Справа № 574/128/19
Провадження № 3/574/49/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Буринь

Суддя Буринського районного суду Сумської області Куцан В.М., з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В., в присутності захисника ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Ніжинського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

за ст.130 ч.1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

23.01.2019 року о 14 год. 50 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 на 50 км. автодороги Кіпті-Глухів-Бачівськ з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан спяніння на місці (шляхом продуву приладу «Драгер») та огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.п.2,5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 23.01.2019 року він керував автомобілем, в якому їхали ще чотири чоловіки. Всі вони їхали на роботу. В с. Вертіївка автомобіль зупинив працівники поліції, які перевіривши документи запросили його до приміщення поста поліції. Там відносно нього склали протокол за те, що він нібито відмовився від проходження огляду на стан спяніння, копію якого йому не дали. Окрім цього, йому видали постанову на 425 грн. штрафу за керування автомобілем без водійського посвідчення. Поліцейські повідомили, якщо він не підпише ці документи автомобіль поставлять на штрафмайданчик. Він погодився та підписав їх. Продував він прилад «Драгер», який показав негативний результат, свідків при цьому не було.

Незважаючи на такі покази особи, яка притягується до адміністративної відповідальності його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення за вищенаведених обставин повністю підтверджується доказами дослідженими в судовому засіданні.

Зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД№002672 вбачається, що ОСОБА_2 23.01.2019 року о 14 год 50 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 на 50 км. автодороги Кіпті-Глухів-Бачівськ з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан спяніння на місці (шляхом продуву приладу «Драгер») та огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.п.2,5 ПДР України (а.с.1)

В даному протоколі ОСОБА_2 надав особисті письмові пояснення, з яких вбачається, дослівно, «випив пляшку пива після чого керував автомобілем драгер дут не треба в лікарню на освідування їхать не потрібно».

Тобто, останній фактично визнав свою винуватість у вчиненні цього адміністративного правопорушення і при складання протоколу жодних заперечень не мав.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини в рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Луценко проти України»: якщо національні судові органи зіштовхуються з кількома суперечливими версіями правди, які пропонує одна особа, їхня остаточна перевага показанням, даним слідчим органам перед тим, що дані у відкритому суді, сама собою не є проблемою з погляду Конвенції, якщо ця перевага обґрунтована й самі показання особа дала добровільно.

Жодних доказів надання пояснень працівникам поліції ОСОБА_2 (які були написані ним ще й власноручно) під будь-яким примусом, що поставили б під сумнів їх добровільність, суду не надано.

Таким чином, покази останнього надані в суді, суд розцінює критично.

Вказані обставини підтверджені і письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в яких вони підтвердили, що ОСОБА_2 в їх присутності відмовився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу та в медичній установі (а.с.3,4).

Вказане вбачається і з рапорту поліцейського СРПП Ніжинського ВП ОСОБА_5 ( а.с.5)

Натомість, судом також були допитані свідки сторони захисту.

Зокрема, свідок ОСОБА_6 зазначила, що коли її чоловіка ОСОБА_2 зупинили працівники поліції, вона перебувала в автомобілі. Його запросили до поліцейського поста, де той перебував хвилин сорок. Коли він повернувся, віддав їй постанову про накладення на нього штрафу, сів за руля і вони всі поїхали далі. Водійське посвідчення у нього було. По дорозі їх ще декілька разів зупиняли працівники поліції, претензій у них не було.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дали аналогічні покази.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В силу ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи кожен вищенаведений доказ з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозвязку, суддя вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є належними та допустимий доказами, які не викликають сумнівів їх достовірності.

При цьому свідок ОСОБА_4, не зявившись до суду, надав письмову заяву в якій повністю підтримав надані раніше пояснення працівникам поліції.

Та обставина, що свідок ОСОБА_3 не проживає за адресою вказаною в протоколі не ставить під сумнів його письмові покази, адже повістка про його виклик до суду повернулася з відміткою, що він за вказаною адресою не проживає. Ці обставини, на думку судді, не тягнуть визнання раніше наданих ним пояснень недостовірними, оскільки вказана особа, з врахуванням дати їх надання могла змінити місце проживання чи бути відсутньою за даною адресою в момент її вручення.

Неявка до суду працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_10 також не тягне недопустимість доказів, що були отримані ними в передбачений законом спосіб.

Щодо показів свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, суд розцінює їх критично, оскільки вони безпосередньо не приймали участь у проведенні огляду ОСОБА_2 та не перебували в приміщенні, де він проводився. При цьому, останні є або родичами ОСОБА_2В.(ОСОБА_6 - дружина, ОСОБА_8 колишній зять), або підтримують з ним товариські відносини (ОСОБА_7, ОСОБА_9О.) і в такий спосіб намагаються помякшити відповідальність останнього.

Крім того їх покази, як і аргументи самого ОСОБА_2 та захисника, повністю спростовуються постановою поліцейського від 23.01.2019 року, яка була винесена за ст.126 ч.1 КУпАП, разом із складанням протоколу за ст.130 ч.1 КУпАП, відповідно до якої ОСОБА_2 керував транспортним засобом при вищевказаних обставинах не маючи при собі посвідчення водія (а.с.2).

Дана постанова ОСОБА_2 не оскаржувалася і набрала законної сили.

Відповідно до п.п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних засобів чи токсичних речовин.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан спяніння та оформлення результатів такого огляду визначена «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (зареєстрована за № 1413/27858 11.11.2015), з системного аналізу якої вбачається, що огляд на стан спяніння поліцейським проводиться на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Згідно п.3 Розділу І вищевказаної Інструкції ознаками алкогольного спяніння є, в тому числі, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя.

Аналізуючи зазначені положення нормативних актів та оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, суддя вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для того, щоб покласти в основу цієї постанови щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за вищевикладених обставин.

Таким чином, вважаю, що вина ОСОБА_2 доведена в судовому засіданні і його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП, так як він керував транспортним засобом та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

При накладенні стягнення, у відповідності до ст. 33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

ОСОБА_2 не працює, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

Обставин що помякшують та обтяжують відповідальність не вбачається.

Враховуючи вказані обставини вважаю, що з метою виховання порушника і запобіганню вчинення ним нових порушень його необхідно піддати адміністративному стягненню передбаченому законом у виді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст.283-285 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2, визнати винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь спеціального фонду Державного бюджету 384 гривні 20 копійок судового бору.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.М.Куцан