Провадження № 33/810/32/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2019 р. м. Сєвєродонецьк

Суддя Луганського апеляційного суду Белах А.В., за участі секретаря Данько Л.С. та правопорушниці ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на пос-танову Сєвєродонецього міськсуду Луганської обл. від 14.01.2019 р., -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1, яка народилася 26.08.1976 р. в м.

Луганськ, громадянин України, має вищу ос-

віту, неодружена, неповнолітніх дітей не має

працює головним бухгалтером ТОВ «УТЕК-

Мод», зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, кв. Героїв

Сталінграду, 11/26, проживає м. Харків, вул.

Грозненська, 54/159,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1631 КУпАП та накладено адміні-стративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 170 грн., стягнуто судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до протоколу про адміністративне пра-вопорушення № 219 від 29.11.2018 р. головний бухгалтер ТОВ «УТЕК-МОД» ОСОБА_1, будучі посадовою особою, допустила порушення правил п. 187.1 ст. 187, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено відсутність складання та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкових накладних при здійсненні експортних операцій, будучи особою, яка раніше притягувалася до адмінвідповідальності за

за ч. 1 ст. 1631 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження по справі, оскільки на її думку відсутня подія і склад адміністративного правопорушення. Зазначає, що відповідно до п. 7 протоколу про ад-мінправопорушення їй ставиться в провину те, що вона вчинила правопорушення 16.10.2018 р. о 14:19 шляхом подання податкової декларації з ПДВ № 7, тобто, на думку по-садової особи ДФС, вона вчинила правопорушення подавши податкову декларацію з ПДВ, але обовязок подання декларації (звітності) відповідно до Податкового кодексу України по-кладається на платника податку, тобто юридичну особу, а не фізічну.

Також зазначає, що диспозицією ст. 1631 КУпАП передбачена відповідальність за від-сутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підп-риємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких перед-бачено законами України. «Податкового обліку», «порядку ведення податкового обліку», які були б визначені законодавчими чи нормативними актами, в Україні не існує. Основи веден-ня бухгалтерського обліку і бухгалтерської (фінансової) звітності законодавчо закріплені в Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-ХІV від 16.07.1999 р. В Податковому кодексі України також не наведено визначення терміну «подат-ковий облік».

Правопорушення в частині відсутності складання та реєстрації в ЄРПН податкових накладних при здійсненні експортних операцій не було, всі податкові накладні при здійснен-ні експортних операцій виписані відповідно до вимог п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобовязань - дату закінчення оформлення митної декларації, що проставлена у колонці D/J Митної декларації (ОНП- факт засвідчення елект-ронним цифровим підписом посадової особою митного органу електронної митної деклара-ції) та у Протоколі обробки до неї. Реєстрація податкових накладних за вересень 2018 р. під-тверджується квитанціями про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН, витягами з ЄРПН, даними з електронного кабінету платника податків (скріншот додається) та підтвердженням консультантами ДФС України телефоном, що в акті перевірки в таблиці 2 жодним чином не відображено.

Також, вказує на порушення посадовими особами ДФС її прав при складанні акту ка-меральної перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення, тому що ці докуме-нти їй не вручалися, вона не ознайомлювалася з їх змістом, не мала можливості подати свої пояснення, їй не було розяснено її права та обовязки.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у адміні-стративній справі у звязку з відсутністю в її діях складу і події адміністративного правопо-рушення по викладеним в апеляційній скарзі доводам.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1, яка підтримала доводи своєї апеля-ційної скарги та просила задовольнити її по викладеним доводам, головного державного ре-візора - інспектора відділу контролю за відшкодуванням ПДВ Управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у Луганській обл. ОСОБА_2, яка вважала, що обґрунтовано склала протокол про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали справи, досліди-вши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задо-воленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослід-женні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопо-рушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Кон-ституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова прак-тика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодав-ства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

У відповідності до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні пра-вопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 245 КУп-АП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відпо-відності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопору-шення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встанов-лює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в йо-го вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці да-ні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, тощо, а згідно ч. 2 цієї статті обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання прото-колів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. ст. 252, 254, 255 та 256 КУпАП протокол про адміністра-тивне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповнова-женою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного пра-вопорушення, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопору-шення. У протоколі зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків, потерпілих якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністратив-ної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи.

Згідно з постановою суду, відповідно до протоколу про адміністративне правопору-шення № 219 від 29.11.2018 р. зазначено, що ОСОБА_1, яка є посадовою особою головним бухгалтером ТОВ «УТЕК-МОД», вчинила правопорушення, а саме абз. б) п. 187.1 ст.187, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 2.12.2010 р. в частині відсутності складання та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) податкових накладних при здійсненні експортних операцій. Дата, час і місце вчинення правопорушення16.10.2018 р. о 14:19, ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській обл., шляхом подання податкової декларації з ПДВ від 16.10.2018 р. № НОМЕР_1, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 1631 КУпАП.

В матеріалах справи наявний акт про результати камеральної перевірки ТОВ «УТЕК-МОД» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на дода-ну вартість на поточний рахунок платника податку за вересень 2018 р. від 19.11.1018 р. № 4258/12-32-12-02/38338502 (а. пр. 4-9), в якому зафіксовано факт порушення в частині не складання та не реєстрації в ЄРПН податкових накладних при експорті товарів за ВМД за-значеними у таблиці 2 Акту перевірки ( а. пр. 6, зв.).

Державна Фіскальна служба України надала податкову консультацію щодо дати скла-дання податкової накладної у разі експорту товарів та валютного (обмінного) курсу НБУ за яким визначається вартість товарів при складанні такої податкової накладної від 6.07.2018 р. за № 3001/6/99-95-42-03-15/1ПК та зазначила, що п. 187.1 ст.187 Податкового Кодексу Ук-раїни визначено, що датою виникнення податкових зобовязань з ПДВ за операціями експо-рту товарів є дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства.

Датою виникнення податкового зобовязання з ПДВ у разі експорту товарів, вважаєть-ся дата завершення процедури митного оформлення експортної декларації, яка визначається за фактом проставлення посадовою особою митного органу на всіх аркушах такої декларації відбитку особистої номерної печатки, а в разу електронного декларування за фактом засві-дчення електронним цифровим підписом посадової особи митного органу електронної мит-ної декларації після перетворення її у візуальну форму.

П. 201.1 ст. 201 Податкового Кодексу України визначено, що на дату виникнення по-даткових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електрон-ній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Кодексом термін.

Виходячи з наведеного, при експорті товарів датою виникнення податкового зобовя-зання з ПДВ, є дата оформлення митної декларації, яка відображає завершення процедури митного оформлення експортної операції, яка визначається за фактом проставлення посадо-вою особою митного органу на всіх аркушах такої декларації відбитку особистої номерної печатки, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, а в разі електронного де-кларування за фактом засвідчення електронним цифровим підписом посадової особи мит-ного органу електронної митної декларації, після перетворення її у візуальну форму.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що п. 187.1 ст.187 Податкового Кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобовязань з ПДВ за операціями екс-порту товарів є дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства.

ОСОБА_1 вважала такою датою підпис митниці та подавала до ЄРПН в той же день.

Представник ДФС при складанні акту камеральної перевірки виходила з дати фізич-ного перетину кордону ( як визначено п. 187.1 ст.187 Податкового Кодексу України), яка зав-жди не збігається з датою підпису митного органу та зазвичай відбувається на кілька днів пізніше. Виходячи з цього, представник ДФС, оскільки на дату фізичного перетину кордону ОСОБА_1 не подавала декларації (вона подала їх раніше на 2-3 дні, в межах відповідного звітного періоду) та не враховувала, що вони вже подані раніше стосовно кожної партії това-ру, зробила висновок про те, що ОСОБА_1 взагалі не подавала декларації та відобразила це у акті перевірки як порушення та склала відповідний протокол про адмінправопорушення.

Суд першої інстанції фактично правильно встановив порушення, з таким висновком погоджується і апеляційний суд.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Не надано таких доказів і під час апеляційного розгляду справи.

Всі відповідні дії щодо оформлення митних декларацій та реєстрації їх в ЄРПН здійс-нюють посадові особи юридичних осіб-платників податків, а тому посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на неможливість притягнення її до адмінвідповідальності через те, що во-на не є платником відповідних податків та законодавчим шляхом не визначено термін «пода-тковий облік», апеляційний суд вважає не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Разом з тим, на підставі наданих суду матеріалів, та виходячи з пояснень в судовому засіданні як ОСОБА_1, так і представника ДФС ОСОБА_2, апеляційний суд вважає, що наслідки від некоректного заповнення та подання до відповідного органу податкових накла-дних ОСОБА_1 не завдали значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

В рішенні Європейського Суду з прав людини від 06.11.2008 р. у справі «Ісмаїлов проти Російської Федерації» вказано, що при вирішенні питання про стягнення необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди, завданої особі. Суд повинен проаналізувати, чи дотримано органами влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захи-щати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто, чи не стали вжиті заходи особис-тим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, Суд звернув увагу, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і зага-льними принципами міжнародного права. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має зна-чення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, частково погоджуючись з доводами апеляцій-ної скарги, вважає, що при призначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення судом пер-шої інстанції не було враховано достатньою мірою фактичні обставини вчинення адміністра-тивного правопорушення, особу правопорушника та інші обставини, що мають значення.

Згідно з вимогами ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинен-ню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Згідно ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушен-ня орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопоруш-ника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до виснов-ку про те, що притягуючи ОСОБА_1 до адмінвідповідальності та накладаючи на неї адмініс-тративне стягнення, суд відповідно до вимог ст. ст. 33 та 34 КУпАП недостатньо врахував особу порушниці, характер її дій, обставини, за яких було вчинено дане правопорушення, які істотно знижують ступень суспільної небезпеки вчиненого адміністративного правопору-шення, застосоване до ОСОБА_1 безальтернативне стягнення за своїм видом та розміром явно не відповідає встановленим обставинам внаслідок суворості та визнання цього адмініс-тративного правопорушення малозначним у розумінні ст. 22 КУпАП, що тягне звільнення ОСОБА_1 від адмінвідповідальності.

Викладені обставини суд першої інстанції до уваги не взяв, хоча вони в сукупності вказують на малозначність вчиненого правопорушення, що є підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності.

Приймаючи до уваги те, що згідно із Законом України «Про судовий збір», судовий збір з особи може бути стягнуто лише у разі ухвалення судом постанови про накладення ад-міністративного стягнення, апеляційний суд, звільняючи особу від адміністративної відпові-дальності, вважає за необхідне звільнити її також і від сплати судового збору у розмірі 384,20 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження ( ст. 22 КУпАП) виноситься постанова про закриття справи про адмінправопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Сєвєродонецького міськсуду Луганської обл. від 14.01.2019 р., якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1631 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 170 грн. (сто сімдесят ), стягнуто судовий збір в розмірі 384,20 грн. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою на підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.