Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/114/19
Провадження № 3/280/64/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2019 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Рибнікова М.М. розглянувши матеріали, що надійшли з Коростишівського ВП ГУНП у Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, проживаючу пров.Вокзальний,7 кв.36 м.Житомир, непрацюючу, пенсіонера, РНОКПП НОМЕР_1

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, приватного підприємця, РНОКПП НОМЕР_2

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В :

До Коростишівського районного суду надійшли протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.124 КУпАП , відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які обєднані постановою суду від 04.03.2019 в одне провадження.

Відповідно до вказаних протоколів про адміністративне правопорушення, 27.01.2019 о 15 год. 40 хв. на автодорозі м.Коростишів-с.Кропивня, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Пежо Партнер», д.н.з. НОМЕР_3, не вибрала безпечної швидкості руху, безпечний інтервал, здійснивши зіткнення з автомобілем «Форд Транзит» д.н.з. 58467ОК, під керуванням водія ОСОБА_2, чим порушила п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України; в цей же час на цій же ділянці дороги м.Коростишів-с.Кропивня водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Форд Транзит», д.н.з. 58467ОК, не вибрав безпечної швидкості та безпечного інтервалу, здійснивши зіткнення з автомобілем «Пежо Партнер», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_1, чим порушив п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, визнала частково, пояснила, що 27.01.2019 погодні умови були погані, напередодні випав сніг, дорога не була прочищена, дорожньої розмітки видно не було, ожеледиця, колія була одна, автівки їхали назустріч, швидкість руху її автомобіля становила близько 25 км/год. Автомобіль ОСОБА_2 побачила заздалегідь, тому завчасно зменшила швидкість руху, рухалась в своїй смузі руху в максимально можливому крайньому положенні. Проте побачила, що зустрічний автомобіль продовжує рухатись майже на середині дороги, швидкість не зменшує, тому, намагаючись розїхатись, вона ще більше зменшила швидкість руху, намагалась прийняти вправо, однак через велику кількість снігу їй це не вдалось. В той момент, коли автомобілі порівнялись, відчула удар в ліву сторону автомобіля, після чого зупинилась. ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 не гальмував, не намагався зїхати, взагалі не чинив ніяких дій. На її думку у даній ситуації наявна вина обох водіїв: тобто її та ОСОБА_2

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не визнав, суду пояснив, що 27.01.2019 було багато снігу, дорога не прочищена, ожеледиця, колія одна, швидкість руху його автомобіля становила близько 30 км/год, коли побачив автомобіль «Пежо», взяв максимально вправо, зазначив, що на його думку зупинятись не було сенсу, оскільки його автомобіль знесло б вліво, ближче до автомобіля ОСОБА_1 і тоді було б лобове зіткнення. Автомобілі вже почали розїжджатись і в останні секунди стався удар із-за того, що ОСОБА_1 вирівняла автомобіль. Пошкодження його автомобіля бокові, зокрема, передні і бокові дверцята, заднє крило.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3, попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України, показав, що у січні 2019 їхав в якості пасажира автомобіля під керуванням ОСОБА_1, рухались зі швидкістю близько 30 км/год по дорозі Коростишів Кропивня, яка була після снігопаду не прочищеною, ближнє світло було увімкнено, після проїзду повороту, побачили автомобіль, який рухався назустріч, взяли максимально вправо, оскільки ніхто з водіїв переваги у русі не надавав, спробували ще правіше прийняти і сталось зіткнення. Водій «Форду» ніяких дій для уникнення зіткнення не робив: ні маневрував, ні подавав сигнали, ні зменшував швидкість. Якби ОСОБА_1 не почала маневрувати, на його думку, сталось лобове зіткнення. Без маневрів було не обійтись, кожен з водіїв мав взяти максимально вправо, якщо ОСОБА_1 так і намагалась зробити, то водій «Форда» їхав прямо. Зіткнення сталось боковими частинами обох автомобілів.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4, попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України, показав, що у січні 2019 їхав в якості пасажира на сидінні біля водія в автомобілі «Форд» під керуванням ОСОБА_2 на автодорозі Кропивня-Коростишів, їхали не швидко, близько 70 км/год. Побачили автомобіль «Пежо», який рухався посередині дороги, колії було дві і автомобіль їхав між ними, оскільки водій останнього пізно почав перестроюватись в свій ряд, вказаний автомобіль кинуло на них. Дорога була слизькою, не прочищеною. Вони не могли прийняти правіше, оскільки там був сніг та кювет. Водій «Пежо» почав перестроюватись за 7-8 метрів до них, вони побачили вказаний автомобіль метрів за 50 до зближення. Перед зіткненням ОСОБА_2 не гальмував, якби так зробив, то автомобіль кинуло би вліво. Після зіткнення ОСОБА_2 трохи проїхав і зупинився. Сліди зіткнення звісно були: розбите дзеркало. Був відчутний удар. На його думку, коли водії побачили один одного, кожен думав, що розїдуться, але пізніше зрозуміли, що за тих обставин розїхатись було не можливо. На думку свідка, за тих обставин, що склались, зіткнення було неминучим.

Захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію своєї підзахисної, зазначив, що матеріали справи, зокрема схема наслідків ДТП, та показання учасників провадження свідчать про обоюдну та відносно рівну вину обох водіїв, якими не було вчинено всіх можливих та необхідних дій по уникненню зіткнення у даних складних дорожніх умовах. Проте, якщо ОСОБА_1 принаймні намагалась уникнути зіткнення, шляхом зменшення швидкості руху, прийняття крайнє правого положення, та ОСОБА_2 жодних дій не приймалось, на думку захисника, водій ОСОБА_2 обрав таку швидкість руху, яка не дозволяла йому вчасно та належним чином зреагувати на зміну дорожньої обстановки, наявні пошкодження транспортних засобів при цілих бамперах останніх, пошкодженні передні та задні дверцята, ліве крило, ліве бокове дзеркало обох автомобілів, що також свідчить про порушення ПДР України обома водіями, зокрема щодо дотримання безпечного бокового інтервалу. Питання відшкодування буде вирішуватись страховими компаніями обох водіїв.

Захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію свого підзахисного, зазначив, що останнім, враховуючи його 35-річний водійський стаж, було прийнято єдине вірне рішення для уникнення зіткнення в умовах ожеледиці та засніженості, а саме: продовжувати рух, не зупиняючись, щоб уникнути втрати керуванням автомобілем. Вважає, що ОСОБА_1 могла і повинна була ще більше прийняти вправо, оскільки відстань з правої сторони від її автомобіля до узбіччя явно більше ніж зі сторони автомобіля «Форд». Пошкодження автомобілів, на його думку, свідчать про те, що автомобіль "Пежо" під керуванням водія ОСОБА_1 знесло на автомобіль "Форд".

Згідно положень ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, у тому числі, є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя, заслухавши осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення: ОСОБА_1, ОСОБА_2, та їх захисників, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, зокрема, протоколи про адміністративне правопорушення, схему наслідків ДТП, письмові пояснення учасників ДТП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, у відповідності до вимог ст.252 КУпАП, дійшов висновку наявність у діях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до загальних положень ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

У відповідності до положень п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Згідно п.13.1 ПДР України, в водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Як встановлено у судовому засіданні, водії ОСОБА_2 та ОСОБА_1 їхали назустріч один одному у світлу пору доби, бачили один одного заздалегідь, а отже повинні були та могли виявити небезпеку для руху, враховуючи наявну складну дорожню обстановку, зокрема, ожеледиця, засніженість дорожнього покриття та снігові замети на узбіччях з обох боків, відсутність горизонтальної розмітки проїзної частини, проте, відповідних дій не вчинили або вчинили із запізненням. Згідно пояснень свідка ОСОБА_3, ніхто з водіїв переваги у русі не надавав; водій «Форду» ніяких дій для уникнення зіткнення не робив: ні маневрував, ні подавав сигнали, ні зменшував швидкість, проте, на його думку без маневрів було не обійтись. Згідно пояснень свідка ОСОБА_4, зустрічний автомобіль "Пежо" побачили за 50 метрів до зближення, перед та в момент небезпеки ОСОБА_2 ніяких дій не вчиняв, на його думку за тих обставин, які склались, розїхатись було не можливо.

Як вбачається зі схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди, місце зіткнення транспортних засобів (позначка «4» на схемі) розташоване умовно посередині дороги, відстань від місця зіткнення до автомобіля «Пежо Партнер», д.н. НОМЕР_3, (на схемі «1») складає 4,10 м, відстань від місця зіткнення до автомобіля «Форд Транзит», д.н.з. 58467ОК, (на схемі «2») складає 19,5 м.

Згідно пояснень самих водіїв, ОСОБА_1 намагалась уникнути зіткнення, шляхом зменшення швидкості руху з прийняттям крайнє правого положення, проте лише при максимальному зближенні транспортних засобів, коли зіткнення останніх практично було неминучим; ОСОБА_2 же жодних дій для уникнення зіткнення не приймалось, він продовжував рух прямо по траєкторії, зупинившись через 19 метрів від місця зіткнення. Як вбачається з фотографій, долучених до матеріалів справи, пошкодження транспортних засобів рівнобічні.

Зазначене підтверджує факт порушення водіями Правил дорожнього руху України щодо дотримання безпечної швидкості руху та безпечного інтервалу (п.п.12.1, 13.1). Суд вважає доводи ОСОБА_2 щодо відсутності його вини у дорожньої-транспортній пригоді такими, що не відповідають обставинам справи та в повній мірі спростовуються наявними у справі доказами.

Судом враховуються положення п.12.3 ПДР України, у відповідності до яких, уразі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Крім того, судом також враховуються положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у відповідності до яких, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, джерело права.

Так, у рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Клопотання щодо призначення у справі судової автотехнічної експертизи, враховуючи наявність суто протилежних позицій сторін, учасниками провадження не заявлялось.

При обрані міри адміністративного стягнення, суддею враховуються обставини справи, характер правопорушення, особи правопорушників, які протягом року до адміністративної відповідальності не притягувались, будь-які характеристики відсутні, тому суддя вважає за необхідне застосувати до останніх адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до положень ст.40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушників в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.40-1,283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні 27.01.2019 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, застосувавши до останнього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок ) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні 27.01.2019 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, застосувавши до останньої адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок ) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Роз'яснити правопорушникам, що штраф має бути сплачений не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушниками штрафу в вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М.М.Рибнікова