської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) не вчиняв дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом надання підроблених документів, оскільки пройшов процедуру оформлення товару «Птахи живі щиглики» у кількості 1000 шт. через митний кордон України з дотриманням встановленого порядку та наданням необхідних дозвільних документів.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» №8 від 03.06.2005 року підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів. Незаконно одержаними слід визнавати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності свідчать про безпідставність, необґрунтованість та необ`єктивність висновків митного органу щодо переміщення громадянином Ліванської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) товарів на підставі підробних документів.

Виходячи з вищевказаного, беззаперечних та достатніх доказів на вчинення умисних дій громадянином Ліванської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) спрямованих на переміщення товарів, задекларованих у митній декларації від 10.04.2018, загальною вартістю 10 000,00 гривень, через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митниці як підстави для переміщення через митний кордон України підроблених документів, митним органом не надано.

Отже, обставини, встановлені під час складення протоколу про порушення митних правил № 0522/10000/19 від 17.07.2019, в якому містяться обставини вчинення громадянином Ліванської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) порушення митних правил не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, у зв`язку із чим у суду наявні підстави сумніватися у достовірності доказів наданих в якості підтвердження вини громадянина Ліванської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ).

Також згідно з п. 1ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Згідно з ст. 266 МК України, декларант зобов`язаний, зокрема: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю та митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату.

Заявлення таких відомостей здійснюється за встановленою законом формою в ході процедури декларування, повноваженнями щодо якого відповідно до положень ст. 265 МК України наділений - декларант. Виходячи з аналізу цих положень, особа може брати участь у митних відносинах як декларант у двох випадках: коли вона особисто здійснює декларування товарів або як його власник або як уповноважений власником. Декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

Пунктами 4, 5 ст. 266 МК України передбачено, у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Таким чином, представник власника товару підлягає відповідальності лише у тому випадку, коли він здійснював декларування товару або з метою приховування від митного контролю особисто вчиняв будь-які дії, що складають об`єктивну сторону такого порушення. При цьому таке діяння за суб`єктивною стороною характеризується прямим умислом на подання митному органу документів, що містять неправдиві дані.

За відсутності зазначених умов само по собі зайняття особою підприємницькою діяльністю - власника товару, переміщеного з приховуванням від митного контролю, не утворює в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Отже, будь-яких дій громадян Ліванської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), які б були спрямовані на приховування від митного контролю та утворювали об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, судом не встановлено.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року, відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством. У разі браку чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку, суперечить принципу «ніякого покарання без закону», що закріплений уст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що громадянин ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) вчинив незаконні дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що митним органом не надано достатніх доказів, які б беззаперечно вказували на те, що дії громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, та подання ним органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підробних документів, суддя, виходячи з норми ч.3 ст.62 Конституції України, тлумачить усі сумніви щодо доведеності вини особи на користь останнього.

Ці обставини в свою чергу вказують на те, що в діях громадянина Ліванської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 483 МК України, а тому не має жодних підстав стверджувати і про наявність суб`єктивної сторони правопорушення в діянні останнього.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним порушення митних правил, визначеного ч. 1ст. 483 МК України під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично з наведених вище обставин.

Згідно з ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що провадження відносно громадянина Ліванської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) за ч.1ст. 483 МК України підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 257, 265, 266, 458, ч.1 ст.483, ст. ст. 487, 495 МК України, п. 1 ч. 1 ст.247, ст. ст.251-252,280, 283, 287, 294КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через районний суд, шляхом подання скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: