КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/3243/2019 Постанова винесена суддею Жук М.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Корениха м. Миколаєва, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як зазначено у постанові, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 08 червня 2019 року приблизно о 14 год. 40 хв. по вул. Полярна, 6 в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21134», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені та не реагують на світло, блідий колір обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, загальна сповільненість. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення вказано, що він був зупинений о 14:40, а сам протокол складено о 14:55, проте, фактично він був зупинений ще о 12:30, і весь цей час інспектор ПП намагався звинуватити його у різних правопорушеннях та, не знайшовши законних підстав притягнення його до відповідальності, на нього було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому інспектором вказано суб`єктивні ознаки наркотичного сп`яніння, які практично неможливо перевірити (блідий колір обличчя, загальна сповільненість, тощо).

Також не заслуговують на довіру і пояснення свідків, які начебто підтверджують його відмову від проходження медогляду, оскільки дані особи взагалі не підходили до нього, не могли чути і бачити, що саме він відповідав, та вказали тільки те, що продиктував їм інспектор.

Разом з тим, інспектором практично не було озвучено навіть пропозиції на проведення медичного огляду ні на місці, ні в закладі охорони здоров`я і, звісно, інспектор не пропонував супроводити його у такий заклад з метою обстеження. Мав місце особистий конфлікт між ним та інспектором, який перевищив свої повноваження, склавши протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки матеріали справи не містять доказів вчинення ним складу правопорушення.

Крім того, вказує й на те, що він не був присутній при розгляді справи та прийнятті постанови, оскільки про день та час розгляду справи не був належним чином повідомлений, а про дату засідання він дізнався випадково з інтернет-ресурсу суду за два робочих дні до розгляду, тому, не маючи достатньо знань та досвіду у галузі законодавства про адміністративні правопорушення, за день до слухання подав клопотання про перенесення розгляду, з метою отримання кваліфікованої юридичної допомоги, проте, суд безпідставно відмовив йому у наданні часу для підготовки до засідання, чим порушив його право на правову допомогу, яка гарантується ст. 59 Конституції України.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Проте, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 належним чином не виконані.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить по справі постанову, яка, серед іншого, повинна містити опис обставин, установлених при розгляді справи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції в порушення вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП, виклав лише обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 172451 від 08 червня 2019 року, а обставини адміністративного правопорушення, які суд установив під час розгляду справи, у постанові щодо ОСОБА_1 відсутні.

Оскільки суддя місцевого суду при ухваленні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , грубо порушив норму процесуального права, а саме ч. 2 ст. 283 КУпАП, то така постанова судді, як постановлена з істотним порушенням вимог процесуального законодавства, не може бути визнана законною та підлягає скасуванню.

За результатами розгляду апеляційної скарги та перевірки матеріалів справи слід прийняти нову постанову, якою встановити такі обставини вчинення адміністративного правопорушення, а саме, 08 червня 2019 року о 14 год. 40 хв. по вул. Полярна, 6 в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21134», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені та не реагують на світло, блідий колір обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, загальна сповільненість. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Вказані обставини підтверджуються даними, що зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, який, на противагу твердженням апелянта, складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, ОСОБА_1 та свідками, а також поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якими засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, та рапорті інспектора УПП у м. Києві ОСОБА_5 , в якому викладені обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння та у зв`язку з цим пропозицію пройти огляд в медичному закладі, на що водій відмовився у присутності двох свідків.

До того ж факт пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, у зв`язку з наявністю у працівників поліції обґрунтованої підозри про керування ним автомобілем в стані наркотичного сп`яніння та його відмови від проходження огляду на стан такого сп`яніння, підтверджується і відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, відповідно до якого, ОСОБА_1 працівниками поліції у присутності двох свідків пропонувалося пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак ОСОБА_1 від проходження такого огляду категорично відмовився.

Окрім цього, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не оспорював того, що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у лікаря-нарколога, проте зазначив, що він був абсолютно тверезий, наркотиків не вживав та не вживає, а така його відмова була викликана лише тим, що він поспішав, оскільки йому потрібно було відвезти свою матір на потяг, про що і повідомив працівникам поліції, зазначивши, що потім повернеться та зможе пройти огляд, але останні повідомили, що вже буде пізно проходити такий огляд.

Щодо наданих під час апеляційного розгляду пояснень свідка ОСОБА_2 про те, що, проходячи по вул. Полярній, до неї звернувся ОСОБА_6 та запитав її думку щодо його стану, який, на її погляд, був у нормальному, адекватному стані і тих ознак, які зазначені у протоколі, вона у нього не спостерігала, оскільки вона довгий час працює з людьми і може оцінити стан людини, в якому та перебуває, однак до працівників поліції вона не підходила, то суд апеляційної інстанції відноситься до них критично, оскільки вказані пояснення спростовуються вищенаведеними доказами.

До того ж свідок ОСОБА_2 не є експертом у галузі судової медицини, щоб визначити дійсний стан, в якому на той час перебував ОСОБА_1 .

Крім того, об`єктивних даних про те, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом не перебував у стані наркотичного сп`яніння, останнім суду також надано не було, відсутні такі дані і в матеріалах справи, а тому доводи ОСОБА_1 в цій частині не заслуговують на увагу.

Не відповідають дійсності і ствердження ОСОБА_1 про те, що свідки, які начебто підтверджують його відмову від проходження медогляду, взагалі не підходили до нього, не могли чути і бачити, що саме він відповідав, а вказали лише те, що продиктував їм інспектор, оскільки спростовуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, відповідно до якого, у присутності ОСОБА_1 працівник патрульної поліції повідомляє двом свідкам, що було зупинено водія за порушення ПДР, а саме - він був непристебнутий ременем безпеки, та під час спілкування у якого було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, і у присутності двох свідків запропонував ОСОБА_1 пройти огляд у лікаря нарколога, але останній категорично відмовився.

Щодо доводів ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що він був зупинений о 14:40, а сам протокол складено о 14:55, проте, фактично він був зупинений ще о 12:30, і весь цей час інспектор ПП намагався звинуватити його у різних правопорушеннях та, не знайшовши законних підстав притягнення його до відповідальності, на нього було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то вони є безпідставними та спростовуються рапортом інспектора УПП у м. Києві Кіштеля О.І . , відповідно до якого, 08.06.2019 року, під час несення служби по ОГП в складі АП РУБІН 0552, приблизно о 14 год. 40 хв. по вул. Полярна, 8Е ними був виявлений транспортний засіб «ВАЗ 21134», державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого порушив вимоги ПДР, а саме: не був пристебнутий ременем безпеки, тому, здійснивши зупинку вказаного транспортного засобу із застосуванням проблискових маячків та гучномовця, в ході спілкування з водієм ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені та не реагують на світло, блідий колір обличчя, загальна сповільненість, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, у зв`язку з чим було складено адміністративний матеріал за порушення п.п. 2.5, 2.3 (в) ПДР України, відповідальність за які наступає за ст. 130 та ст. 121 КУпАП.

Не заслуговують на увагу і твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про порушення його права на правову допомогу,у зв`язку із відхиленням судом першої інстанції його клопотання про перенесення розгляду справи, з метою отримання кваліфікованої юридичної допомоги, оскільки його права в повній мірі ним були реалізовані в суді апеляційної інстанції, проте ОСОБА_1 так і не уклав угоду із захисником, що свідчить про те, що він сам не забажав реалізувати своє право на отримання юридичної допомоги.

Щодо інших доводів, викладених ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, то вони суперечать як фактичним обставинам правопорушення, так і наявним доказам у справі, носять надуманий характер, а тому також не заслуговують на увагу.

Таким чином, вважаю доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи, що на час розгляду справи судом апеляційної інстанції сплинули, передбачені ст. 38 КУпАП, строки накладення адміністративного стягнення, провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, а відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, скасувати.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і провадження у справі закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.