ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/299/19 Доповідач - Лекан І.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю адвоката Майки М.Б., прокурора Шергея А.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Майки М.Б. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 26 липня 2019 року,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 26 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та закрито провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді поліцейського взводу №3 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Тернопіль» ГУНП в Тернопільській області, що знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вул.Валова,11, та відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після припинення діяльності, за 2018 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Майка М.Б. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказує на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів, що підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Апелянт посилається на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.255 КУпАП, оскільки, на його думку, протокол складено не уповноваженою особою.

Крім цього, наголошує на порушення Тернопільським управлінням ДВБ НП України вимог Закону України Про запобігання корупції під час перевірки факту подання суб`єктом декларування відповідної декларації, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки декларації ОСОБА_1 , а також повідомлення його про результати такої перевірки.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши адвоката Майку М.Б., який підтримав подану апеляцію, просить її задовольнити, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, вважає постанову суду законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу адвоката Майки М.Б. в інтересах ОСОБА_1 слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у повній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Вказані вимоги закону при розгляді справи суддею суду першої інстанції дотримано повністю.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 23.05.2017 року працював на посаді поліцейського взводу №3 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Тернопіль» ГУНП в Тернопільській області та відповідно до п.п.з п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», був суб`єктом декларування.

04 грудня 2018 року ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за власним бажанням (наказ ГУНП в Тернопільській області від 04.12.2018 року №382 о/с).

Згідно з вимогами абз. 2 ч. 2 ст.45 Закону України Про запобігання корупції особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 45 даного Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП встановлена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, ОСОБА_1 , як особа, яка припинила діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування або іншу діяльність, зазначену у п.п. «а» і «в» пункту 2, пункту 5 ч. 1 ст.3 Закону України Про запобігання корупції, був зобов`язаний до 01.04.2019 року, подати декларацію за 2018 рік.

Однак, ОСОБА_1 , в порушення вказаних вимог подав декларацію за 2018 рік несвоєчасно, а саме 19.04.2019, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

При цьому, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення повністю підтверджена належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції доказами, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення від 25 квітня 2019 року №0900002; витягом (скріншотом) з офіційного сайту «https://public.nazk.gov.ua/search» щодо подання ОСОБА_1 електронних декларацій; відомостями з електронної декларації ОСОБА_1 з сайту НАЗК за 2018 рік та електронної декларації ОСОБА_1 (виправлена) з сайту НАЗК за 2018 рік; копією присяги ОСОБА_1 ; витягом з наказу ГУНП в Тернопільській області від 23.05.2017 № 113 о/с; копією посадових повноважень ОСОБА_1 ; копією рапорту ОСОБА_1 про звільнення з поліції від 12.11.2018; витягом з наказу ГУНП в Тернопільській області від 04.12.2018 №382 о/с; копією відмітки ОСОБА_1 про отримання трудової книжки; положенням «Про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України».

Окрім цього, ОСОБА_1 12.11.2018 року був ознайомлений із зобов`язанням поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами декларування, про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» при звільненні зі служби, у якому вказано також про необхідність подання декларації згідно із вимогами абз. 2 ч. 2 ст.45 цього Закону (а.с.31).

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною, а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Відомості про обставини, які об`єктивно могли завадити ОСОБА_1 в поданні декларації у встановлений законом строк, в матеріалах справи відсутні та в апеляційній скарзі апелянтом не наведені.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 порушень при їх складанні не виявлено.

Протокол про адміністративне правопорушення від 25.04.2019 року №0900002 складений уповноваженою особою - представником органу Національної поліції, який наділений такими повноваженнями відповідно до вимог ст.1 Закону України Про запобігання корупції та ст.255 КУпАП, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, а тому посилання апелянта щодо порушень при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 , є необґрунтованими.

Необґрунтованими є твердження апелянта про порушення Тернопільським управлінням ДВБ НП України вимог Закону України Про запобігання корупції під час перевірки факту подання ОСОБА_1 відповідної декларації.

Так, відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Окрім того, Закон України Про запобігання корупції не передбачає затвердження Національним агенством з питань запобігання корупції обґрунтованого висновку чи повідомлення, із встановленим фактом порушення вимог фінансового контролю, у разі виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1,2 ст. 172-6 КУпАП.

Безпідставними є доводи адвоката Майки М.В. про необхідність закриття провадження у справі без встановлення вини ОСОБА_1 , оскільки суд при вирішенні справи відповідно до ст. 280 КУпАП зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а строки, встановлені ст.38 КУпАП, впливають лише на вирішення питання щодо накладення адміністративного стягнення та не виключають у діях ОСОБА_2 складу правопорушення.

Оскільки, згідно з вимогами ч.3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15,212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення, то суд, встановивши, що на момент розгляду вказаного адміністративного правопорушення строки накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 - закінчились і відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП на нього не може бути накладено адміністративне стягнення, суд правомірно закрив провадження у справі.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та закриття провадження, як про це просить апелянт, немає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, ЗУ «Про запобігання корупції», -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Майки М.Б. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 26 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис