КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2019 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2019 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень 00 копійок, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 28 грудня 2018 року, о 06 год. 00 хв. по вулиці Тулузи, 3Б, у м. Києві, керував автомобілем «Опель», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: бліде обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на неповноту судового розгляду, порушення суддею місцевого суду норм процесуального та матеріального права.

Апелянт зазначала, що після зупинки транспортного засобу поліцейським, без інформування водія про причину зупинки, співробітник поліції запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння, на що останній відмовився, оскільки йому не повідомлено причини зупинки відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Крім того, зазначала, що після складення протоколу про адміністративне правопорушення, на протязі двох годин ОСОБА_2 звернувся до Київської міської клінічної лікарні «Соціотерапія», де пройшов відповідний медичний огляд на стан сп'яніння, відповідно до якого ОСОБА_2 28 грудня 2018 року не перебував у стані сп'яніння.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які просили задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно пункту 12 Розділу II вказаної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуєтьсяданими протоколу по адміністративне правопорушення від 28 грудня 2018 року, у відповідності до якого, цього ж дня, о 06 год. 00 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «Опель», державний номерний знак НОМЕР_1, по вулиці Тулузи, 3Б, у м. Києві, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: бліде обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 «Правил дорожнього руху» /а.с. 1/;письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 28 грудня 2018 року, з яких убачається, що у присутності вказаних осіб ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння /а.с. 2/; даними дослідженого судом першої інстанції відеозапису із нагрудної камери поліцейського /а.с. 3/.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суддя місцевого суду неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, є необґрунтованими. Як убачається з оскаржуваної постанови, суддя місцевого суду дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення на підставі аналізу усіх наявних по справі доказів у їх сукупності.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та пояснення свідків складені з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, та містить у собі всі необхідні відомості, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у них містяться, як докази у справі про адміністративні правопорушення.

Крім того, у судовому засіданні під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 підтвердив факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, пояснивши, що поспішав.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 відмовився пройти огляд на стан сп'яніння у зв'язку з тим, що працівники поліції йому не повідомили причини зупинки відповідно до с. 35 Закону України «Про Національну поліцію», не є підставою для скасування постанови судді місцевого суду, оскільки причини відмови особи від проходження огляду на стан сп'яніння у даному випадку не впливають на доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Посилання апелянта на порушення працівниками поліції вимог Закону України «Про Національну поліцію» ретельно перевірялися, однак не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Як убачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, дії працівників поліції у встановленому законом порядку ОСОБА_2 не оскаржував.

Зауважень чи заперечень щодо процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення або дій працівників поліції у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не висловлював.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП убачається, що факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, вже сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У зв'язку з наведеним, посилання апелянта дані висновку медичного огляду Київської міської наркологічної лікарні "Соціотерапія" від 04 січня 2019 року №008792, відповідно до якого ОСОБА_2 28 грудня 2018 року не перебував у стані сп'яніння, не впливають на доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього складено саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2019 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Мельник В.В.