Справа № 525/1287/18
Провадження №3/525/13/2019

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2019 року Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В., при секретарі Гавриш О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області матеріали, які надійшли з Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

с. Якимове, пров.Ворошилова, 16,а,кв.7 Великобагачанського району Полтавської області, пенсіонерки, на протязі року

до адміністративної відповідальності не притягувалася

за ст.173 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

До Великобагачанського районного суду Полтавської області надійшла адміністративна справа відносно громадянки ОСОБА_1 про вчинення правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 серія АА №944552 від 23.09.2018 року, складеного поліцейським СРПП №2 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 вбачається, що 23 вересня 2018 року близько 06 год. 30 хв. ОСОБА_1 у громадському місці біля будинку, що знаходиться в с. Якимове, провулок Ворошилова Великобагачанського району Полтавської області, висловлювалася нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_3 та намагалася затіяти бійку, чим порушила громадський порядок та спокій громадян, тобто, як вказує відповідний поліцейський, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП (а.с.1).

В судових засіданнях особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП за обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не визнала, подала письмові пояснення у справі (а.с.а.с.15-17), зі змісту яких вбачається, що будь-якого правопорушення вона не вчиняла, між нею і її чоловіком ОСОБА_4 з одного боку, та громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_5, а також їх родичами з іншого боку існують тривалі неприязні відносини, тому звинувачення у вчинення правопорушення вважає безпідставними та такими, що не доведені.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 підтвердив вищевказані пояснення особи, яка притягується до відповідальності та зазначив, що 23.09.2018 року його дружина ОСОБА_1 не вчиняла протиправних дій щодо ОСОБА_3

В судові засідання за клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 викликалися як потерпіла (яка вказана у протоколі про адмінправопорушення), та і свідки, однак вони в судове засідання 03.04.2019 року не зявилися; також, суд витребував для огляду в судовому засіданні з Великобагачанського ВП Миргородського ВП матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_3 (до суду надійшли матеріали справи №112-36 том №16), які були досліджені в межах розгляду даної адміністративної справи.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, показання свідка ОСОБА_4, оглянувши витребувані матеріали справи №112-36 том №16 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, переглянувши диск з відеозаписом, який був наданий ОСОБА_4 до матеріалів справи, вивчивши та детально проаналізувавши матеріали даної адміністративної справи на засадах змагальності і диспозитивності та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серія АА №944552 від 23.09.2018 року, що складений відносно громадянки ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, не доведені «поза розумним сумнівом» особою, яка ініціювала процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності належними доказами, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 23.09.2018 року поліцейським СРПП №2 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 відносно громадянки ОСОБА_1 було складено протокол про вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП (а.с.1).

Даною посадовою особою (ініціатором процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності в розумінні ст.254 КУпАП) у протоколі зазначено, що 23 вересня 2018 року близько 06 год. 30 хв. ОСОБА_1 у громадському місці біля будинку, що знаходиться в с. Якимове, провулок Ворошилова Великобагачанського району Полтавської області висловлювалася нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_3 та намагалася затіяти бійку, чим порушила громадський порядок та спокій громадян, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП (а.с.1).

Як зазначив суд апеляційної інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення №367/7821/17, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, а й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_6 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться у вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 278 КУпАП визначає умови підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно даної норми, орган, (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст.173 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність (як один із видів юридичної відповідальності) за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 23.09.2018 року вбачається, що цього числа ОСОБА_1 на вулиці села Якимове виражалася нецензурними словами в адресу ОСОБА_3 та намагалася затіяти з нею бійку (а.с.а.с.2-3). В той же час, у своїх письмових поясненнях від 23.09.2018 року ОСОБА_1 вказані обставини категорично заперечувала (а.с.4).

З письмових пояснень до суду ОСОБА_1 вбачається, що між нею і її чоловіком ОСОБА_4 з одного боку, та громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з іншого боку, а також родичами останніх існують неприязні відносини, тому звинувачення у вчинення правопорушення вважає безпідставними (а.с.а.с.15-17).

Отже, детальний аналіз вищевказаних письмових пояснень, а також показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 вказує на те, що з приводу обставин 23.09.2018 року в с. Якимове Великобагачанського району Полтавської області опитані особи дають вкрай різні та суперечливі показання щодо обставин, які складають обєктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та які поставлені у провину особі, щодо якої відповідним працівником поліції 23.09.2018 року було ініційовано процедуру притягнення до адміністративної відповідальності.

Також судом встановлено з огляду на положення ст.251 КУпАП, що ні у особи, яка ініціювала процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, ні у потерпілої, яка вказана у протоколі, по обставинах, що вказані в адміністративному протоколі від 23.09.2018 року (саме щодо події 23.09.2018 року), не має будь-яких доказів, які могли б бути оцінені судом за принципом «поза розумним сумнівом», зокрема, фото, звуко чи відеодокази (звукозапис, відеозапис, фотознімки тощо). Всі учасники, що були опитані з цього приводу, посилалися виключно на усні пояснення, які різняться між собою щодо обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 23.09.2018 року (тобто у конкретному акті обвинувачення).

Зміст переглянутого в судовому засіданні диску з наявним на ньому відеозаписом (а.с.26) не стосується безпосередньо події 23.09.2018 року, однак свідчить про те, що відповідні посилання особи,яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо взаємовідносин з громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 можуть мати місце.

Згідно ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Так, у Рішенні «Руїз Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року Європейський Суд з прав людини нагадав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються; межі такого обовязку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи.

Суд при оцінці наявних у справі доказів (в своїй основі це письмові пояснення осіб та показання, які надали потерпіла та свідки в судовому засіданні) враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Отже, враховуючи сукупність вищевикладених обставин та висновків, з огляду на імперативні положення ч.2 ст.61 та ч.3 ст.62 Конституції України, норми ст.ст.245,251,278,280 КУпАП, об'єктивні докази, які б достеменно та «поза розумним сумнівом» свідчили про вчинене (за обставин, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення від 23.09.2018 року - як акті обвинувачення у вчиненні правопорушення) особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 правопорушення, в матеріалах справи відсутні і особою, яка ініціювала його процедуру притягнення до адміністративної відповідальності не доведені.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Отже, виходячи з сукупності досліджених матеріалів справи та сукупності наданих сторонами доказів, виходячи з приписів статті 254 КУпАП та те, що про те, що початок ініціювання процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка виражається у формі складення щодо особи відповідного протоколу повинен ґрунтуватися на наявних на час складання протоколу доказах, які підлягають перевірці в ході судового розгляду справи в ході процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності (яка повинна бути справедливою з точки зору Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_6 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року), а також оцінивши докази з позиції імперативних норм ст.ст.61,62 Конституції України та положень ст.ст.245,251,252 КУпАП, суд приходить до висновку, що в даний час не доведено належними доказами, які оцінюються судом з урахуванням принципу «поза розумним сумнівом» наявність в діях гр-ки ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП за обставин, що буквально викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серія АА №944552 від 23.09.2018 року (який по суті є актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення) і можливість здобуття таких доказів на даний час вичерпана.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Тобто, за сукупності вищевикладених та встановлених обставин у їх взаємозвязку, розпочате адміністративне провадження відносно громадянки ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП належить закрити в звязку з відсутністю складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.61, ч.3 ст.62 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», п.1 ст.247, ст.ст.7,251,252,280,283,284,289,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в адміністративній справі №525/1287/18 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Великобагачанського

районного суду ОСОБА_7