Справа № 357/3389/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2019 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ісаєва Д. А. , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, пенсіонер за віком, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

29.03.2019 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від Головного управління ДФС у Київській області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається, що 19.03.2019 року посадовими особами ГДРІ складено акт перевірки фактичної за № 221/10-36-13-03, вказаним актом встановлено, що громадянин ОСОБА_1 за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3, вчинив правопорушення: здійснення підприємницької діяльності без державної реєстрації, а саме надання послуг з ремонту автомобілів, відповідальність за що передбачена ст. 164 КУпАП. На підставі акту 19.03.2019 року складено протокол № 15 про адміністративне правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 з'явився, свою вину не визнав в повному обсязі, суду пояснив, що будь-якою підприємницькою діяльністю за місцем проживання не займається, оскільки місце його проживання не являється станцією обслуговування, а призначений для проживання його сімї. Дійсно, в момент перевірки в його дворі знаходились автомобілі, оскільки в його сімї було свято, на яке приїхали знайомі на своїх автомобілях.

Захисник ОСОБА_2 зазначив, що матеріали справи не містять належних доказів про зайняття ОСОБА_1 підприємницькою діяльністю за місцем свого проживання. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на нормативно-правовий акт, яким урегульовано питання щодо порядку провадження господарської діяльності, оскільки сама по собі ст. 164 КУпАП є нормою закону, що передбачає відповідальність за вчинення правопорушення передбаченого вказаною статтею. В даному протоколі лише формально зазначено, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльністю, однак не вказано, з якою метою та чи існувала регулярність таких дій. Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просила закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Посилаючись на те, що матеріали справи не містять доказів на основі яких можливо встановити наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 164 КУпАП, просив провадження у справі закрити.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, а саме особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх вчинення будуть порушені громадський порядок і прагне цього.

Об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 3 Господарського Кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України, суб'єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Податковий кодекс України під господарською діяльністю розуміє діяльність особи, що пов'язана з виробництвом, виготовленням та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України). Тобто, під визначенням господарської діяльності розуміється будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальних формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

В абзаці 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» від 25.04.2003 року № 3 зазначено, що господарська діяльність це діяльність фізичних і юридичних осіб, пов'язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Обов'язкові ознаки господарської діяльності - системність її здійснення з метою отримання прибутку.

Згідно з роз'ясненнями в п. 4 даної Постанови під здійсненням фізичною особою, не зареєстрованою як суб'єкт підприємництва будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов'язану із виробництвом чи за реалізацію продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Однак, відомості про системність (три і більше разів протягом року, з метою отримання прибутку) зайняття ОСОБА_1 відповідним видом господарської діяльності в наданих до суду матеріалах відсутні, хоча наявність таких відомостей є обов'язковою, оскільки основною умовою настання відповідальності за ч. 1 ст. 164 КпАП України є провадження особою такого виду діяльності три і більше разів протягом року.

Не встановлені такі відомості судом і під час розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів на основі яких можливо встановити наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а тому провадження в справі слід закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 23, 24, 164, 245, 247, 251, 278, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - закрити, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя:ОСОБА_5