Справа № 146/273/19
Провадження № 33/801/309/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Скаковська І. В.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М.В.,

розглянувши за участю представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката Глушкової О.І., прокурора Каменяр С.В.,

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 6 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Балки Барського району Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 не працюючого, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу № 21/2019 від 15 лютого 2019 року про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 1 Томашпільського відділення поліції Могилів-Подільського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старший сержант поліції ОСОБА_2, будучи відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, в порушення вимог абзацу другого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, яка припинила діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою Томашпільського районного суду Вінницької області від 6 березня 2019 року визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Провадження у справі закрито у зв'язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Зазначив, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки винесена із порушенням норм матеріального і процесуального права, без встановлення всіх обставин справи. Судом першої інстанції не взято до уваги, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення № 21/2019 від 15 лютого 2019 року було допущено ряд порушень положень ст. 251 та 256 КУпАП, зокрема: протокол складено за його відсутності і 15 лютого 2019 року за його місцем проживання йому було вручено заздалегідь складений протокол, цим самим його було позбавлено права надати пояснення, ознайомитись із матеріалами справи та скористатися правничою допомогою; час складання та місце складання протоколу не відповідають дійсності, оскільки протокол фактично не складався 15 лютого 2019 року у смт. Крижополі, а у готовому вигляді був йому врученим; у протоколі неправильно вказано місце вчинення правопорушення, що має важливе значення для визначення територіальної підсудності для розгляду справи, а саме: у протоколі місцем вчинення правопорушення зазначено місце проходження його служби - смт. Томашпіль Вінницької області, вул. І. Гаврилюка, 41, хоча на час подання декларації він був звільнений зі служби та обов'язок подання декларації після звільнення ніяким чином не пов'язувався з адресою його колишнього місця роботи, оскільки декларація подається на офіційному веб-сайті НАЗК через мережу Інтернет, тому він мав подати її за місцем свого проживання у смт. Крижополі. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою на це особою, оскільки докази у справі зібрані на запити начальника Вінницького управління ДВБ НП України полковника міліції Мандриковича І.М., а протокол складено іншою особою - оперуповноваженим Вінницького управління ДВБ НП України капітаном поліції Нарибчуком Я.В.

Крім того зазначив, що судом першої інстанції не досліджувалася суб'єктивна сторона правопорушення, одним із елементів якої є вина у формі умислу. У нього не було умислу на вчинення правопорушення та ухилення від обов'язку декларувати доходи; майновий стан він не приховував і його майновий стан після звільнення не змінився. В матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження об'єктивної сторони правопорушення, а саме: його вини у формі умислу, та відсутні докази наявності у нього мотиву (корисливий, особиста зацікавленість, інтереси служби тощо) та мети правопорушення.

Також зазначив, що для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом, а ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» не встановлює такий термін для осіб, які припинили відповідну діяльність і є суб'єктами декларування, на відміну від ч. 1 вказаної статті, яка визначає кінцевий термін подання декларації зазначеними у цій частині особами.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Прокурор заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просить її відхилити і залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2- адвоката Глушкової О.І., прокурора Каменяр С.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованими ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 з 9 грудня 2016 року працював на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 1 Томашпільського відділення поліції Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та 30 червня 2017 року згідно наказу № 117 о/с був звільнений зі служби в поліції за власним бажанням.

Відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є поліцейські.

Абзацом другим частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з частиною 1 цією статті особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з підпунктом пункту 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10 червня 2016 року № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089, декларація суб'єкта декларування, який припинив діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Зазначеним спростовуються доводи апеляційної скарги в тому, що ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» не встановлено граничний термін подання декларації особами, які припинили відповідну діяльність і є суб'єктами декларування, оскільки такий термін встановлено до 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність.

Як свідчить Витяг з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період з 01 січня 2018 року до 18 листопада 2018 року, ОСОБА_2 декларацію (після звільнення) подав 27 липня 2018 року о 20.14 год. (а. с. 9, 22-24), тобто після закінчення встановленого законом строку.

Доводи апеляційної скарги щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення з порушенням положень ст. 251 та 256 КУпАП не заслуговують на увагу та не свідчать про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Разом з тим відповідно до статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу (пункт 7).

Згідно положень частини 3 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як свідчать матеріали справи протокол № 21/2019 про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, складений оперуповноваженим Вінницького управління ДВБ НП України капітаном поліції Нарибчуком Я.В. 15 лютого 2019 року.

Проте в матеріалах справи міститься повідомлення про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яким начальник Управління з питань запобігання корупції та проведення люстрації НП України Зведін І.В. повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про встановлення факту неподання декларації після звільнення за 2017 рік ОСОБА_2, який працював у Томашпільському відділенні поліції Могилів-Подільського ВП ГУ НП у Вінницькій області на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 1 та був звільнений 30 червня 2017 року. На даному повідомленні зазначені номер та дата: ЗП-5083/18 від 25 травня 2018 року.

Таким чином факт неподання ОСОБА_2 декларації у встановлений законом строк було виявлено ще 25 травня 2018 року, у зв'язку з чим апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що станом на день розгляду справи судом першої інстанції закінчився, визначений ч. 3 ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, у зв'язку з чим судом закрито провадження у справі.

Разом з цим, пункт 7 статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

З огляду на викладене зазначення судом першої інстанції в резолютивній частині постанови про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, при закритті провадження у справі у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення є зайвим і вимогам закону не відповідає.

Крім того, в резолютивній частині постанови зазначено про закриття провадження у справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП, що є помилковим, оскільки строк накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, встановлений частиною 3 зазначеної статті.

За наведених обставин постанова суду першої інстанції підлягає до скасування із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення, визначеного ч. 3 ст. 38 КУпАП на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 6 березня 2019 року, якою визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, передбаченого ч. 3 ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ.В. Матківська