Справа № 751/8452/18 Головуючий у 1 інстанції Цибенко І. В.
Провадження № 33/4823/107/19
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участю представника особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності - адвоката Дроботущенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 лютого 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, проживаючий в АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням його права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з особи, притягнутої до адміністративної відповідальності судовий збір на користь держави у сумі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суд, ОСОБА_2 28 листопада 2018 року о 04 год. 21 хв. в м. Чернігові, по вул. І.Мазепи, 68-б, керував автомобілем ВАЗ 217040 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком ЧОПНЛ №71 від 28 листопада 2018 року. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9 «а» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи належним чином не дослідив всі фактичні обставини, в зв'язку з чим прийшов до хибних висновків з приводу наявності в його діях вини, та прийняв незаконне рішення, а також, під час розгляду справи в суді першої інстанції було порушено його право на захист, оскільки розгляд справи було здійснено без участі, та таким чином проігнорував права, передбачені ст. 268 КУпАП, відповідно до якої розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що суд першої інстанції підійшов до розгляду справи формально, оскільки в основу рішення поклав протокол про адміністративне правопорушення, який не є належним доказом по справі, оскільки містить дописки, що не відповідають дійсності. Крім того, вважає, що поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, так як мав бути проведений на місці зупинки автомобіля в присутності двох свідків, крім того, самими свідками також не зазначено про відмову від проходження ним огляду на місці зупинки. Також наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд на стан сп'яніння до медичного закладу, а акт огляду та висновок складено нерозбірливим почерком, в зв'язку з чим вважає докази, що містяться в матеріалах справи сумнівними. Звертає увагу суду на те, що під час розгляду в суді першої інстанції не були допитані свідки, в присутності яких був складений протокол про адміністративне правопорушення, та не було досліджено відеоматеріал з нагрудної камери поліцейського, а також не взято до уваги той факт, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника-адвоката Дроботущенко Т.О. на підтримання поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП притягненню до адміністративної відповідальності підлягають особи, що здійснюють керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд першої інстанції на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів під час розгляду справи про адміністративне правопорушення виконав вимоги ст. 280 КУпАП, повно з'ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не зважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_2 вона підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серія БД №220199 від 28 листопада 2018 року, який є документом що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій особою правопорушником, і є одним з джерел доказів, відповідно до якого ОСОБА_2 28 листопада 2018 року о 04 год. 21 хв. в м. Чернігів, по вул. Мазепи, 68 б, керував автомобілем ВАЗ 217030 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога, що підтверджується висновком ЧОПНЛ №71 від 28 листопада 2018 року, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України (а.с.3);

- даними, що містяться у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28 листопада 2018 року №71, відповідно до якого ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння (а.с. 5);

- відомостями копії акту медичного огляду, на підставі якого складений висновок №71 (а.с. 24);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були присутні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та вказали, що ОСОБА_2 відмовився від дачі пояснень та від підписання складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, а також від отримання тимчасового дозволу на керування транспортним засобом (а.с. 6, 7);

- даними, що містяться в рапорті поліцейського взводу №2 роти №1 БУПП в Чернігівській області ДПП Рябого О.С., згідно з якими 28 листопада 2018 року о 04 год. 21 хв. в м. Чернігів, по вул. Мазепи, 68 б, був зупинений автомобіль ВАЗ 217030 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, в ході спілкування з яким було виявлено у нього ознаки алкогольного спяніння, а саме: різкий запах перегару з ротової порожнини , тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, порушення мови. Останньому, було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, на що він погодився.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Доводи апеляційної скарги, що огляд на стан алкогольного сп'яніння було проведено з недотриманням вимогам чинного законодавства, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

За правилами п. 6 діючої Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться, зокрема, лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

З огляду на вище викладене, лікар ОСОБА_6 при винесенні висновку №71 від 28 листопада 2018 року діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, з використанням наданих повноважень, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для встановлення наявності чи відсутності стану алкогольного сп'яніння у водія ОСОБА_2

Твердження особи правопорушника про те, що працівниками поліції не було складено направлення на медичний огляд на стан сп'яніння, хоча і має місце, однак, даний недолік не є таким, що спростовує наявність вини особи правопорушника у вчиненому ним адміністративному правопорушенні, в зв'язку з чим даний недолік не є підставою для скасування рішення.

Також, посилання ОСОБА_2, викладене в апеляційній скарзі про те, що було порушено порядок огляду, оскільки йому не було запропоновано пройти огляд на місці в присутності двох свідків, а потім, в разі його незгоди з результатом огляду, провести такий огляд в медичному закладі, не є обґрунтованим, оскільки норми Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція), щодо огляду особи правопорушника не є імперативними, а отже те, що дану особу було оглянуто у закладі охорони здоров'я, не можна вважати порушенням норм чинного законодавства про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доводи апелянта про те, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від №71 від 28 листопада 2018 року є неналежним доказом по справі, який не можна покласти в основу рішення, оскільки він проведений з порушенням порядку та методу його проведення, не знайшли свого підтвердження, оскільки, на підставі вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вказаний висновок є належним та допустимим доказом по справі, в зв'язку з чим, в сукупності з іншими дослідженими по справі доказами, вважає за необхідне покласти в основу свого рішення, як такий, що дійсно підтверджує перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння під час керування автомобілем.

Посилання особи, яка подала апеляційну скаргу про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений не належним чином, оскільки містить дописки та виправлення, в ході дослідження даного доказу свого підтвердження не знайшло, та є таким, що складений відповідно до п. 5, 6 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376. Протокол про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення, на якому проставлено відповідні серію та номер, при цьому усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою.

Виходячи з вище наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що протокол щодо ОСОБА_2 від 28 листопада 2018 року серія БД № 220199, складений належним чином та є достатнім і законним доказом по справі, який цілком обґрунтовано судом першої інстанції було взято до уваги при винесенні ним рішення.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Твердження ОСОБА_2 про те, що судом не було належним чином досліджено матеріали справи, оскільки не допитано в судовому засіданні свідків та не досліджено запис з нагрудної відеокамери, в зв'язку з чим прийняте незаконне та передчасне рішення, не заслуговують на увагу, оскільки суд досліджує наявні матеріалах справи докази, та за за своїм внутрішнім переконанням вирішує достатність чи їх недостатність для прийняття законного та обґрунтованого рішення. В даному випадку суд дослідив письмові пояснення свідків та дійшов до переконання, що вони в сукупності з іншими наявними в справі доказами підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи особи правопорушника про те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, оскільки воно спростовується даними рапорту поліцейського Рябого О.С., відповідно до якого, транспортний засіб, після складання протоколу, було залишено на узбіччі.

Щодо доводів апеляційної скарги про проведення судом розгляду за відсутності ОСОБА_2, то вони не спростовують висновків суду про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 в судові засідання не з'являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, крім того, від його імені надавались клопотання про відкладення розгляду з різних причин, що дає підстави вважати про його намагання затягнути розгляд справи, у зв'язку з чим, враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу у його відсутність.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Права, які на думку ОСОБА_2 були порушені під час розгляду справи в суді першої інстанції, зокрема, надання показів, долучення до матеріалів справи інших доказів, та інше, були повністю поновлені та реалізовані під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду, як про це просив апелянт у своїй апеляційній скарзі, при апеляційному розгляді справи не було встановлено.

Твердження особи правопорушника про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, є таким, що не знайшло свого підтвердження під час перевірки доказів, які були предметом дослідження як в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи апеляційним судом.

Така позиція щодо дій правопорушника розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, оскільки правопорушення на транспорті характеризуються підвищеною небезпекою, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 1ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст.ст. 245, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 лютого 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач