ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження: 33/818/87/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

16 січня 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника - адвоката Василенко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 342152 від 08.09.2018, ОСОБА_2, 08.09.2018, приблизно о 02 год. 30 хв. по вул. Ак. Павлова, біля будинку 44-Б, в м. Харкові керував автомобілем «Skoda Fabia», державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія проводився із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 6820 № ARHK-0129 в присутності двох свідків.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуМосковського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2018 року та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, вказує, що після ознайомлення з роздруківкою з приладу в повному обсязі він вказав, що незгоден з даними приладу, однак поліцейський, зі свого боку, не пояснив йому, що існує певна процедура у медичному закладі щодо засвідчення наявності або відсутності стану алкогольного сп'яніння, яка на відміну від приладу Drager Alcotest 6820, могла б надати об'єктивну інформацію щодо його стану. Крім того, Наказом МВС України від 01.03.2010 року № 33 затверджено перелік спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, одним з яких є газоаналізатор «Alcotest 6820». Технічний засіб Drager «Alcotest 6820» відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України. В матеріалах справи відсутні докази того, що поліцейські надавали передбачені законом документи, які б підтверджували відповідність та справність вимірювальної техніки. Також патрульними поліцейськими, які складали протокол, не було роз'яснено йому права та обов'язки, що вказує на порушення вимог ст. 63 Конституції України.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили її задовольнити, закривши провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Зокрема, як пояснив суду ОСОБА_2, в той вечір перебував у втомленому, пригніченому стані. Після складання протоколу він не заперечував на місці, оскільки працівники поліції йому погрожували, що при будь-якому опорі у нього заберуть транспортний засіб на штраф-майданчик .

Адвокат Василенко Г.В., в свою чергу, вказувала, що його підзахисному не були роз'яснені його права. Працівниками поліції не було повідомлено про можливу похибку приладу Drager в залежності від погодних умов, та не дали можливості пройти огляд у закладі охорони здоров'я. Тому покази приладу, а також відеозапис з нагрудних камер поліцейських не можуть бути належними доказми.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 342152 від 08.09.18р. (а.с. 1), актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат огляду - 1,41 проміле (а.с. 3), чеком - роздруківкою до протоколу (а.с. 2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 6-7), відеозаписом правопорушення (а.с. 10).

Суд критично оцінює доводи апелянта щодо незгоди з результатами проведеного огляду на місці зупинки ТЗ та вимоги пройти освідування у медичному закладі, та розцінює їх як намагання особи уникнути адміністративної відповідальності. Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи, протокол, акт огляду та чек підписані правопорушником без зауважень (а.с. 1-3), а версія щодо незгоди ОСОБА_2 з результатами тестування на алкоголь з'явилась вже під час розгляду справи в апеляційному суді. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Посилання скаржника на нероз'яснення прав, передбачених ст. 268 КУпАП, є неспроможними. Так, згідно змісту письмових пояснень свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, підписаними останніми власноруч та без зауважень вбачається, що в їх присутності водію ОСОБА_2В, були роз'яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. (а.с. 6-7)

Порушення працівниками поліції процедури встановлення стану алкогольного сп'яніння водія ТЗ, як позиція сторони захисту, не знайшли свого відображення зібраними матеріалами. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання ОСОБА_2 щодо виклику свідків вже було предметом розгляду місцевого суду. Так, судом першої інстанції було задоволено клопотання щодо виклику в судове засідання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5. (а.с. 68-69). Вказані свідки не з'явились в судове засідання.

Доводи апелянта про вживання ним спиртового настою не виключають порушення водієм вимог п. 2.9а ПДР України. Вина ОСОБА_2 встановлена на підставі сукупності доказів.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова судді Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2018 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева