Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/72/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Загреба І. В.
Категорія - 172-6 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2019 м. Кропивницький

Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Ремез П.М., за участі секретарів судового засідання Волошиної Н.С. та Сакари І.І., прокурора Гуземи О.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 та в її інтересах захисника - адвоката Любович Л.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.01.2019, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Піщаний Брід Добровеличківського району Кіровоградської області, українка, громадянка України, РНОКПП НОМЕР_1, працює секретарем судового засідання Ленінського районного суду м. Кіровограда, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась,

притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.01.2019 ОСОБА_3 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

Згідно постанови суду ОСОБА_3 визнана винуватою в тому, що вона будучи секретарем судового засідання Ленінського районного суду м. Кіровограда, відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII (далі по тексту - Закон № 1700-VII), являючись суб'єктом відповідальності, на яку поширюється дія Закону № 1700-VII, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 вказаного Закону, 19.09.2017 набула право власності на однокімнатну квартиру, АДРЕСА_1, загальною площею 29.1 кв.м., вартістю 500 000 грн., згідно договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого в реєстрі № 9686, що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на одну особу, з розрахунку на місяць встановлених на 01.01.2017 (тобто суму 80 000 гривень), без поважних причин, несвоєчасно подала повідомлення про суттєві зміни в майновому стані до НАЗК, а саме 09 січня 2018 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.172-6 КУпАП.

Окрім цього, ОСОБА_3, будучи секретарем судового засідання Ленінського районного суду м. Кіровограда, відповідно до підпункту «в» пункту 1 ч. 2 ст. 3 Закону № 1700-VII, являючись суб'єктом відповідальності, на яку поширюється дія Закону № 1700-VII, в порушенні вимог ч.2 ст.52 вказаного Закону, 14 вересня 2017 року отримала дохід від відчуження нерухомого майна, а саме двокімнатної квартири, загальною площею 47,3 кв.м у розмірі 455 000 грн, що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на одну особу, з розрахунку на місяць встановлених на 01.01.2017 (тобто суму 80 000 гривень), без поважних причин, несвоєчасно подала повідомлення про суттєві зміни в майновому стані до НАЗК, а саме 09 січня 2018 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.172-6 ч.2 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду стосовно неї скасувати, а провадження по справі закрити, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. Своє прохання апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції, залишив поза увагою її письмові пояснення, які знаходяться в матеріалах справи щодо обґрунтування причин несвоєчасного подання повідомлення про, як вважає скаржниця, несуттєві зміни в її майновому стані, постановив оскаржуване рішення, не врахувавши дійсних обставин події та прийшов до помилкового висновку про вчинення нею правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Вважає, що судом надано не правильну оцінку про наявність події і складу правопорушення та доведеність вини в її діянні.

Крім того, судом першої інстанції не доведено наявність в діях апелянта об'єктивного складу правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП. Відповідно до положень ст. 52 Закону № 1700-VII, у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Згідно судової практики, зазначена правова норма передбачає необхідність повідомлення про зміну у майновому стані та пов'язана з кількісним показником майнового стану. Оскільки суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування, пов'язані в Законі з отриманням доходу або придбанням майна, то відповідно закон вимагає повідомлення про суттєві зміни в бік збільшення майнового стану. Однак, отримання від продажу певного майна грошових коштів, сума яких відповідає вартості наявного в особи майна, свідчить про зміну лише якісного показника майнового стану (один вид майна змінюється на інший), тобто при цьому не змінюється кількісний показник майнового стану, за умови отримання грошової суми, еквівалентної вартості проданого майна. За таких обставин продаж майна за відповідною вартістю, не змінює майновий стан особи, оскільки змінюється лише якісний показник майнового стану, який також має знайти своє відображення в щорічних деклараціях про майновий стан та доходи, у зв'язку з чим залишається контрольований державними органами.

В даному випадку квартира, задекларована за 2016 рік, продана 14.09.2017 та 19.09.2017 придбана інша квартира за кошти від продажу попередньої з різницею у вартості 45 000 грн., що не перевищує 50 прожиткових мінімумів. Тобто, змінився лише якісний показник майнового стану, а не кількісний.

Більш того, ОСОБА_3 вказує, що за місцем роботи її не попереджали у встановленому порядку із Законом України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 та із змінами до нього, тому їй не було відомо про обов'язок подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Також, на переконання апелянта, судом не встановлено дату виявлення правопорушення, так як в складених протоколах вказана дата скоєння правопорушень 13 листопада 2018 року, тобто день складання протоколів, що є фальсифікацією зі сторони працівника УЗЕ, який їх складав, тому що складенню протоколів передувала перевірка, яка повинна була бути розпочата з моменту виявлення адміністративного правопорушення. Перевірка тривала немалий проміжок часу, і тому днем виявлення правопорушення ніяк не може бути дата складання протоколу.

Окрім цього, апелянт вказує, що не мала умислу на вчинення будь-якого порушення, такий протокол відносно неї був складений поза строками, коли можливо було розпочинати провадження та притягувати до відповідальності, а також він був складений не уповноваженою на це особою, про що вона детально вказала у письмових поясненнях, яким не було надано належну оцінку судом.

Також, в оскаржуваній постанові суд зазначив, що на ОСОБА_3 необхідно накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу, яке за своїм видом та мірою є справедливим, необхідним та достатнім для її виховання. Водночас, апелянт зазначає, що визнання її винною та накладення штрафу нестиме для неї вкрай тяжкі наслідки. Зокрема, на утриманні апелянта перебувають троє малолітніх дітей, і в подальшому, внаслідок необґрунтованого притягнення її до адміністративної відповідальності, може бути звільнена з роботи, де працює тривалий час та позитивно характеризується.

Вислухавши ОСОБА_3 та в її інтересах захисника - адвоката Любович Л.В., які підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який уважав постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою і заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, допитавши свідка ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 надала пояснення, відповідно до яких вона з 2007 року працює на посаді секретаря судового засідання Ленінського районного суду м. Кіровограда. Вона обізнана щодо обов'язку подачі кожного року (до 01 квітня) декларації про майно, доходи та зобов'язання фінансового характеру. 14.09.2017 продала свою квартиру в м. Кропивницькому, а 19.09.2017 - придбала квартиру в м. Києві. Про необхідність подачі декларації щодо зміни майнового стану, а саме протягом 10 днів з моменту настання таких змін, дізналась лише на початку 2018 року зі ЗМІ та одразу - 09.01.2018 подала дві декларації про зміну у майновому стані (про продаж однієї квартири та придбання іншої). Окрім цього, оскільки першу квартиру продала за 455 000 грн, а нову придбала за 500 000 грн, жодних змін у її майновому стані, які відповідно до вимог законодавства необхідно вважати суттєвими, не відбулось, адже різниця між вартістю квартир становить 45 000 грн. Пояснення працівникам УЗЕ в Кіровоградській області надавала 06.11.2018, а протокол про адміністративне правопорушення складено 13.11.2018, тобто із пропуском встановленого КУпАП строку складення протоколу (24 години з моменту виявлення адміністративного правопорушення). Також, зазначила, що жодного умислу на неподання або несвоєчасне подання декларації вона не мала. З огляду на викладене, вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Свідок ОСОБА_5 суду апеляційної інстанції пояснила, що з 03.11.2017 працює керівником апарату Ленінського районного суду м. Кіровограда. На посаді секретаря судового засідання працює ОСОБА_3 Що стосується питання про ознайомлення працівників суду із вимогами та змінами Закону № 1700-VII цей обов'язок покладено на завідувача сектором по роботі з персоналом суду. З цього приводу проводяться відповідні заходи, шляхом ознайомлення працівників суду зі змінами, які вносяться до Закону № 1700-VII та про таке ознайомлення складається відповідний протокол. Коли проводились такі заходи за останні роки їй не відомо. З особової картки ОСОБА_3 слідує, що останній раз її ознайомлювали зі змінами до Закону № 1700-VII - 17.10.2016.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 2 ст. 172-6 КУпАП визначено, що відповідальність за дане адміністративне правопорушення настає у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону № 1700-VII, у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства. Зміни до вказаної статті внесені Законом України № 1774-VIII від 06.12.2016.

Суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому діяння, передбачені ст.172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення.

З врахуванням положень ст. 1 Закону № 1700-VII, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов'язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.

Як встановлено із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов'язаного з корупцією, та на неї поширюється дія Закону № 1700-VII (п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII).

Відповідно до договору купівлі - продажу квартири, зареєстрованого в реєстрі за № 9686 від 19.09.2017, ОСОБА_3 стала власником однокімнатної квартири № 37, яка розташована в м. Києві по вул. Героїв Севастополя, 10Б, вартість якої складає 500 000 грн. (а.с. 29).

Також, згідно договору купівлі - продажу квартири, зареєстрованого в реєстрі за № 632 від 14.09.2017, ОСОБА_3 отримала дохід від відчудження нерухомого майна, а саме двокімнатної квартири, на суму 455 000 грн. (а.с. 99-101).

ОСОБА_3 подала повідомлення про суттєві зміни у майновому стані 09.01.2018.

Згідно пояснень ОСОБА_3 несвоєчасне направлення електронної форми повідомлення про суттєві зміни у майновому стані було викликане тим, що про необхідність подання такого повідомлення їй стало відомо лише на початку 2018 зі ЗМІ, після чого вона одразу подала відповідні повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. За місцем роботи, про такий обов'язок (повідомляти НАЗК про суттєві зміни в майновому стані), їй не доводили до відома.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що уповноваженими особами Управління захисту економіки в Кіровоградській області не надано до суду доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_3 діяла умисно та усвідомлювала протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок. Під час судового розгляду таких доказів також не здобуто.

Окрім цього, необхідно зауважити, що вказане порушення було виявлено уповноваженими особами УЗЕ в Кіровоградській області лише після того, як 09.01.2018 ОСОБА_3 самостійно подала до НАЗК повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, що також вказує на відсутність в діях ОСОБА_3 будь-якого умислу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_3 умислу на порушення вимог фінансового контролю. Крім цього, відсутні відомості про наявність в діях особи корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Таким чином, оскільки в діях ОСОБА_3 убачається несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у її майновому стані, але з причин, що не залежали від її волі (нероз'яснення посадовими особами Ленінського районного суду м. Кіровограда обов'язку ОСОБА_3 повідомляти НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, які були прийняті 06.12.2016), тому суд приходить до висновку про відсутність в діях останньої суб'єктивної сторони, а відповідно і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд знаходить обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 з приводу відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а тому вважає за необхідне постанову судді Ленінського районного суду м. Кіровограда про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 176 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п. 7 ст. 247, п. 2 ч. 8 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити, а постанову судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

На підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду П.М. Ремез