Номер провадження 3/523/4500/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2019 р. Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Бузовський В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській обл. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , 08 червня 2019 року об 13.45 годині, керуючи автомобілем марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Скидонівській, у м. Одеса, у стані алкогольного сп`яніння, тим самим ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, затверджених Пастоновою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001р. № 1306.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , заперечував свою вину в скоєні адміністративного правопорушення, та пояснив, що інспектором патрульної поліції ГРПП ВОДГР УПП в Одеській області була здійснена перевірка алкотестором «Drager», але зазначені дані не містяться у матеріалах справи, також відсутня відеофіксація правопорушення. Також ОСОБА_2 зазначив, що свідки які зафіксовані у протоколі, а також їх письмові показання у матеріалах справи, не були присутні при оформлені протоколу інспектором патрульної поліції ГРПП ВОДГР УПП в Одеській області, та при підписуванні зазначеного протоколу ОСОБА_1 .

Дослідивши докази наявності в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд вважає, що був відсутній стан сп`яніння у ОСОБА_1 , на момент зупинки інспектором патрульної поліції ГРПП ВОДГР УПП в Одеській області, та відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 .

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколів до неї, що є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N475/97-ВР від 17.07.97 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.97 року. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правої сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції. Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ "Лутц проти Німеччини" від 25.08.87 року; Рішення ЄСПЛ "Маліге (Ма1іgе) проти Франції" від 23.09.98 року). ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія ( ОСОБА_3 Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»). Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб. Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користується гарантіями ст. 6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів) ін., крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені до неї докази, допитавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав люді основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Також, як вже було зазначено працівниками патрульної поліції ГРПП ВОДГР УПП в Одеській області до матеріалів справи не було на надано відеозапис, на якому відображалися будь-які ознаки, ознаки визначені п. п. 3,4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у водія, та зафіксована наявність свідків, в порушення п. 6 вказаної Інструкції.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. А відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За визначенням доктрини адміністративна відповідальність за порушення, передбачені КУпАП, настає, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності, що, в свою чергу, обумовлює взаємопов`язану правову природу вказаних видів відповідальності. Відтак, щодо справ про адміністративні правопорушення також діє презумпція невинуватості доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. При цьому обвинувачення не може гуртуватися на припущеннях (ст. 62 Конституції України). Отже, будь які сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи зазначене, встановлені обставини справи з врахуванням принципів та основних засад національного законодавства про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що порушення рядку оформлення матеріалів адміністративного провадження та відсутність доказової бази щодо наявності в діях ОСОБА_1 , складу правопорушення, а тому суд прийшов до висновку про закрита провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, ст. 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси, протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя: