КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/3224/2019 Постанова винесена суддею Первушиною О.С.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повню середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні сина, 2009 р.н., непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 липня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, 20 травня 2019 року о 02 год. 10 хв. поблизу будинку 20 по вул. Столичне шосе в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції не було здійснено повного та всебічного дослідження обставин справи, а висновки суду в оскаржуваній постанові ґрунтуються на сумнівних доказах.

Зокрема, зазначає, що він не погодився з результатами огляду за допомогою пристрою «Драгер» та висловив свої сумніви щодо достовірності таких результатів під час спілкування з працівниками патрульної поліції, що також підтверджується відсутністю його підпису на роздруківці результатів «Драгеру», а також у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду.

Однак, всупереч вищевикладеному, поліцейськими не було направлено його для проходження медичного огляду в заклад охорони здоров`я після його незгоди з результатом приладу «Драгер», що свідчить про недотримання встановленого законом порядку огляду, а саме - порушення ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 6 Порядку від 17 грудня 2008 р. №1103, п. 7 Розділу 1 Інструкції, та недійсність огляду в силу приписів ч. 5 ст. 266 КУпАП, що у свою чергу вказує на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Проте, суд першої інстанції таким обставинам оцінки не надав, що свідчить про відсутність повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин при винесенні оскаржуваної постанови та поверхневий розгляд справи.

Тому, з урахуванням вказаних обставин та беручи до уваги висловлення ним сумнівів щодо результатів огляду на стан сп`яніння, проведеного за допомогою приладу «Драгер», висновки поліцейських щодо наявності у нього стану алкогольного сп`яніння є передчасними та не можуть вважатися достовірними.

За таких обставин, вважає, що під час розгляду справи у суді першої інстанції його вину не було доведено належним чином, а докази, якими суд обґрунтовує його винуватість є сумнівними, через що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, як пропущеного з поважних причин, посилаючись на те, що він не був присутнім під час розгляду справи, оскільки не отримував судової повістки про розгляд справи, а про зміст оскаржуваної постанови дізнався лише 19.07.2019 року, після того, як отримав копію оскаржуваної постанови засобами поштового зв`язку.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозаписз нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою та свідками;роздруківці тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», яка підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, з показником вмісту алкоголю 1,65 ‰; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено 1,65 ‰ алкоголю.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про порушення інспекторами поліції порядку проведення його огляду на стан сп`яніння, а саме те, що він, не погодившись з результатами огляду на приладі «Драгер», висловив свої сумніви щодо достовірності таких результатів та запропонував пройти огляд у медичному закладі, але йому було відмовлено, то вони не відповідають дійсності та спростовуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, який був переглянутий у суді апеляційної інстанції за участі ОСОБА_1 , відповідно до якого перед проходженням ОСОБА_1 огляду на приладі «Драгер», у його присутності та присутності двох свідків, було розпечатано мундштук, зроблено контрольний забір повітря - показники на приладі дорівнювали нулю, а потім ОСОБА_1 пройшов огляді на «Драгері», який показав результат тесту - 1,65 ‰, між тим ОСОБА_1 будь-якої незгоди з виявленими результатами не висловлював, як і намір пройти такий огляд в медичному закладі, та при цьому вказав, що він не оспорює те, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

На безпідставність таких тверджень ОСОБА_1 про наявність у нього бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі у зв`язку із недовірою щодо правдивості показників приладу «Драгер» вказує і те, що під час апеляційного розгляду жодних доказів того, що ОСОБА_1 після складання відносно нього протоколу звертався у відповідні медичні заклади для проходження огляду на стан сп`яніння з метою спростування показників приладу «Драгер», виявлених у нього під час огляду на стан алкогольного сп`яніння, не надано.

А відтак, протилежні доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , про проведення такого огляду з порушенням вимог Закону, не заслуговують на увагу та розцінюються судом як намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

У відповідності з вимогами ст.ст. 33, 34 КУпАП суд, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 , врахував характер вчиненого правопорушення, і наклав стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 липня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 липня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.