Справа № 500/158/19 Провадження № 3/500/177/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бурнусус О.О., ознайомившись з адміністративними матеріалами, що надійшли з Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, тимчасово непрацюючого (остання займана посада поліцейській сектору реагування патрульної поліції № 4 Ізмаїльського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області), мешкає за адресою: АДРЕСА_1

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 - 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.172 - 6 КУпАП, в якому зазначено, що ОСОБА_1, перебуваючи на службі в Національній поліції України з 07.11.2015 року по 10.08.2017 року на останній посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Ізмаїльського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області, маючи спеціальне звання старшого сержанта поліції звільнився відповідно Наказу № 1265о/с від 07.08.2017 року Головного управління національної поліції в Одеській області, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію (після звільнення) за попередній рік, чим порушив вимоги ч. 1 та ч. 2 ст. 45 Закону, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172 -6 КУпАП.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до наказу № 1265 о/с від 07.08.2017 року Головного управління національної поліції в Одеській області, ОСОБА_1 був звільнений на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням). Згідно ч. 2 ст. 45 зазначеного закону України, особи, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» п. 2, п. 5, ч. 1 ст. 3, зобов'язані наступного року після припинення діяльності особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування подати декларацію за минулий рік. Тобто особи зазначені в пункті 1 підпунктах «а» і «в» пункту 2 пунктів 5 частини 1 ст. 3 вказаного Закону зобов'язаний щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб - сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається НАЗК.

ОСОБА_1 06.04.2018 року подано декларацію (після звільнення) особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за попередній 2017 рік після закінчення терміну подачі такої декларації до 01 квітня 2018 року, чим порушено вимоги фінансового контролю.

Відповідно до наданої НАЗК інформації «Послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважений на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» які вчинив ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 року по 11.10.2018 року, встановлено, що в період з 01.01.2018 року по 11.10.2018 року останній до Реєстру входив з ІР - адреси ІНФОРМАЦІЯ_2 року у період з 14 години 59 хвилин 17 секунд до 15 години 35 хвилин 24 секунди, виконуючи дії, щодо перегляду списку документів, оновлення чернетки, заповнення/перегляду розділів подання декларації, та тільки о 15 годині 35 хвилин 16 секунд декларацію успішно подано. Тобто, у продовж з 00 години 00 хвилин 01 січня 2018 року по 00 години 00 хвилин 01 квітня 2018 року у ОСОБА_1 виник обов'язок подати шляхом заповнення на офіційному веб - сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ч.1 ст. 45 вищезазначеного Закону. Опрацювання відомостей з Реєстру встановлено, 06.04.2018 року о 15 годині 35 хвилин опублікована декларація (після звільнення) за попередній 2017 рік ОСОБА_1, поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення визнав та пояснив що не подав декларацію у передбачений ч. 1 ст. 45 Закону України «Про національну поліцію» по технічним причинам, а саме не вмінню користуватися належним чином комп'ютерною технікою для подачі вищевказаної декларації.

Під час судового розгляду прокурор висловив свою думку про наявність складу адміністративного правопорушення та про накладення стягнення на правопорушника ОСОБА_1 згідно санкції ч. 1 ст. 172- 6 КУпАП.

Дослідивши матеріли справи приходжу до наступного висновку.

Так, ОСОБА_1, перебуваючи на службі в Національній поліції України з 07.11.2015 року по 10.08.2017 року на останній посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Ізмаїльського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області, маючи спеціальне звання старшого сержанта поліції та був звільнений відповідно до Наказу № 1265о/с від 07.08.2017 року Головного управління національної поліції в Одеській області, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію (після звільнення) за попередній рік, чим порушив вимоги ч. 1 та ч. 2 ст. 45 Закону, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172 -6 КУпАП.

ОСОБА_1 06.04.2018 року подано декларацію (після звільнення) особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за попередній 2017 рік після закінчення терміну подачі такої декларації до 01 квітня 2018 року, чим порушено вимоги фінансового контролю.

Винність ОСОБА_1 у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 -6 КУпАП, повністю доведена, окрім визнання притягуваним своєї вини, також і сукупністю досліджених судом доказів.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення № 90/2018 від 29.12.2018 р., ОСОБА_1В порушив вимоги фінансового контролю, а саме подав декларацію (після звільнення) особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за попередній 2017 рік після закінчення терміну подачі такої декларації до 01 квітня 2018 року.

Згідно наказу № 1265 о/с від 07.08.2017 року начальника ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 звільнено з займаної посади (за власним бажанням) на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».

Враховуючи, що відповідно до положень п/п «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», особи рядового і начальницького складу Національної поліції України віднесені до осіб, уповноважених на виконання функцій держави, суд дійшов висновку про те, що на ОСОБА_1 поширюються вимоги ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», якими покладений обов'язок щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Тому ОСОБА_1 був зобов'язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий - 2017 рік наступного року - до 1 квітня 2018 року шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Однак, ОСОБА_1 несвоєчасно, 06.04.2018 року подав декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, чим порушив вимоги, передбачені ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з даними НАЗК інформації «Послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважений на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» які вчинив ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 року по 11.10.2018 року, встановлено, що в період з 01.01.2018 року по 11.10.2018 року останній до Реєстру входив з ІР - адреси ІНФОРМАЦІЯ_2 року у період з 14 години 59 хвилин 17 секунд до 15 години 35 хвилин 24 секунди, виконуючи дії, щодо перегляду списку документів, оновлення чернетки, заповнення /перегляду розділів подання декларації, та тільки о 15 годині 35 хвилин 16 секунд декларацію успішно подано. Тобто, у продовж з 00 години 00 хвилин 01 січня 2018 року по 00 години 00 хвилин 01 квітня 2018 року у ОСОБА_1 виник обов'язок подати шляхом заповнення на офіційному веб - сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ч. 1 ст. 45 вищезазначеного Закону. Опрацювання відомостей з Реєстру встановлено, 06.04.2018 року о 15 годині 35 хвилин опублікована декларація (після звільнення) за попередній 2017 рік ОСОБА_1, поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області.

Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку про відсутність непереборних перешкод, незалежних від волі притягуваного ОСОБА_1, для виконання ним обов'язку своєчасно подати декларацію, а також про відсутність поважних причин несвоєчасного подання ним декларації.

Досліджені судом докази повністю узгоджуються як з поясненнями притягуваного ОСОБА_1, даними ним в судовому засіданні, так і зі змістом письмових пояснень ОСОБА_1, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, згідно з якими той пояснював, що в нього відсутні необхідні технічні знання щодо подання декларації, що призвело до подання її з пропущеним строком.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених у суді доказів, дозволяє суду дійти висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та про доведеність винності ОСОБА_1 в його вчиненні.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, пов'язане з корупцією.

До обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом'якшують відповідальність ОСОБА_1В за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд відносить щире розкаяння винного.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1, суд вважає, що для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень, буде достатнім застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в межах мінімального розміру, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки в даному випадку таке стягнення повністю досягне мети його застосування і тому накладається адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень.

Крім того, вважається за необхідне в силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року (зі змінами), а саме в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 172-6, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області від 13.03.2000 року, РНОКПП - НОМЕР_1) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 -6 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області від 13.03.2000 року, РНОКПП - НОМЕР_1) судовий збір на користь держави в розмірі 384 грн. 20 коп., зарахувавши його до спеціального фонду державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: О.О.Бурнусус