Справа № 203/3662/18
Провадження № 3/0203/9/2019
П О С Т А Н О В А
іменем України

15.01.2019 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: судді Смольнякова О.О.
секретаря Сердягіній О.Ю.
за участю: прокурора - Чиніна Д.Ю.
захисника - Антонова Д.К.
особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого командиром військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, полковник медичної служби, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.1 ст. 172-7 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :
Посадовою особою Управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-7 КупАП, а саме за те, що він працюючи на посаді командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, полковник медичної служби, який є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, 09.03.2017, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), підписав наказ № 58, яким прийняв ОСОБА_2 , свого сина і близьку йому особу в розумінні Закону, на посаду архіваріуса медичної частини, тобто вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, чим порушив вимоги пункту 3 частини першої статті 28 Закону.
У пунктах 1,2 частини першої статті 28 Закону передбачено обов`язок осіб, зазначених у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону, у тому числі військових посадових осіб Збройних Сил України (далі - військові посадові особи ЗСУ), вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, а також повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів, безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.
Згідно зі змістом положень частини першої статті 1 Закону корупційним правопорушенням визнається діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Диспозиція частини першої статті 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.
Згідно з приміткою до вказаної статті суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону, у тому числі військові посадові особи Збройних Сил України.
Частиною дванадцятою статті 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.
Відповідно до витягу з наказу першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 21.04.2017 № 52 з полковником медичної служби, начальником 385 військового госпіталю (на 400 ліжок) Військово- медичного клінічного центру Південного регіону (на 675 ліжок) ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на три роки з 21.04.2017 до 21.04.2020.
Згідно зі Статутом 385 військового госпіталю (військова частина НОМЕР_1 ), затвердженого начальником Військово-медичного клінічного центру Південного регіону полковником медичної служби 08.06.2010 (далі - Статут), 385 військовий госпіталь (військова частина НОМЕР_1 ) є військово-лікувальним закладом Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України і підпорядкований начальнику військово-медичного клінічного центру Південного регіону.
Таким чином, відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини першої статті 3 Закону, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, а отже, згідно з частиною першою статті 28 Закону ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюються вимоги Закону щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.
Відповідно до статті 1 Закону реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.
виник реальний конфлікт інтересів, який вплинув на об`єктивність та неупередженість при підписанні вищезазначеного наказу.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 28 Закону визначено алгоритм дій для осіб, зазначених у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, якого вони зобов`язані дотримуватися у зв`язку з виникненням у них конфлікту інтересів, а саме: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів, безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.
Згідно з частиною третьою статті 28 Закону безпосередній керівник особи або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, протягом двох робочих днів після отримання повідомлення про наявність у підлеглої йому особи реального чи потенційного конфлікту інтересів приймає рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів, про що повідомляє відповідну особу.
Положеннями частини четвертої статті 20 та статті 201 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військові посадові особи не можуть перебувати з близькими особами у відносинах прямої організаційної чи правової залежності підлеглої особи від її начальника, у тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питання прийняття на службу, звільнення зі служби, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень, контролю за їх виконанням та у разі виникнення конфлікту інтересів під час виконання службових повноважень військова посадова особа зобов`язана негайно доповісти про це своєму безпосередньому начальникові. Безпосередній начальник військової посадової особи зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів, шляхом доручення виконання відповідного службового завдання іншій посадовій особі, особистого виконання службового завдання чи в інший спосіб, передбачений законодавством.
Аналогічні вимоги встановлені у пункті 99 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008.
Факт самостійного розгляду ОСОБА_1 заяви сина ОСОБА_2 (що стала підставою для прийняття наказу від 09.03.2017 № 58) і підписання відповідного наказу про прийняття на роботу було обставиною, яка викликала суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність/неупередженість прийняття ним рішення, або на вчинення/невчинення дій під час виникнення зазначених повноважень.
ОСОБА_1 , порушуючи вимоги статті 28 Закону, як військова посадова особа ЗСУ, незважаючи на наявність реального конфлікту інтересів, свідомо не повідомив у встановлених законом випадку та порядку безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час розгляду заяви та підписання наказу про призначення свого сина.
Факт неповідомлення ОСОБА_1 безпосереднього керівника про наявність реального конфлікту інтересів підтверджується листами: Міністерства оборони України від 21.03.2018 №210/4/1848, військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 20.03.2018 № 1299 та головного військово-медичного управління від 04.07.2018 № 510/7/4517, згідно з якими з`ясовано, що повідомлень від командира частини НОМЕР_1 полковника медичної служби ОСОБА_2 про наявний у нього конфлікт інтересів не надходило.
Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Розділом VI Закону встановлено Правила етичної поведінки, якими визначено загальні вимоги до поведінки осіб, зазначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону. Ці Правила затверджують загальні умови/принципи, якими визначене Законом коло осіб, зокрема військові посадові особи ЗСУ, зобов`язані керуватися під час виконання своїх службових повноважень.
Таким чином, згідно зі статтею 41 Закону зазначені у ній особи, зокрема військові посадові особи, повинні при здійсненні своєї діяльності бути неупередженими, це означає виконання своїх службових повноважень не повинно залежати від їх приватних/особистих інтересів.
Командир військової частини НОМЕР_1 полковник медичної служби ОСОБА_1 своїм наказом від 09.03.2017 № 58, приймаючи на роботу на 0,5 ставки архіваріуса медичної частини свого сина ОСОБА_2 , усупереч указаним нормам законодавства, усвідомлюючи наявну суперечність між приватним інтересом та його службовими повноваженнями, з метою задоволення власних, корисливих інтересів не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомив безпосереднього керівника про наявність у нього конфлікту інтересів, чим порушив вимоги пунктів 1, 2 частини першої статті 28 Закону, статті 201 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Своїми умисними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено частиною першою статті 172-7 КУпАП, а саме: неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення передбаченого ст. 172-7 ч.1 КУпАП та просив визнати ОСОБА_1 винним.
Адвокат Антонов Д.К. в інтересах ОСОБА_1 в судовому засіданні просив справу закрити у зв`язку із спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що Департамент моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції, належним чином був повідомлений Міністерством оборони України про факт конфлікту інтересів командира ВЧ НОМЕР_1 полковника м/с ОСОБА_1 щодо прийому на роботу до ВЧ НОМЕР_1 свого сина ОСОБА_2 , що підтверджується доданими до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалами та Департамент моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів з січня місяця 2018 року мав всі можливості притягнути до адміністративної відповідальності командира ВЧ НОМЕР_1 полковника м/с ОСОБА_1 у термін передбачений діючим законодавством України. Строк притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією визначений пунктом 3 статті 38 КУпАП. Датою виявлення факту правопорушення, пов`язаного з корупцією, слід вважати дату отримання Департаментом моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції всіх підтверджуючих документів, тобто 29.01.2018 року. З огляду на диспозицію п.3 ст. 38 КУпАП кінцевим терміном притягнення до відповідальності є дата 29.04.2018 року. Жодного документа чи будь-якого іншого доказу про те, що день виявлення правопорушення є 10.10.2018 року Департаментом моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції до суду не надав та належним чином не довів.
ОСОБА_1 підтримав адвоката, просив провадження закрити.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, приходжу до висновку, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з наступних підстав.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно з ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Однак, з наданих матеріалів справи вбачається, що Департамент моніторингу дотримання законодавства про конфлікту інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції, був повідомлений належним чином Міністерством оборони України про факт конфлікту інтересів командира ВЧ НОМЕР_1 полковника м/с ОСОБА_1 щодо прийому на роботу до ВЧ НОМЕР_1 свого сина ОСОБА_2 , що підтверджується копією листа Військової частини НОМЕР_1 від 22.01.2018 року, отриманого НАЗК 29.01.2018 року. Окрім того, НАЗК 26.03.2018 року отримало листа Військово-медичного клінічного центру Південного Регіону №1299 від 20.03.2018 року, в якій надана інформація відносно того, що ОСОБА_1 не повідомив безпосереднього керівника про наявний конфлікт інтересів.
Таким чином, датою виявлення даного адміністративного правопорушення уповноваженими особами, слід вважати дату отримання вказаного листа, а саме 26.03.2018 року.
Частиною третьою ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
З огляду на вищевикладене, Департамент моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів з кінця березня місяця 2018 року мав всі можливості притягнути до адміністративної відповідальності командира ВЧ НОМЕР_1 полковника м/с ОСОБА_1 у термін передбачений діючим законодавством України.
На момент розгляду справи по суті, минув передбачений ч.3 ст.38 КУпАП тримісячний строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.
Відповідно до п.7 ч.1 статті 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Окрім того, враховуючи, що пункт 7 ч.1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність підстав для встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.
Логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободою. За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягується до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається, оскільки поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключним.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.38, 247 п.7, 283- 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , за ч.1 ст.172-7 КУпАП - закрити, у зв`язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності.
Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя О.О. Смольняков