КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Мельник В.В., за участю:

особи, яка притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника ЗаревиІ.І.

прокурора Музики М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Зареви Івана Івановича в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2,

за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2, обіймаючи посаду державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту «Західний» Київської міської митниці ДФС, тобто будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до прим. до ст. 172-6 КУпАП, підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону «Про запобігання корупції» (далі - Закон), являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону, у порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону, несвоєчасно, лише 01 лютого 2018 р. повідомила про суттєві зміни у майновому стані щодо набуття 14 грудня 2017 р. права власності на ? частину квартири, загальною площею 54,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 381 017 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою місцевого суду, захисник Зарева І.І. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати, та закрити провадження у справі, посилаючись на невідповідність висновків судді місцевого суду фактичним обставинам справи, порушення суддею місцевого суду норм процесуального та матеріального права.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що згідно договору купівлі-продажу майнових прав № СІ-Б к/2/І 12 від 25 березня 2016 р., ОСОБА_2 придбала майнові права на об'єкт нерухомості (1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1), що було відображено в її щорічній декларації за 2016 рік. Будівництво багатоквартирного будинку за вищевказаною адресою тривало протягом 2016-2017 років.

Відповідно до даних оформленої довіреності від 24 листопада 2017 року, ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_4 уповноважили ОСОБА_5 та інших осіб на відповідні дії у всіх органах державної влади, установах та організаціях, в тому числі у Державній реєстраційній службі та органах нотаріату, щодо оформлення права власності на вищевказану квартиру.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №107957035 від 18 грудня 2017 р., із заявою з реєстраційним номером 25828920 для реєстрації прав власності на вищевказану квартиру 14 грудня 2017 р. звернувся ОСОБА_5 (як уповноважена особа в інтересах ОСОБА_2 та її чоловіка ОСОБА_4 на підставі довіреності від 24 листопада 2017 року). В такий спосіб 14 грудня 2017 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на частину зазначеної квартири.

Ні ОСОБА_2, ні її чоловік ОСОБА_4 про факт реєстрації квартири 14 грудня 2017 року не знали, та дізнались про це від уповноваженої особи ОСОБА_5 лише у двадцятих числах січня 2018 року.

Надавши довіреність, ОСОБА_2 розраховувала на належне виконання ОСОБА_6 своїх обов'язків по оформленню, реєстрації та негайну передачу їй документів про право власності на вищевказану квартиру, і на думку апелянта, не може нести відповідальність за дії, що сталися не з її вини, а саме за несвоєчасне повідомлення повіреним про факт реєстрації права власності 14 грудня 2017 p.

З урахуванням наведених обставин, на переконання апелянта, несвоєчасне повідомлення про зміни у майновому стані ОСОБА_2 відбулось у зв'язку з поважними причинами, що у відповідності до п. 2 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» від 22 травня 2017 №223-943/0/4017, виключає відповідальність за аналізованою частиною статті.

Крім того, апелянт зазначав, що судом першої інстанції не враховано порушення антикорупційного законодавства при складанні протоколу №237 від 25 жовтня 2018 р. органом Національної поліції України.

Зокрема, відповідно до ст. 251, 254-256 КУпАП, органи Національної поліції України вправі збирати докази і складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 172-6 КК КУпАП, однак повноваження щодо перевірки та встановлення факту несвоєчасного подання декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, а також повідомлень про суттєві зміни у майновому стані, відносяться до виключної компетенції НАЗК і серед повноважень органів Національної поліції України (ст. 23 Закону «Про Національну поліцію України) відсутні.

У матеріалах відсутні докази щодо встановлення факту правопорушення, пов'язаного з корупцією, повноважним органом - Національним агентством з питань запобігання корупції, натомість заступник начальника відділу управління захисту економіки у м. Києві ДЗЕ Національної поліції України ОСОБА_7 одноособово, з власної ініціативи, за відсутності матеріалів перевірки дій ОСОБА_2 з боку Національного агентства, без наявності відповідних повноважень встановив факт неповідомлення про суттєві зміни в майновому стані у формі електронного декларування з боку ОСОБА_2, чим переклав на себе функцію Національного агентства, після чого передчасно склав протокол про адміністративне правопорушення.

Однак суддя місцевого суду не взяв до уваги наведені обставини, унаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2, її захисника Зареви І.І., які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прокурора Музику М.С., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_5, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону, у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно п. 6 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10 червня 2016 року, суб'єкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані шляхом відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет. Відповідна форма повідомлення для кожного випадку отримання визначеного доходу або придбання майна затверджена Рішенням Національного агентства № 3 від 10 червня 2016 року.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Суд розглядає справу про адміністративне правопорушення у межах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення фактичних обставин. Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується даними протоколу по адміністративне правопорушення від 25 жовтня 2018 року, у відповідності до якого, ОСОБА_2, обіймаючи посаду державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту «Західний» Київської міської митниці ДФС, тобто будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до прим. до ст. 172-6 КУпАП, підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону «Про запобігання корупції», являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону, у порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону, несвоєчасно, лише 01 лютого 2018 р. повідомила про суттєві зміни у майновому стані щодо набуття 14 грудня 2017 р. права власності на ? частину квартири, загальною площею 54,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 381 017 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією/а.с. 1-8/.

Даними роздруківок з інтернет-ресурсу Національного агентства стосовно поданих ОСОБА_2 повідомлень про суттєві зміни до майнового стану від 01 лютого2018 року /а.с. 13-16/.

Даними особової картки ОСОБА_2 та наказу виконуючого обов'язки начальника Київської міської митниці ДФС від 28 лютого 2017 року № 149-ос про переведення ОСОБА_2 на посаду державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного посту &q?.О;Західний&quде; /а.с. 24-34/.

Даними наказу виконуючого обов'язки начальника Київської міської митниці ДФС від 05 березня 2017 року № 127-ос про присвоєння ОСОБА_2 достроково спеціального звання інспектора податкової та митної справи II рангу /а.с. 35-36/.

Даними посадової інструкції державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного посту &q?ої;Західний&quде; Київської міської митниці ДФС, затвердженої виконуючим обов'язки начальника Київської міської митниці ДФС від 01 березня 2017 року, зі змінами та доповненнями від 01 березня 2017 року /а.с. 37-47/.

Даними попередження про обмеження, спрямовані на запобігання корупційним та пов'язаним з корупцією правопорушенням, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів і одержанню неправомірної вигоди або подарунка та поводження з ними, щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, дотримання вимог фінансового контролю, який містить підпис ОСОБА_8 (ОСОБА_2.) від 04 червня 2015 року про ознайомлення із вказаним попередженням /а.с. 48-51/.

Даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, з якого убачається, що 14 грудня 2017 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на ? частину квартири, загальною площею 54,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 54-56/.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду допитано свідка ОСОБА_5, який пояснив, що здійснював представництво інтересів ОСОБА_2 на підставі довіреності та договору про надання послуг у сфері права. Свідок зазначив, що в двадцятих числах січня 2018 року він повідомив ОСОБА_2 по телефону про реєстрацію права власності на її квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Суддя місцевого суду обґрунтовано відхилив пояснення захисника Зареви І.І. в інтересах ОСОБА_2 стосовно відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення, оскільки вони спростовуються вищенаведеними у справі доказами, які оцінені суддею місцевого суду відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення накладено у мінімальних межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. Крім того, в апеляційній скарзі не оспорюється розмір накладеного суддею місцевого суду адміністративного стягнення.

Доводи апелянта, з посиланням на інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» від 22 травня 2017 №223-943/0/4017, про те, що ОСОБА_2 не подала повідомлення про суттєві зміни у її майновому стані у строк до 24 грудня 2017 року з поважних причин, оскільки несвоєчасно дізналась від її представника ОСОБА_5 про факт реєстрації права власності на нерухоме майно, не виключає відповідальність останньої за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Уповноважуючи представника ОСОБА_5 на підставі довіреності від 24 листопада 2017 року реєструвати у державних органах на її ім'я право власності на нерухоме майно, ОСОБА_2 усвідомлювала, що здійснення ОСОБА_5 відповідних дій щодо оформлення права власності тягнуть за собою обов'язок повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції у десятиденний термін про суттєві зміни у майновому стані.

Апеляційна скарга не містить, та у судовому засіданні під час апеляційного розгляду не надано доказів того, що ОСОБА_2, будучи обізнаною про те, що вона є суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, була позбавлена можливості самостійно отримати від її представника інформацію стосовно ходу вчинення реєстраційних дій стосовно об'єкту нерухомого майна та вжити усіх заходів для виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Інших обставин, які об'єктивно могли завадити ОСОБА_2 своєчасно повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, апелянтом не зазначено та судом не встановлено, а належне виконання суб'єктом декларування в подальшому обов'язку щодо подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, жодним чином не звільняє таку особу від обов'язку виконання вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції».

Крім того, як убачається з п. 2 вищевказаного інформаційного листа, на який посилається апелянт в обгрунтування своїх доводів, конструктивною ознакою правопорушення за ст. 172-6 КУпАП є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Аналіз вказаних положень дозволяє дійти висновку, що необізнаність особи про дату реєстрації права власності на нерухоме майно, не є поважною причиною, яка виключає відповідальність за ст. 172-6 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 складений неуповноваженою особою, оскільки орган Національної поліції не наділений повноваженнями з контролю суб'єктів декларування відповідно до Закону України &q? Ш;Про запобігання корупції&q?вн;, та на відсутність даних про проведення уповноваженим органом - Національним агентством перевірки і встановлення факту вчинення ОСОБА_2 правопорушення, пов'язаного з корупцією, не є підставою для визнання такого протоколу неналежним чи недопустимим доказом та скасування з цих підстав постанови судді місцевого суду.

Як передбачено ст. 1 Закону України &q?у.;Про запобігання корупції&quck;, спеціально уповноваженими суб'єктами у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 частини 1 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати, у тому числі і за ст.ст. 172-4 - 172-9 КУпАП, уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 23, ст. 24 Закону України &qum;;Про Національну поліцію&quli;, поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. Виконання інших (додаткових) повноважень може бути покладене на поліцію виключно законом.

Відповідно до Положення про управління захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України №3 від 16 листопада 2015 року, працівники вказаного Управління мають право складати адміністративні протоколи про виявлені факти порушення антикорупційного законодавства та направляти їх до судових органів відповідно до законодавства.

З урахуванням наведеного, посилання апелянта про наявність повноважень на здійснення перевірки декларацій та повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування виключно у працівників Національного агентства з питань запобігання корупції, є необґрунтованими.

У ході апеляційного розгляду не встановлено порушень під час складення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2

Протокол складений уповноваженою особою та з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 255, 256 КУпАП, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративні правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді місцевого суду не спростовують.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Зареви Івана Івановича в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.В. Мельник