ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"2" квітня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Бєліка В.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працює водієм в ТОВ «ТРЕЙДСОФТКОРН», проживає за адресою: АДРЕСА_1

- визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 7 ст. 121 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 4 місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановлено судом, 18 листопада 2018 року о 01 год. 55 хв., водій ОСОБА_1, в порушення вимог п. п. 30.2, 31.4.5 «г», повторно протягом року, керував транспортним засобом КАМАЗ 53212, державний номер НОМЕР_1, з причепом, державний номер НОМЕР_2, на якому на передній осі встановлено шини різних моделей з різними малюнками протектора для вантажних транспортних засобів, а також діагональні шини разом з радіальними та в темну пору доби не горіла підсвітка номера та він був нечитаємий.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. ч. 4, 7 ст. 121 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

Вважає, що постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з порушенням його конституційних прав.

Стверджує, що протоколи про адміністративні правопорушення є недопустимими доказами, оскільки працівники поліції порушили процедуру їх складання та внесли до них неправдиві відомості.

Апелянт зазначає, що у протоколах відсутні дані про свідків та немає їх підписів. Також немає запису про те, що він відмовився від підписання протоколів, не викладені його пояснення і зауваження щодо змісту протоколів та немає відмітки про роз'яснення йому прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, було порушено його право на захист. Вказує, що суддя неповно дослідив всі докази по справі, не викликав свідків для допиту, а лише обмежився їх письмовими поясненнями, що на думку апелянта, є неприпустимим.

Також додає, що в матеріалах справи немає доказів того, що він керував транспортним засобом, у якого були шини різних моделей, з різними малюнками протектора, нарощення бортів, з неосвітленим номерним знаком та технічними несправностями автомобіля, як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

На думку апелянта, при накладенні адміністративного стягнення суддею також порушено вимоги ст. 33 КУпАП та не враховано особу порушника, його майновий стан, пом'якшуючі обставини тощо.

На думку апелянта, зазначене підтверджує, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, що є неприпустимим.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Бєліка В.Г. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддя не дотримався.

Обґрунтовуючи свої висновки про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, суддя вказав, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №281599 від 18.11.2018 р. та постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №305486 від 20.06.2018 р.

Також суддя дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 121 КУпАП, та на підтвердження своїх висновків послався на наступні докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії БД №281600 від 18.11.2018 р. та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №482316.

З цими висновками апеляційний суд не погоджується, з огляду на наступне.

Як слідує з протоколів про адміністративне правопорушення серії БД №281599 та серії БД №281600 від 18.11.2018 р., водій ОСОБА_1, повторно протягом року, керував транспортним засобом КАМАЗ 53212 з причепом, на якому на передній осі встановлено шини різних моделей з різними малюнками протектора для вантажних транспортних засобів, а також діагональні шини разом з радіальними, та в темну пору доби не горіла підсвітка номера та він був нечитаємий, чим порушив вимоги п. п. 30.2, 31.4.5 «г» Правил дорожнього руху України.

Проте, викладені у протоколах обставини не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що працює водієм транспортних засобів в ТОВ «ТРЕЙДСОФТКОРН» та керував транспортним засобом КАМАЗ в зазначений у протоколі день та час. Працівники поліції зупинили його транспортний засіб та склали протокол про адміністративне правопорушення за те, що він керує транспортним засобом, у якого шини різних моделей з різними малюнками протектора для вантажних транспортних засобів, а також встановлені діагональні шини разом з радіальними, а також за те, що на КАМАЗі не горіла підсвідка номера.

Стверджував, що всі колеса на КАМАЗі були однакові, та заперечував дані, які зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення. Зазначив, що поліцейські зупинили двох таксистів, які надали пояснення під час складання протоколу, але ці свідки не підходили до автомобілю та не бачили, які саме колеса були встановлені на КАМАЗі. З приводу того, що не горіла підсвітка номера та він був нечитаємий ОСОБА_1 пояснив, що номер був належним чином освітлений, але трохи забруднений, що не позбавляло можливості прочитати символи, які на ньому зазначені. Також додав, що працівники поліції давали йому підписати протоколи, але він відмовився, оскільки був не згодний з їх змістом.

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які містяться в матеріалах справи, їх було запрошено у якості свідків того, що водію ОСОБА_1 було запропоновано ознайомитись з протоколами про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 121 КУпАП (за різну резину на одній осі, яку працівники поліції йому показали) та за ч. 7 ст. 121 КУпАП (не горіла підсвітка номера на КАМАЗі), а також підписати їх, на що останній категорично відмовився.

Проте, суддя належним чином не перевірив зазначені пояснення свідків, формально поставився до розгляду справи та не викликав для допиту вказаних свідків, а також поліцейських, які складали протоколи про адміністративне правопорушення, не витребував відеозапис на підтвердження викладених у протоколах обставин, а також розглянув справу у відсутність ОСОБА_1

В апеляційному суді ОСОБА_1 та його захисник стверджували, що письмові пояснення свідків не можна брати до уваги та використовувати як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, оскільки за їх змістом, вони є абсолютно ідентичними та не підтверджуються іншими доказами по справі. Також зазначили, що у поліцейських є відеореєстратор, та якщо б на КАМАЗі, яким керував ОСОБА_1, дійсно були різні протектори шин, це б підтвердилось відеозаписом, який відсутній в матеріалах справи. Крім того, просили врахувати, що на підприємстві є механік, який перевіряє технічний стан кожного транспортного засобу.

Перевіривши ці твердження апелянта, суд вважає, що вони не спростовані матеріалами справи.

Так, свідок ОСОБА_5, який допитаний в апеляційному суді, пояснив, що працює головним механіком підприємства ТОВ «ТРЕЙДСОФТКОРН» та до його обов'язків входить перевірка технічного стану кожного транспортного засобу перед виїздом з підприємства та після повернення на підприємство. Зазначив, що 18.11.2018 р. він перевіряв технічний стан КАМАЗу, яким керував ОСОБА_1, та зафіксував це у журналі, що зберігається в бухгалтерії підприємства. Стверджував, що дані, які зафіксовані у протоколах про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності, і що на КАМАЗі були встановлені лише радіальні шини, на яких був однаковий малюнок протектора. Вказав, що діагональні шини зараз ніхто не використовує, оскільки керувати транспортним засобом з такими шинами дуже важко.

Наведені пояснення свідка ОСОБА_5 узгоджуються з даними подорожнього листа від 17-18.11.2018 р., згідно якому водієві ОСОБА_1 було дозволено виїзд, який узгоджено з механіком, а також з фото, які надані апелянтом, з яких вбачається, що на автомобілі КАМАЗ 53212 на передній осі встановлено шини однакових моделей та з однаковими малюнками протектора.

Суд апеляційної інстанції неодноразово викликав в судове засідання свідків та поліцейського, а також витребував відеозапис, який повинен вестися при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, з УПП в Миколаївській області надійшов лист про те, що відеозапис при оформленні адміністративних матеріалів у відношенні ОСОБА_1 відсутній.

Також, до апеляційного суду не з'явився працівник поліції для допиту з питань, пов'язаних із складанням протоколів про адміністративні правопорушення. За повідомленням УПП в Миколаївській області, Онищук Є.Ю., який складав протоколи про адміністративні правопорушення, звільнився з органів Національної поліції.

Тобто, під час апеляційного розгляду не спростовані доводи апелянта про те, що викладені у протоколах обставини не відповідають дійсності, а під час розгляду справи в суді першої інстанції, твердження ОСОБА_1 не перевірені взагалі, оскільки справу було розглянуто у його відсутність.

Таким чином, у ході дослідження доказів, виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 за обставин, які зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення та вичерпані всі можливості для спростування доводів апелянта.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови, оскільки суддя неповно дослідив всі докази по справі, у зв'язку чим прийшов до невірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 7 ст. 121 КУпАП, що є підставою для закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8 лютого 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 7 ст. 121 КУпАП, - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова