Справа № 163/55/19 Провадження №33/802/210/19 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ч.1 ст.483 МК України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., за участю представника Волинської митниці ДФС Пікалюка М.С., захисника особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_2 - адвоката Кривошея А.М., розглянувши апеляційну скаргу т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Джиги Д.В. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 лютого 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді провадження у справі за протоколом про порушення митних правил №7364/20500/18 від 28.11.2018 року, складеним відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, директора ТОВ "ЛКВ ГРУП", РНОКПП НОМЕР_1, за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КпАП України - у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучений за даним протоколом автомобіль марки "Рено Мастер", ідентифікаційний номер НОМЕР_4, що зберігається Волинською митницею, та товарно-супровідні документи, що містяться в матеріалах справи - повернуто ТОВ "ЛКВ ГРУП".

Відповідно до протоколу про порушення митних правил, ОСОБА_2, який є директором ТОВ "ЛКВ ГРУП" ставилось у провину те, що він вчинив дії, спрямовані на переміщення транспортного засобу з приховуванням від митного контролю, при наступних обставинах.

12 листопада 2018 року на митному посту «Ковель» декларант ОСОБА_5, як митний брокер ТОВ "ЛКВ ГРУП" подала посадовій особі органу доходів і зборів митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA205040/2018/031664, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та НОМЕР_3 - автомобіля марки "Рено Мастер", 2015 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, рахунок-фактуру від 08.11.2018 року №0500/11/2018. Відповідно до цих документів автомобіль проданий компанією "Coreberg Experts L. P." в адресу ТОВ "ЛКВ ГРУП" за 3500 євро.

Переміщення цього транспортного засобу на митну територію України в адресу ТОВ "ЛКВ ГРУП" відповідно до доручення від 08.11.218 року здійснював ОСОБА_6.

Під час здійснення митних процедур від митних органів Німеччини одержано копію експортної митної декларації від 12.11.2018 року №MRN:18DE52E8, відповідно до якої автомобіль марки "Рено Мастер", 2015 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, проданий громадянкою ОСОБА_8 (Irina Lindenlaud) в адресу громадянина ОСОБА_6 за ціною 8500 євро.

Митним органом дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.1 ст.483 МК України як такі, що спрямовані через декларанта ОСОБА_5 та водія ОСОБА_6, на переміщення транспортного засобу через митний кордон з приховуванням від митного контролю шляхом надання органу доходів і зборів рахунку-фактури №0500/11/2018 як документа, що містить неправдиві відомості про відправника та одержувача автомобіля, а також неправдиві відомості, необхідні для визначення його митної вартості.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції у своїй постанові зазначив, що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, оскільки він безпосередньо не здійснював дій, пов'язаних із декларування транспортного засобу.

Не погодившись із таким судовим рішенням, т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Джига Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність просить скасувати на прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_2 у порушенні митних правил за ч.1 ст.483 МК України, накласти на нього стягнення в межах санкції цієї норми Закону, а також стягнути витрати митного органу за зберігання товару. Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого йому правопорушення, оскільки останній вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України транспортного засобу з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави переміщення транспортного засобу документа, що містить неправдиві відомості щодо відправника та отримувача товару, а також неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, і це доводиться матеріалами справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши представника митниці Пікалюка М.С., який скаргу підтримав з підстав викладених у ній, захисника ОСОБА_9, який скаргу заперечив та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, апеляційний суд приходить до наступного.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті рішення були дотримані в повній мірі.

Висновок місцевого суду про відсутність в діях ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Судом встановлено наступне і це підтверджується матеріалами справи.

12 листопада 2018 року на митному посту «Ковель» декларантом ОСОБА_5, як митним брокером ТОВ "ЛКВ ГРУП" було подано посадовій особі органу доходів і зборів митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA205040/2018/031664, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та НОМЕР_3 - автомобіля марки "Рено Мастер", 2015 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, рахунок-фактуру від 08.11.2018 року №0500/11/2018. Відповідно до цих документів автомобіль проданий компанією "Coreberg Experts L. P." в адресу ТОВ "ЛКВ ГРУП" за 3500 євро.

Переміщення цього транспортного засобу на митну територію України в адресу ТОВ "ЛКВ ГРУП" відповідно до доручення від 08.11.218 року здійснював ОСОБА_6.

Під час проведення перевірки поданих документів встановлено, що митними органами Німеччини митне оформлення експорту автомобіля марки "Рено Мастер", 2015 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 проведено на підставі експортної митної декларації від 12.11.2018 року №MRN:18DE52E8. При цьому продавцем цього автомобіля була громадянка ОСОБА_8 (Irina Lindenlaud), а покупцем громадянин ОСОБА_6. Ціна транспортного засобу становила 8500 євро.

Апеляційний суд проаналізувавши вищевказані документи встановив, що дійсно між відомостями у документах, які підтверджують купівлю транспортного засобу у громадянки ОСОБА_8 (Irina Lindenlaud) (експертна митна декларація MRN:18DE52E8) та наданими для митного оформлення на Волинській митниці ДФС (митна декларація типу ІМ40ДЕ №UA205040/2018/031664), дійсно є розбіжності щодо відправника та одержувача товару, а також його вартості.

Протокол про порушення митних правил №7364/20500/18 від 28.11.2018 року складено відносно ОСОБА_2, який являється директором ТОВ "ЛКВ ГРУП", на адресу якого переміщувався транспортний засіб.

Отже, фактичною підставою для складення цього протоколу було одержання від митних органів Німеччини експортної митної декларації №MRN:18DE52E8.

З диспозиції ч.1 ст.483 МК України вбачається, що відповідальність особи за даною нормою закону, настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Таким чином, суб'єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України є особа, яка безпосередньо перемістила, або вчинила дії, спрямовані на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. Дане правопорушення характеризується прямим умислом, тобто, особа знала і усвідомлювала, що переміщує саме прихований товар, а документи, які вона надає митному органу, як підставу для переміщення товару, містять неправдиві відомості, але все-таки бажає саме таким чином незаконно перемістити товар.

Судом встановлено, що митним органом не було вчинено жодних дій для встановлення обставин здійснення операцій щодо продажу транспортного засобу мешканкою Німеччини ОСОБА_8, щодо відправника цього товару, а також щодо її участі у митному оформленні, оскільки матеріали справи таких не мітять.

Складаючи протокол про порушення митних правил, митний орган обмежився лише документами, які були в наявності у них та, які надійшли від митних органів Німеччини, і при цьому вважав, що вони є достатніми доказами вчинення ОСОБА_2 порушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України. Разом з тим, митний орган фактично взяв до уваги в якості правдивих документів, які були одержані від іноземних митних органів. Однак, на думку колегії суддів документи іноземних митних органів не мають жодного виключного або переважного значення перед документами, які подавались на Волинській митниці до митного контролю та оформлення.

Слід також зазначити, що Конвенція Про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року в статті 11 покладає обов'язок відповідальності на відправника, за будь-які збитки, заподіяні відсутністю, недостатністю чи невірністю комерційних документів та інформації, за винятком випадків незаконних дій або недбалості перевізника.

Аналізуючи обставини справи та норми ч.1 ст.483 МК України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та вірного висновку про те, що ОСОБА_2 не повинен у даному випадку нести відповідальність за порушення митних правил, оскільки матеріали справи не містять достатніх доказів в розумінні ст.495 МК України його винуватості у порушенні митних правил, і не було таких здобуто, як в ході розгляду справи судом першої інстанції так і апеляційною інстанцією.

Органом доходів і зборів не надано, а судом не встановлено, які саме докази вказують про наявність умислу на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю та причетність саме ОСОБА_2, як директора ПП «ТОВ ЛКВ ГРУП» до вчинення даного правопорушення, тобто подання ним документів, що містять неправдиві відомості про відправника та одержувача транспортного засобу, а також неправдиві відомості, необхідні для визначення його митної вартості.

Беручи до уваги вищенаведене, апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Постанова судді Любомльського районного суду від 28 лютого 2019 року є законною та такою, що винесена відповідно до вимог МК України і КпАП України, а підстави для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні. Не було здобуто таких, і в ході апеляційного розгляду справи.

А тому, апеляційну скаргу т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Джиги Д.В. слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді - без змін.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Джиги Д.В. залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 лютого 2019 року в даній справі щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук