АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/615/19 Справа № 705/912/19 Головуючий по 1 інстанції Коваль А.Б.
Категорія:ч. 2 ст. 172-6 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2019 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Биба Ю.В., за участю прокурора Криворучка Р.О., захисника Слободян І.В. адвоката Клібанської А.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , працюючу головним спеціалістом Уманського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаській області,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 306439 від 05 лютого 2019 року ОСОБА_1 , працюючи на посаді головного спеціаліста Уманського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаській області, та відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупцією» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», не подала повідомлення про суттєві зміни у майновому стані при набутті нею права власності на квартиру, вартість якої на дату набуття становить більше 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня року 2017 року, оскільки 07.06.2017 року набула право власності на квартиру загальною площею 88,3 кв.м. та вартістю на дату набуття 118079 грн., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., а також стягнуто в дохід держави судовий збір в сумі 384,20 грн.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.05.2019 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції. Управління захисту економіки в Черкаській області департаменту захисту економіки Національної поліції України не відноситься до суб`єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.

Апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутні докази проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1 та повідомлення НАЗК про результати такої перевірки Департаменту захисту економіки Національної поліції України, а також обґрунтований висновок щодо неї, затверджений НАЗК у разі виявлення ознак іншого корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення.

Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно враховано як належний доказ копію листа НАЗК від 30.05.2017 року, адресованого Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якому вказані повноваження Національної поліції при розгляді корупційних правопорушень та правопорушень, пов`язаних з корупцією, оскільки він не стосується ОСОБА_1 , має рекомендаційний характер та не посвідчений належним чином.

Також є неналежними доказами, на думку апелянта, і копія листа ДП «Українські спеціальні системи», копія витягу з офіційного сайту НАЗК, відомості про час подання декларації та інші докази, які також не посвідчені належним чином та текст яких неможливо розпізнати і прочитати.

ОСОБА_1 вказує, що в її діях відсутній умисел на уникнення фінансового контролю придбаної у власність квартири, оскільки вона придбала її у законний спосіб та із законних джерел (подарована батьками), про її придбання вона повідомила у декларації за 2017 рік. Неповідомлення про зміни у майновому стані у встановлений законом строк, обгрунтовує необізнаністю із роз`ясненнями щодо подання декларацій про зміни у майновому стані.

Також апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення № 306439 від 05.02.2019 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а саме: до нього не додано пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; не вірно вказано місце проживання та реєстрації правопорушника, а також не заповнено належним чином всі графи.

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції закінчився встановлений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення. Так, вона вважає, що моментом виявлення правопорушення слід вважати 27.11.2018 року, коли було направлено лист СУ ГУНП в Черкаській області на адресу УЗЕ в Черкаській області ДЗЕ НПУ про направлення матеріалів можливого порушення вимог ЗУ «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 .

Також в матеріалах справи міститься лист від 29.12.2018 року УЗЕ в Черкаській області про направлення прокуратурі Черкаської області матеріалів щодо можливого вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, для погодження проекту протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто, на думку апелянта, посадові особи Національної поліції, направляючи до органу прокуратури проект протоколу, вважали, що в повній мірі провели перевірку та зібрано достатньо доказів для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 .В. адвоката Клібанської А.І., яка просила задовольнити апеляційну скаргу та скасувати постанову місцевого суду, міркування прокурора про законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 7 та ст.ст. 245, 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП, ґрунтуватися на встановлених в ході судового розгляду обставинах та достатніх і беззаперечних доказах, оцінка яких проводиться в порядку ст. 252 КУпАП, шляхом всебічного, повного і об`єктивного їх дослідження як окремо, так і в сукупності з іншими обставинами.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався не у повному обсязі.

Зокрема, як вбачається зі змісту протоколу № 306439 від 05 лютого 2019 року ОСОБА_1 , працюючи на посаді головного спеціаліста Уманського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаській області, та відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупцією» будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», не подала повідомлення про суттєві зміни у майновому стані при набутті нею права власності на квартиру, вартість якої на дату набуття становить більше 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року, оскільки 07.06.2017 року набула право власності на квартиру загальною площею 88,3 кв.м. та вартістю на дату набуття 118079 грн., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Наказом начальника Головного територіального управління юстиції у Черкаській області № 2910/к від 27.10.2015 року ОСОБА_1 з 03.11.2015 року переведено на посаду головного спеціаліста відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, зі збереженням 13 рангу державного службовця.

Наказом начальника Головного територіального управління юстиції у Черкаській області № 364/к від 24.01.2018 року ОСОБА_1 з 26.01.2018 року переведено на посаду головного спеціаліста Уманського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, зі збереженням 9 рангу державного службовця в межах категорії «В», відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про державну службу».

Таким чином, ОСОБА_1 відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, та на неї розповсюджуються обов`язки, передбачені ст. 52 даного Закону.

Санкцією частини 2 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яке перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру декларацій ОСОБА_1 подавала щорічні декларації 10.03.2017 року та 21.03.2018 року.

Посилання апелянта на те, що витяг з Реєстру не є належним доказом, оскільки він не посвідчений належним чином, є безпідставними, оскільки інформація з офіційного сайту НАЗК щодо поданих декларацій є загальнодоступною та не вимагає посвідчення. Крім того, апелянтом не надано доказів, які б вказували на недостовірність інформації з офіційного сайту НАЗК, що міститься в матеріалах справи.

В судовому засіданні суд першої інстанції визнав факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, за обставин, наведених в протоколі, доведеним.

Такі висновки суду першої інстанції знайшли своє об`єктивне підтвердження і в ході апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Так, ОСОБА_1 , являючись суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», була зобов`язана, у визначеному законом порядку, подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та виконувати додаткові заходи фінансового контролю, передбачені ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції».

Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 07.06.2017 року у ОСОБА_1 відбулися суттєві зміни у майновому стані внаслідок набуття права власності на підставі договору дарування № 2-978 від 07.06.2017 квартири, загальною вартістю, на момент придбання, 118079 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів на працездатну особу, встановлених ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» станом на 01 січня 2017 року, тобто 80 000 грн.

Про факт набуття ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно свідчать відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформація у щорічній декларації ОСОБА_1 за 2017 рік, та він не оспорюється учасниками процесу.

Тобто, починаючи з набуття права власності на нерухоме майно, вартість якого перевищує 50 прожиткових мінімумів на працездатну особу, у ОСОБА_1 з`явився обов`язок на виконання ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані і граничним терміном такого повідомлення є 17.06.2017.

Як слідує з пояснень ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, наданих суду першої інстанції, а також в апеляційній скарзі, вона не мала прямого чи непрямого умислу на приховування інформації з приводу набутого нерухомого майна та відобразила її у щорічній декларації за 2017 рік. Апелянт вказує, що дане порушення виникло у зв`язку із її необізнаністю у змінах в корупційному законодавстві.

Однак, вказані обставини не є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу такого правопорушення.

Крім того, суддя враховує той факт, що і на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не було подано декларацію про суттєві зміни у майновому стані.

Враховуючи наведене, суддя місцевого суду прийшов до вірного переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та визнав її винною у вчиненні вказаного правопорушення.

Проте, судом першої інстанції не було враховано положення ст. 38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що 29.12.2018 року Управління захисту економіки в Черкаській області направило на адресу заступника прокурора Черкаської області Ковтуна Ю.С. матеріали щодо можливого вчинення головним спеціалістом Уманського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаській області Слободян І.В. порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», для погодження проекту протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП (а.с. 11).

09.01.2019 року заступником прокурора Черкаської області повернуто погоджені матеріали стосовно ОСОБА_1 , а також узгоджений проект протоколу про вчинення нею адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП (а.с. 10). Вказані матеріали та проект протоколу отримано УЗЕ в Черкаській області 10.01.2019 року.

Таким чином, 10 січня 2019 року Управлінню захисту економіки у Черкаській області вже було достовірно відомо про вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та зібрано всі необхідні матеріали для притягнення її до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, оскільки на час винесення постанови судді місцевого суду 02 травня 2019 року з дня виявлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП щодо ОСОБА_1 10.01.2019 року пройшло більше трьох місяців, на підставі ст. 38 КУпАП провадження у справі про вказане адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Посилання апелянта на те, що під час встановлення підстави притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Управління захисту економіки в Черкаській області не мало повноважень на проведення перевірки, не є предметом розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 306439 від 05.02.2019 року щодо ОСОБА_1 складено заступником начальника відділу Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, який відповідно до пп. 1) ч. 1 ст. 255 КУпАП має право складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 КУпАП. Таким чином, вказаний протокол є належним доказом у справі.

Посилання ОСОБА_1 на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки до нього не додано пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та не заповнено всі графи, також є безпідставними.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення містяться пояснення ОСОБА_1 з приводу виявленого правопорушення, тому додатково долучати до нього пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, немає необхідності. Всі необхідні графи протоколу заповнені належним чином, а ОСОБА_1 зауважень до змісту протоколу під час його складання не мала, про що свідчить відповідний запис у протоколі. Зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення не вірної адреси проживання та реєстрації місця проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є підставою для визнання протоколу неналежним доказом, та дану неточність було виправлено під час розгляду справи в суді.

З огляду на викладене, оскільки постанова судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня 2019 року щодо ОСОБА_1 винесена з порушенням норм процесуального права, вона підлягає до скасування із постановленням нової постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на час розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись п.7 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Биба