ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.08.2019 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Нагорного А.О., при секретарі судового засіданні Кравцової О.В., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у судовому засіданні матеріли, які надійшли з Військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Саги-2 Цюрупинського району Херсонської області, громадянина України, військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковника, одруженого, учасника бойових дій, до адміністративної відповідальності протягом року не притягався, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

26.07.2019 р. за вхідним номером 3363/19 до Веселівського районного суду Запорізької області надійшли матеріали протоколу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП -недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що будучи військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто військовою службовою особою, перебуваючи у ІНФОРМАЦІЯ_3 , що дислокується у смт. Веселе Запорізької області, недбало ставлячись до військової служби, з червня 2018 року по травень 2019 року, в умовах особливого періоду, на порушення вимог ст.ст. 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, наказу Міністерства оборони України від 29.11.2018 № 604 «Про затвердження Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту» не надав до начальника органу управління Військової служби правопорядку, а саме до відділення ВСП (м. Мелітополь) та Запорізького ЗВ ВСП доповіді про події, кримінальні правопорушення, які скоєні та доповіді про військовослужбовців щодо яких було складено протоколи про вчинення військового адміністративного правопорушення та адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Обгрунтовуючи обвинувачення, особа, яка склала протокол, посилається на те, що 29.11.2018 р. наказом Міністерства оборони України за № 604 «Затверджена Інструкція

з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту».

Відповідно до розділу 11 п. 16 вищевказаної Інструкції, затвердженою Наказом МОУ від 29.11.2018 р. № 604 командири (начальники) військових частин щомісяця (до 12 числа) надають за підпорядкованістю та начальнику органу управління Військової служби правопорядку, у зоні діяльності якого дислокована військова частина, державне підприємство:

- доповідь про військовослужбовця, що яких було складено протоколи про вчинення військового адміністративного правопорушення, за формою, наведеною в додатку 8 до цієї Інструкції;

- доповідь про події, кримінальні правопорушення, які скоєні (що трапились);

- доповідь про військовослужбовців (працівників) щодо яких було складено протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Особа, яка склала протокол, вважає, що наказ Міністерства оборони України від 29.11.2018 р. № 604 розповсюджується і на військові комісаріати, так як відповідно до п. 1 Положення про військові комісаріати, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 389 від 03.06.2013 р., військові комісаріати є місцевими органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території.

Підполковник ОСОБА_1 , на порушення своїх службових обов`язків та наведених норм закону вчинив недбале ставлення до військової служби, так як до органу управління Військової служби правопорядку, тобто до відділення ВСП (м. Мелітополь) та Запорізького зонального відділу ВСП доповіді за наведеною Інструкції формою не надавав з червня 2018 року по червень 2019 року.

Також особа, яка склала протокол, вважає, що з 18.03.2014 р. по теперішній час в Україні діє особливий період, тому ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення в умовах особливого періоду. Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду. Посилається на постанову Вищого адміністративного суду України від 16.02.2015 р. у справі № 800/582/14 де було зазначено, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , просив закрити провадження по справі через відсутність в його діях складу правопорушення. Військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_4 за вказаний у протоколі період кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення, а також адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією не вчиняли. Звірки щомісяця проводилися з Веселівським відділенням поліції, про що у журналах робилися відповідні записи. Доповіді за даною Інструкцією надавав майор ОСОБА_2 , який на теперішній час перебуває у відрядженні, де приймає участь в Операції об`єднаних сил (ООС).

Заслухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про військове адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд встановив, що підполковник ОСОБА_1 обіймає посаду військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується посвідченням офіцера серії НОМЕР_1 (а.с.21).

29.11.2018 р. наказом Міністерства оборони України № 604 «Затверджена Інструкція з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту».

Згідно п. 1 Розділу 11 даного наказу за своєчасність та об`єктивність надання доповідей та донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, скоєні (вчинені) військовослужбовцями або працівниками (під час виконання службових обов`язків, у робочий час), що сталися у військових частинах, відповідають командири (начальники) військових частин.

Постановою Кабінетом Міністрів України № 389 від 03.06.2019 р. затверджено Положення про військові комісаріати.

Відповідно до п. 2 1 Розділу Положення, покладення на військові комісаріати завдань, не передбачених законодавством, не допускається.

Згідно з ст. 172-15 КУпАП недбале ставлення військової службової особи до військової служби є діянням, що віднесене до адміністративних правопорушень. Відповідно до частини 2 ст. 172-15 КУпАП відповідальність настає за вчинення зазначеного вище правопорушення в умовах особливого періоду.

Особливий період - це період що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його виконавців стосовно прихованої мобілізації з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (Розділ I ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 р.).

У ст. 1 Закону України від 21.10.1993 р. № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином особливий період прямо пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію.

Указ Президента «Про часткову мобілізацію» видається на підставі Законів України «Про оборону України» № 1932-XIIвід 06.12.1991 р. та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 р.

Зазначений «особливий період» в Україні розпочався з 17.03.2014 р., коли було оприлюднено Указ Президента від 17.03.2014 р. № 303/2017 р. «Про часткову мобілізацію». Там же зазначено, що скасування особливого періоду буде здійснено Указом Президента «Про демобілізацію».

В Україні оголошувалось шість хвиль мобілізації: 18.03.2014 р. - 01.05.2015 р., 07.05.2014 р. - 31.07.2015 р., 24.07.2014 р. - 30.09.2015 р., 20.01.2015 р. - 30.04.2016 р., 20.04.2015 р. - 31.07.2016 р., 19.06.2016 р. - 31.10.2016 р.

Останній Указ Президента «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 р. № 15» виданий 26.09.2016 р. № 411/2016. Відповідно остання демобілізація завершилася 31.10.2016 р. і після цього відповідний Указ Президента «Про часткову мобілізацію» не видавався.

Мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу (ст. 1 Закону України від 21.10.1993 р. № 3543-XII).

Підполковник ОСОБА_1 обіймає посаду військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Будь-яких документальних підтверджень того, що з червня 2018 року по травень 2019 року, Збройні Сили України чи військові формування, які знаходяться на території України, зокрема у Запорізькій області, функціонують в особливий період, до матеріалів справ про адміністративне правопорушення долучено не було. Мобілізації не оголошувалась і на даній території не здійснюється операція об`єднаних сил.

Операція об`єднаних сил (ООС) - комплекс військових і спеціальних організаційно-правових заходів українських силових структур, спрямований на протидію діяльності незаконних російських та проросійських збройних формувань у війні на сході України. Проведення операції передбачається виконанням Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях». Операція об`єднаних сил, фактично, є переформатуванням Антитерористичної операції (АТО) з введенням воєнного або надзвичайного стану, переданням управління від СБУ, яка формально керувала АТО, до Об`єднаного оперативного штабу ЗСУ. Початок операції об`єднаних сил - з 30.04.2018 р.

18.01.2018 р. Верховна Рада України за поданням Президента України Петра Порошенка прийняла Закон «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях». Президент підписав закон 20.02.2018 р. У законі окрема увага приділяється запровадженню воєнного стану. У випадку введення воєнного стану координацію і контроль на окупованій території Донецької і Луганській областей здійснює Об`єднаний оперативний штаб ЗСУ під керівництвом Генштабу.

Крім того, у протоколі ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що він не надавав доповіді до відділення ВСП ( м. Мелітополь) та Запорізького зонального відділу ВСП з червня 2018 року по травень 2019 року.

Проте з такою позицією сторони обвинувачення суд не може погодитися, так як наказ Міністерства оборони України № 604, який передбачає вимогу про надання даних доповідей, прийнятий 29.11.2018 р., а в Міністерстві юстиції України зареєстрований 20.12.2018 р. за № 1451/32903. У особи, яка склала протокол підстави для обвинувачення ОСОБА_1 у ненаданні даних доповідей виникли після реєстрації наказу у Міністерстві юстиції України, а саме - 20.12.2018 р., коли він набрав чинності, а не з червня 2018 року, коли наказу № 604 взагалі не існувало. Тобто вимога щодо надання доповіді за період часу з червня 2018 року і до набрання чинності наказу після реєстрації його у Міністерстві юстиції України є неправомірною.

Частиною 2 статті 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З викладених вище підстав складений протокол не доводить обставину, що ОСОБА_1 вчинив в умовах особливого періоду недбале ставлення до військової служби.

З урахуванням того, що викладені в протоколі факти спростовуються, як письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також матеріалами справи, то виникають сумніви щодо правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

За змістом ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23-рп/ 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, у своєму рішенні від 10.02.1995 р., у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Крім цього, ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Також, в рішенні від 21.07.2011 р. у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Отже, з огляду на позицію ЄСПЛ, Конституційного Суду України, видається справедливим і необхідним дотримання і застосування судами у справах про адміністративні правопорушення однієї з європейських і конституційних гарантій - презумпції невинності.

За таких обставин, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Кодекс України про адміністративні правопорушення визнає відсутність у діянні складу (сукупності суб`єктивних і об`єктивних ознак) адміністративного правопорушення як обставини, що виключає провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП зазначені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, а саме, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що належні докази, які б достовірно вказували про те, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, в матеріалах справи відсутні, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 та ст.ст. 7, 221, 283-284, 287 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі № 313/897/19 про адміністративне правопорушення у відношенні гр. ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови направити ОСОБА_1 та прокурору військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України Зубкову В.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Веселівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови проголошений 04.09.2019 р. о 10 год. 20 хв.

Суддя
Веселівського районного суду
Запорізької області А.О. Нагорний
30.08.19