Провадження № 3/760/6756/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2019 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Зелінська М.Б., за участі ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Тарасова А.Г., прокурора - Кучера Ю.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, працює молодшим інспектором роти № 2 Управління поліції охорони з фізичної безпеки у м. Києві, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 46/18, від 25 вересня 2018 року, складеного старшим оперуповноваженим Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Грохом П.В., з моменту вступу у дію Рішення НАЗК № 2 від 10.06.2016 року «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», молодший інспектор роти № 2 Управління поліції охорони з фізичної безпеки у місті Києві, старший сержант поліції ОСОБА_1 , не своєчасно, без поважних причин, 14.04.2018 року, подав щорічну декларацію за 2017 рік, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що є вчиненням правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 45 Закон України «Про запобігання корупції», відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постановами Солом`янського районного суду міста Києва від 15.01.2019 року, 14.03.2019 року, 21.05.2019 року матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було повернуто до КМУ ДВБ НП України для належного оформлення.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 червня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 1 КУпАп, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому, постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 червня 2019 року, виправлено описку в постанові Солом`янського районного суду міста Києва від 13 червня 2019 року, та вказано «вважати вірною статтю, за якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення - ст. 172-6 ч. 1 КУпАП».

Постановою Київського апеляційного суду від 19 липня 2019 року, Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року, якою виправлено описку у постанові Солом`янського районного суду м. Києва від 13 червня 2019 року скасовано, постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 13 червня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, - скасовано, прийнято нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 направити на новий розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не визнав, посилаючись на те, що в нього не було мети несвоєчасно подати електронну декларацію чи приховати дані електронної декларації.

Під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушеня відносно ОСОБА_1 , захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 , просив справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрити на підставі ст. 247 ч. 1 КУпАП, за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення. Зазначив, що ОСОБА_3 не мав умислу несвоєчасно подати електронну декларацію, подав її ще до того, як факт порушення було виявлено особою, уповноваженої на складання протоколу. За доводами захисника, також відсутня і подія адміністративного правопорушення, а протокол № 46/2018, є недопустимим доказом, оскільки був складений з порушенням строку, вказаного в ст. 254 ч. 2 КУпАП.

Прокурор Кучер Ю.М. щодо доводів сторони захисту заперечував, просив притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 .

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб`єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Так, відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону, виконувати інші вимоги щодо судового контролю.

Згідно з частиною 2 пункту 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є зокрема: в) державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст.172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення передбачає вчинення активних дій, пов`язаних з поданням такої декларації. Про вчинення активних дій у виді несвоєчасного подання декларації складено також протокол про адміністративне правопорушення

Частиною 2 статті 254 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , він складений 25.09.2018 року, при цьому - датою вчинення ОСОБА_1 , за твердженням КМУ ДБВ НП України, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, за даними протоколу (яке не є триваючим) є дата несвоєчасного подання декларації, тобто 14.04.2018 року.

Таким чином, органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, не дотримано вимоги ст. 254 КУпАП.

Крім іншого, відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Законодавець визначає як суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення - сукупість ознак, пов`язаних із психічним ставленням особи до вчиненого, зокрема - склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 1 КУпАП, має містити суб`єктивну сторону, а саме - умисел особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

В процесі судового розгляду, в тому числі - із аналізу матеріалів справи, зокрема - лист НАЗК до Київського міського управління ДВБ НУ України від 11.06.2018 року за вх. № 725 (том 1, а.с. 23), біографічної довідки та інших даних ОСОБА_1 ( том 1, а.с. 13-19), витягу щодо послідовності дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (том 1, а.с. 20-21), повідомлення НАЗК про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації (том 1, а.с. 22), встановлено, що особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, та збирала матеріали про адміністративне правопорушення, в дійсності, не було доведено, що ОСОБА_1 мав мету несвоєчасно подати електронну декларацію чи приховати будь-які дані електронної декларації.

Заслуговують на увагу і доводи сторони захисту, викладені в клопотанні захисника, які підтверджені матеріалами справи, що ОСОБА_1 , подав електронну декларацію до того, як факт порушення було виявлено особою, уповноваженою на складання протоколу.

Більш того, несвоєчасність подачі декларації ОСОБА_1 була зумовлена також і технічними проблемами з електронним цифровим підписом, в тому числі - через перебування останнього на лікарняному в період за 01.01.2018 по 14.01.2018 року.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) .

Відповідно до п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) відзначається принцип правової визначеності, який означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Як наголошує Конституційний Суд України у п.4.2 вказаного Рішення, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252). Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Таким чином, оскільки зазначені в протоколі, обставини не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку про відсутність усіх обов`язкових складових складу адміністративного правопорушення, при цьому - в суді не доведено наявність в діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення, такі обставини виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, яка підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

З огляду на викладене, вважаю, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а провадження у справі закрити в зв`язку з недоведеністю наявності в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 9, 247, 256, 268, 283-285, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, працює молодшим інспектором роти № 2 Управління поліції охорони з фізичної безпеки у м. Києві, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, тобто - у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: М.Б. Зелінська