Справа 333/1368/19
Провадження 3/333/533/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.187 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №418617 від 11.03.2019 року, 10.03.2019 року о 01 год. 10 хв., ОСОБА_1, який перебуває під адміністративним наглядом під час його перевірки працівниками поліції за адресою: АДРЕСА_1 був відсутній, чим порушив правила адміністративного нагляду особами, яким встановлено такий нагляд.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КУпАП, не визнав та пояснив, що дійсно у жовтні 2018 року він звільнився з місця позбавлення волі та йому було встановлено адміністративний нагляд, одним з обмежень є заборона виходити з квартири у період з 21 по 05 годину наступного дня. Він разом з вітчимом та матірю мешкають за адресою: АДРЕСА_2.

Після того, як він прибув за місцем свого мешкання, він став на облік до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області та у його особовій справі маються номера мобільних телефонів його матері, на які працівники поліції телефонують, коли перевіряють його вдома, так як домофон та дзвінок у вхідні двері квартири не працюють. Працівники поліції з жовтня 2018 року декілька разів перевіряли його вдома у нічний час, але жодних порушень ним допущено не було.

У ніч з 09.03. на 10.03.2019 року він був вдома та відпочивав. Ніхто на мобільні телефони матері не дзвонив, у двері не стукали, тому він вважає, що не порушив правила адміністративного нагляду і, відповідно, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що ухвалою від 03.10.2018 року суддя Оріхівського районного суду Запорізької області відносно ОСОБА_1 встановив адміністративний нагляд строком на 12 місяців, у т.ч. з обмеженням заборонити останньому вихід з квартири з 21-00 год. до 05-00 години ранку наступного дня.

В матеріалах справи міститься рапорт ДОП Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про те, що ним 10.03.2019 року о 01 год. 10 хв. було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 для перевірки за місцем мешкання ОСОБА_1, який знаходиться під адміністративним наглядом. Під час виходу двері ніхто не відкрив, мобільні телефони не відповідають.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив вказану інформацію, зазначивши, що дзвонив на номера мобільних телефонів, які були вказані у особовій справі ОСОБА_1, але один був вимкнутий, а по іншому відхилили виклик декілька разів. Він зайшов у підїзд, так як хтось виходив звідти, тому йому не знадобився ключ від домофону. Дзвінок у квартиру ОСОБА_1, яка знаходиться на першому поверсі ліворуч, не працював, тому він декілька разів постукав, але ніхто не відповів. До сусідів він не звертався за інформацією, так як було вже пізно. Які двері у квартиру ОСОБА_1 були не памятає, так як у підїзді було дуже темно, тому до пояснень працівника поліції суд ставиться критично.

Під час розгляду справи у суді ОСОБА_3 пояснив, що він працює інспектором сектору превенції Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області і протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 він склав лише на підставі рапорту ОСОБА_2 Особисто він не перевіряв умови дотримання ОСОБА_4 адміністративного нагляду.

У судовому засіданні ОСОБА_5 пояснила, що вона є матірю ОСОБА_1, який у жовтні 2018 року звільнився з місць позбавлення волі та почав проживати разом з нею та вітчимом за адресою: АДРЕСА_1. Відносно її сина було встановлено адміністративний нагляд, у т.ч. заборона виходити з квартири у нічний час. Її син жодного разу не порушував умови адміністративного нагляду. Дійсно у них в квартирі не працює домофон та дзвінок, але працюють два номера її мобільного телефону, через які працівники поліції постійно звязуються з ОСОБА_1 Дані цих мобільних телефонів є в особистій справі її сина. Крім того, поряд з їх квартирою на одній площадці мешкає її матір, тобто бабуся ОСОБА_1, телефон якої є також у працівників поліції. У ніч на 10.03.2019 року вона, ОСОБА_1 та вітчим були весь час вдома. У двері ніхто не стукав та на її номера мобільних телефонів ніхто вночі не дзвонив. Квартира у них знаходиться дійсно на першому поверсі, але праворуч, світло також у підїзді є. Тому, враховуючи пояснення ОСОБА_2 в частині розташування квартири і відсутності світла, вона має сумнів щодо факту перевірки ОСОБА_1 працівниками поліції у ніч на 10.03.2019 року.

ОСОБА_6 пояснив суду, що він є вітчимом ОСОБА_1 та повністю підтвердив пояснення останнього та ОСОБА_5 з приводу відсутності факту перевірки працівниками поліції умов адміністративного нагляду в ніч на 10.03.2019 року за місцем мешкання ОСОБА_1

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя повинен вирішити наступні питання: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. При цьому при вирішенні зазначених питань суддя повинен керуватися насамперед принципом презумпцією невинуватості, тобто ОСОБА_1 не повинен доводити свою невинуватість, а навпаки вина останнього повинна бути доведена органом, який склав адміністративний матеріал.

В даному випадку обєктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КУпАП є порушення ОСОБА_1 заборони виходу з квартири у нічний час: у період з 21 год. по 05 год. наступного дня.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, на думку судді, відсутні достатні докази, які б свідчили про факт відсутності ОСОБА_1 за місцем свого мешкання у ніч на 10.03.2019 року. Фактично єдиним доказом скоєння останнім правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КУпАП, є данні з пояснень працівника поліції ОСОБА_2, які повністю спростовуються поясненнями ОСОБА_5, ОСОБА_6 та самого ОСОБА_1 Аналізуючи пояснення ОСОБА_1 та його батьків, навіть з урахуванням можливої зацікавленості останніх, суд не знайшов протиріч, які б викликали певні сумніви у їх поясненнях. Водночас, ОСОБА_2 у своїх поясненнях неправильно вказав розташування на поверсі квартири ОСОБА_1, а також зазначив, що було відсутнє світло на поверсі, хоча даний факт спростували свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суддя вважає, що по справі відсутні належні і достатні докази, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку стосовно винуватості ОСОБА_1 Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду, працівники поліції не довели, що в діях ОСОБА_1 мається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 187, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.187 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод