Справа № 203/4157/18
Провадження № 3/0203/43/2019
П О С Т А Н О В А

іменем України

04.01.2019 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Васіна Л.А., розглянувши матеріал, що надійшов від Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Посадовою особою УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, за те, що він 19 листопада 2018 року, о 05 годині 05 хвилин, знаходячись за адресою: м.Дніпро, вул.Леоніда Стромцова, буд.1б, керував транспортним засобом Daewoo Lanos, н/з ЦЕ 45630 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», в присутності двох свідків, результат склав 0,98 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 (а) ПДР України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, та пояснив, що він перебував у стані алкогольного спяніння, одна не керував транспортним засобом, а тільки знаходився в ньому, оскільки на даний час автомобіль є місцем його мешкання.

Свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3 пояснили суду, про те, що ОСОБА_1 мешкає в автомобілі, оскільки не має постійного місця мешкання.

Ознайомившись з матеріалами справи, вважаю, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, по наступним підставам.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дана стаття Закону за способом свого викладення є бланкетною нормою права та передбачає відповідальність за порушення певних правил поведінки, що встановлюються іншими нормативно-правовими актами, в даному випадку Правилами дорожнього руху. Зокрема, в зазначеному протоколі вказано, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності було порушено п. 2.9 «а» ПДР, що приписує заборону керування транспортними засобами водіям в стані наркотичного сп'яніння, тобто, нормативний акт, що за твердженням співробітників поліції порушив ОСОБА_1, забороняє останньому керувати автомобілем, зокрема виконувати функції водія під час руху такого засобу, що рухається своїм ходом, знаходячись в стані сп'яніння. Проте в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 лише мав ознаки алкогольного сп'яніння, а не перебував в такому стані за кермом, оскільки згідно пояснень останнього та свідків, встановлено, що ОСОБА_1, не маючи місця проживання в м.Дніпро, мешкає в даному автомобілі.

Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках предявленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, а вихід за вказані межі є недопустимим, суд приходить до висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Оскільки суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, вважаю, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину поліцією в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга,на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Л.А. Васіна