ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/2344/18Головуючий у 1-й інстанції Щербата Г.Р.
Провадження № 33/817/129/19 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі матеріали справи за апеляційною скаргою особи притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і піддано його штрафу в дохід держави в сумі 600 н.м.д.г., що становить 10 200 грн. з позбавленням його права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Стягнуто 384,20 грн. судових витрат.

Згідно постанови, 28.11.2018 року о 18 год. 04 хв. в м.Збаражі, по вул.Сонячній, ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керував транспортним засобом марки "ВАЗ-21103" н.з. НОМЕР_1, чим порушив п.2.9а ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову і закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що суд безпідставно наклав на нього адмінстягнення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, оскільки протокол з приводу такого правопорушення не складався. Звертає увагу на те, що на доданому до протоколу відеозаписі не видно, що він керував транспортним засобом, однак видно, що він продував технічний прилад "АлКонт 01сУ-U", про який в протоколі від 28.11.2018 року серії БД №245431 не вказано, як і не додано до матеріалів справи сертифікат відповідності цієї вимірювальної техніки, натомість з невідомих причин додано копію свідоцтва про повірку техніки №0040-Ф, від 07.02.2018 року на засіб "Drager Alcotest 6810". З огляду на це вважає висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння такими, що складені з порушенням вимог інструкції, а тому їх слід вважати недійсними. Стверджує, що поліція свідомо пішла на підміну документів доказової бази і для підтвердження його вини згідно складеного протоколу поліцейський жодних належних доказів суду не надав. Додатково вважає, що судом першої інстанції було позбавлено його права на захист, оскільки не задоволено клопотань про відкладення судового розгляду через хворобу.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій просить розглянути справи без його участі, вимоги апеляційної скарги підтримує повністю та просить скасувати оскаржувану постанову і провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст. 245, 252, 278, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з'ясувати чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які не були вказані в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

Так, частиною першою ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,

2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів,

3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, суд першої інстанції визнав доведеним, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння і такий висновок обґрунтував даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №245431 від 28.11.2018р.

Разом з тим, обставини, які суд визнав доведеними, не підтверджуються фактичними даними, що вказані у цьому протоколі, оскільки в ньому наведений інший склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме вказано, що ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння, продувати технічний прилад на місці відмовився, медосвідчення проводилося в Збаразькій ЦРКЛ.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0.42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Маліге проти Франції» («Malige v. France», заява № 27812/95, рішення від 23 вересня 1998 року) ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією.

Частина друга ст.6 Конвенції гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв'язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення. Таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Каrеlіn v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ЄСПЛ зазначив, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини 1 статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Виходячи із наведеної практики ЄСПЛ, а також враховуючи вимоги ст.ст.7, 254, 279 КУпАП суд повинен розглядати справу не інакше, як на підставі та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Однак в даному випадку, розглядаючи справу у відсутності сторін, суд першої інстанції з власної ініціативи вийшов за межі обвинувачення та встановив іншу об'єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, ніж вказана у складеному відносно нього протоколі.

Як вбачається з матеріалів справи, з приводу керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, яке суд визнав доведеним, працівники поліції протокол про адміністративне правопорушення не складали. Водночас, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відомості про керування ним автомобілем з ознаками сп'яніння і відмову від проходження огляду на стан сп'яніння не підтверджуються доданими до цього протоколу матеріалами справи.

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини, в даному випадку є законні підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у даній справі у зв'язку з недоведеністю вказаного у протоколі адміністративного правопорушення, тобто згідно п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати і провадження відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис