Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1273/18 Головуючий у 1-й інст. Невмержицька А.О.
Категорія ч.2 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., за участю: правопорушника ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах правопорушника ОСОБА_2 на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 квітня 2018 року за ч.2 ст.130 КУпАП щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Коростень, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 13.11.2017 року притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП

в с т а н о в и в:

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 квітня 2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.2 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортним засобом на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 352,40 грн. судового збору.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 29.01.2018 року о 00.10 год. по вул.Грушевського в м.Коростень керував транспортним засобом марки "Фольксваген Пассат" державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, незв'язна мова, нестійка хода. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.2 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження; постанову Коростенського міськрайонного суду від 26.04.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 2 КУпАП і накладення на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на 3 роки - скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження захисник стверджує, що оскаржувану постанову було отримано 30.07.2018 року в канцелярії суду при ознайомленні з матеріалами справи №279/1273/18 відносно ОСОБА_2, а тому строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

В обгрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп'яніння, поліцейським запропоновано водію ОСОБА_2 пройти огляд за допомогою газоаналізатору Драгер «Алкотестер 6810». Але спеціальний технічний засіб Драгер «Алкотестер 6810", який використовувався інспектором поліції для визначення стану сп'яніння, відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосуванні території України. Крім того, дія Свідоцтва про державну реєстрацію №7261/2007 згідно з наказом МОЗ України від 10.02.2010 року №95 приладу Драгер «Алкотестер 6810» закінчилася ще 10.02.2015 року. При цьому, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння, що є свідчить про відсутність у діях водія складу адміністративного правопорушення та є підставою для закриття справи.

Додатково захисник стверджує, що ОСОБА_2 не отримував повідомлення про розгляд справи. Коростенським міськрайонний судом на адресу ОСОБА_2 направлялось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №712 від 23.03.2018 року, №941 від 26.04.2018 року та №791 від 05.05.2018 року. Відправлення №712 прийнято у відділенні 23.03.2018 року, 04.04.2018 відправлення вручено за довіреністю. Відправлення №941 прийнято у відділенні 12.04.2018 року, 21.04.2018 року відправлення вручено за довіреністю, а відправлення №791 прийнято у відділенні 05.05.2018 року, 18.05.2018 року відправлення вручено за довіреністю. Проте, особисто ОСОБА_2 не ставив підпис у повідомленнях, особу на одержання поштових відправлень не уповноважував. Відповідно до паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2, ОСОБА_2 15.02.2018 року перетнув кордон Польщі, повернувся на територію України лише 12.05.2018 року, про що на арк.3 стоять відмітки про проходження митного контролю. Тобто, ОСОБА_2 не отримував фактично жодних повідомлень суду про дату та час судових засідань.

Викладені вище обставини суд першої інстанції не з'ясував, чим допустив неповноту та однобічність розгляду справи, а також порушив права ОСОБА_2, передбачені ст.268 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 та правопорушник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали з викладених в ній мотивів, просили поновити строк на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати та закрити справу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення правопорушника ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи та надані докази в межах доводів апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст.130 КУпАП, судом першої інстанції копія оскаржуваної постанови направлялась правопорушнику, (супровідний лист: а.с.13) однак остання повернулась до суду неврученою, що підтверджується конвертом та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.14). Разом з тим, як вбачається з клопотання про ознайомлення з матеріалами справи захисника ОСОБА_3 (а.с.20), останній 30.07.2018 року ознайомився з матеріалами справи відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.130 КУпАП, зокрема і з зі змістом оскаржуваної постанови суду. Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції відносно ОСОБА_2 захисником ОСОБА_3 подано 08.08.2018 року Тобто, апеляцію захисником подано в 10-тиденний строк, передбачений ст.289 КУпАП. А тому, питання про поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційним судом не вирішується.

Що стосується доводів самої апеляційної скарги захисника ОСОБА_3 в частині порушення прав ОСОБА_2, передбачених ст.268 КУпАП, то апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.130 КУпАП, останній неодноразово викликався до суду першої інстанції для участі в розгляді адміністративної справи щодо нього. Разом з тим, як свідчать матеріали справи судові повістки про виклик останнього в судові засідання, призначенні 10.04.2018 року та 26.04.2018 року повернулися до суду першої інстанції з відміткою відділення поштового зв'язку «за терміном зберігання». Разом з тим, судом першої інстанції судові повістки направлялись у відповідності до ст.277-2 КУпАП, за вказаною в адміністративному протоколі адресою: АДРЕСА_2. Хоч в копії паспорта ОСОБА_2, долученій до апеляційної скарги, адреса реєстрації значиться АДРЕСА_1, проте після перейменування вулиць м.Коростеня згідно розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації від 20.05.2016 року №140 остання отримала назву С.Петлюри. Таким чином, судові повістки направлялись районним судом по місцю реєстрації правопорушника. При цьому, сам ОСОБА_2 був обізнаний про існування протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.2 ст.130 КУпАП, проте не цікавився його розглядом, виїхав за межі держави, про що не повідомив суд, який розглядав адміністративний протокол щодо нього.

Апеляційний суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати свої процесуальні права та обов'язки.

В ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналізуючи причини неявки ОСОБА_2 в судові засідання суду першої інстанції, а саме виїзд за кордон держави, знаючи при цьому про існування протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, та не вирішення питання про можливість представлення його інтересів в суді у віджповідності до положень ст. 271 КУпАП через захисника, у апеляційного суду виникли обґрунтовані сумніви в добросовісності користування ОСОБА_2 своїми процесуальними правами та обов'язками.

Враховуючи наведене, розгляд судом адміністративної справи відносно ОСОБА_2 у його відсутність в даному випадку не може бути беззаперечною підставою до скасування оскаржуваної постанови суду у зв'язку із порушенням прав, передбачених ст.268 КУпАП, при тому, що суд першої інстанції повинен застосувати усі процесуальні засоби для розгляду справи в межах 3-місячного строку накладання стягнення , передбаченого ст.38 КУпАП.

Крім того слід зазначити, що права ОСОБА_2, передбачені ст.268 КУпАП, були поновлені апеляційним судом шляхом прийняття апеляційної скарги захисника , повідомлення останніх про час та місце її розгляду, а також надання можливості приймати участь в судових засідання апеляційного суду, заявляти клопотання, подавати докази, знайомитися з матеріалами справи тощо.

Тому, оскаржувана постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 не може бути скасована з підстав, порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_3, з наведених вище обставин.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, хоч і розглянув справу за відсутністю особи, яка притягається до адмінвідповідальності, проте зазначених вимог закону дотримався, вірно встановив обставини правопорушення, у вчиненні якого звинувачується ОСОБА_2, та в повному обсязі дослідив надані до протоколу про дані правопорушення докази.

Так, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №036497 від 29.01.2018 року (а.с.2) судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 29.01.2018 року о 00.10 год. по вул.Грушевського в м.Коростень керував транспортним засобом марки "Фольксваген Пассат" державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, незв'язна мова, нестійка хода. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.2 КУпАП.

При цьому, від дачі пояснень, підпису даного протоколу ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків. Жодних зауважень останнього щодо можливих неправомірних дій працівників поліції чи порушення процедури його оформлення адміністративний протокол не містить. Разом з тим, протокол містить підписано свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які долучені до згаданого вище протоколу (а.с.4-5), останні були запрошені працівниками поліції як свідки та в їх присутності водію автомобіля марки «Фольксваген Пассат» ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння на алкотестері «Драгер», на що останній відмовився, після чого йому було запропоновано проїхати в медичний заклад для проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп'яніння, від чого він також відмовився. Також згідно вказаних письмових пояснень свідків, ОСОБА_2 відмовився давати пояснення та розписуватись в протоколі. Від даного громадянина було чути запах алкоголю з ротової порожнини.

З метою перевірки письмових пояснень згаданих вище свідків Житомирським апеляційним судом було неодноразово викликано свідків в судові засідання та ухвалено постанову від 05.11.2018 року про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Чернігівським районним судом Чернігівської області для здійснення допиту свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки останні проживають не території Чернігівського району Чернігівської області. Проте, зазначені свідки до Чернігівського районного суду Чернігівської області не з'явилися, про неможливість явки повідомили в телефонному режимі та додали, що свої письмові пояснення, долучені до адміністративного протоколу щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст.130 КУпАП, підтримують в повному обсязі (а.с.79-80).

При цьому, свідок ОСОБА_6 надіслав апеляційному суду листа, в якому зазначив, що ОСОБА_2 дійсно за обставин, зазначених в адміністративному протоколі, в його присутності відмовився на пропозицію працівника поліції пройти тест на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також проїхати у медичний заклад для освідування на вміст алкоголю.

Не довіряти зазначеним поясненням свідків у апеляційного суду підстав не має. Не зазначили про такі підставі і ОСОБА_2 та його захисник.

Крім того, вина ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, підтверджується також і Актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6), згідно якого у ОСОБА_2 було виявлено запах алкоголю з ротової порожнини, не зв'язна мова, не стійка хода, почервоніння обличчя, очей. Зазначений Акт підписано свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Жодних зауважень з чийогось боку Акт не містить.

Сам факт керування транспортним засобом крім того також підтверджується і копією постанови від 29.01.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, долученою до протоколу.

Враховуючи вищенаведене, сукупність досліджених апеляційним судом доказів, які узгоджуються між собою та доповнюють один одного, спростовують доводи захисника ОСОБА_3 про відсутність події та складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП, інкримінованого ОСОБА_2, та доводять його вину у вчиненні вказаного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги захисника, що спеціальний технічний засіб Драгер «Алкотестер 6810», який використовувався інспектором поліції для визначення стану сп'яніння, відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосуванні території України; що дія Свідоцтва про державну реєстрацію №7261/2007 згідно з наказом МОЗ України від 10.02.2010 року №95 приладу Драгер «Алкотестер 6810» закінчилася ще 10.02.2015 року, а також у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння є явно надуманими та необгрунтованими, оскільки матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і пройти такий огляд у медичному закладі. Тобто, такий огляд взагалі не проводився, а тому посилання на дані обставини є безпідставними.

З цих же підстав не можуть бути прийняті до уваги також і доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції порядку огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП, у зв'язку з чим на думку апелянта такий огляд у відповідності до ч.5 ст. 266 КУпАП повинен бути визнаний недійсним. Такий огляд, як в же зазначено вище взагалі не проводився, а у відповідності до положень ст. 266 КУпАП працівниками поліції в присутності двох свідків при встановленні у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння були лише зафіксовано його відмову від проходження будь-якого огляду на такий стан

Враховуючи вищенаведене, підстав до задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_3 в інтересах правопорушника ОСОБА_2 та скасування постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 квітня 2018 року за ч.2 ст.130 КУпАП щодо останнього відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 квітня 2018 року щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: