Дата документу 07.10.2019
Справа № 4813/1752/19
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді Вергопуло К.В.,
секретаря судового засідання Радіонова К.С.,
прокурора Кравченка А.М.,
особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали, що надійшли з Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Овідіополь Одеської області, громадянки України, яка працює в Управлінні освіти, культури таспорту Овідіопольської РДА, працювала присяжною в Овідіопольському районному суді Одеської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №754/2019 від 02 вересня 2019 року, національним агентством з питань запобігання корупції встановлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік.
ОСОБА_1 , будучи присяжною Овідіопольського районного суду Одеської області та будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, відповідно до пп. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» допустила порушення фінансового контролю, а саме: ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», що виразилось в несвоєчасному поданні до 1 квітня 2019 року декларації особи уповноваженої* на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом її заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства за формою, що визначається Національним агентством.
Так, згідно офіційних даних, а саме рішення Овідіопольської районної ради № 349-УІІ від 26.01.2018 «Про внесення змін до рішення районної ради від 13 квітня 2017 року № 214 - VII «Про затвердження списку присяжних Овідіопольського районного суду Одеської області»», громадянку ОСОБА_1 було внесено до вищевказаного списку присяжних.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Згідно з рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3, щорічна декларація суб`єкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітнім роком та така декларація охоплює звітній рік, період з 01 січня до 31 грудня включно. У відповідності до ч.І ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування зобов`язані щорічно, до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Таким чином, для суб`єктів декларування, останнім днем подання декларації за 2018 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є 31 березня 2019 року.
Дії ОСОБА_1 особою, яка склала протокол кваліфіковано за ч.1 ст.172-6 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні роз`ясненні права та обов`язки передбачені ст.ст.59, 63 Конституції України, ст.268 КУпАП, свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення визнала частково, не заперечуючи проти фактів викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, показала суду, що намагалася здійснити вхід до сайту НАЗК, але доступ до нього був відсутній, змогла здійснити вхід лише 08 квітня 2019 року, коли подала 1 декларацію та 09 квітня 2019 року коли подала ще одну декларацію. Наміру щось приховувати не було.
Прокурор Кравченко А.М. в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винную у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового засідання, суд доходить таких висновків.
Відповідно до рішення Овідіопольської районної ради №349-7 від 26.01.2018 «Про внесення змін до рішення районної ради від 13 квітня 2017 року №214-7 « Про затвердження списку присяжних Овідіопольського районного суду Одеської області» ОСОБА_1 було внесено до вищевказаного списку присяжних.
Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Згідно з рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 3, щорічна декларація суб`єкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітнім роком та така декларація охоплює звітній рік, період з 01 січня до 31 грудня включно.
Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Суб`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання повідомлення, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб.
Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.
Аналіз вказаних норм дає підстави прийти до висновку, що склад правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Крім того, згідно з п.2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, вказано, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Також, на умисну форму вини і на наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).
Зазначене вище, також підтверджується і положеннями ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до яких під корупцією слід розуміти використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.
Прокурором в судовому засіданні не надано жодних доказів на підтвердження умислу ОСОБА_2 на вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, більше того про наявність у неї відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб.
Усі вищевикладені обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_3 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУПАП, тобто в діях ОСОБА_3 відсутня суб`єктивна сторона складу правопорушення, яке ставиться їй в провину, а тому зазначене виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.
Інших належних та допустимих доказів, які б спростовували викладене матеріали справи не містять, при цьому один лише протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, не може бути достатнім доказом винуватості ОСОБА_3 .
Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою презумпцій.
Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 7, 172-6, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Провадження відносно ОСОБА_1 в справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, щодо якої винесено постанову, її представником, захисником.

У випадку пропуску зазначеного строку з поважних причин (в тому числі через несвоєчасне отримання копії постанови особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час винесення постанови) цей строк за заявою особи може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором лише у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною другою статті 250 цього Кодексу.

Суддя

Строк пред`явлення постанови до виконання згідно

Закону України «Про виконавче провадження»

Постанова набрала законної сили

«____» ____________2019 р.