Провадження № 3/638/2790/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2019 р. Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Семіряд І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Іраку, тимчасово не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Відповідно до протоколу серії ОБ № 155215 від 24.07.2019 ОСОБА_2 , 24.07.2019 о 05.12 хв. керував транспортним засобом Renault Clio н.з. НОМЕР_1 по вул. Шекспіра, буд. 12, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків.

Таким чином порушив вимоги п. 2.5, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_3 , в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи викладене, суд, у відповідності зі ст. 268 КУпАП, розглядає справу за його відсутності.

Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, а також вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_4 підтверджується доказами, що містяться в справі про адміністративне правопорушення: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 155215 від 24.07.2019 (а.с. 1), письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 (а.с. 3), письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 (а.с. 4), фактичними даними, що містяться на диску з відео-матеріалом до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 6).

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності до вимог ст. 254, 255, 256 КУпАП.

Даючи оцінку зібраним доказам в їх сукупності, суд вважає, що адміністративне правопорушення мало місце внаслідок порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 , відповідно до якого, водію заборонено керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або знаходитись під дією наркотичних чи токсичних засобів.

Відповідно до п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандарт; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшерсько акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

В протоколі зазначено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 ., зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_2 , суду не надав.

Поліцейськими протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 155215 від 24.07.2019 відносно ОСОБА_1 , складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, тобто керування транспортними засобами особам, які перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Обставини, що помякшують або обтяжують адміністративну відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлені.

Санкція частини 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до п. 21 Постанови пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак, призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 згідно облікових даних НАІС ДДАІ посвідчення водія не отримував.

За вказаних обставин, застосовувати до особи адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, якщо така особа цього права ніколи не набувала і не має, є неможливим.

Враховуючи викладене, характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, приходить до висновку про наявність правових підстав до застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу, в межах санкції, яка встановлена за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 384,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 33, 40-1, 130, 245, 252, 280, 283, 284 КпАП України, суд, -

УХВАЛИВ:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КпАП України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Постанову може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя І.В. Семіряд