ЄУН № 336/2210/19
пр. № 3/336/787/2019
ПОСТАНОВА
Іменем України
08 квітня 2019 року м. Запоріжжя
Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-11 ч. 4 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, мешкає у АДРЕСА_1 , працює навідником батальйону охорони Військової частини НОМЕР_1 ,
ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали адміністративної справи з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним щодо ОСОБА_1 за ст. 172-11 ч. 4 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 без поважних причин 02.04.2019 року о 08.00 годині самовільно залишив військову частину, повернувшись 08.04.2019 року.

Дії ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративні правопорушення кваліфіковані за ст. 172-11 ч. 4 КУпАП як не з`явлення на військову службу у військову частину.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що 02.04.2019 року у зв`язку з сімейними обставинами, покинув військову частину та повернувся лише 08.04.2019 року.

При вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення суд виходить з наступного.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху(позбавлення права управління Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

ЄСПЛ, вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Отже у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів). Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Ст. 172-11 ч. 4 КУпАП передбачено відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб; самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, вчинені в умовах особливого періоду.
Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-11 КУпАП, тобто дії чи бездіяльність, які утворюють об`єктивну сторону правопорушення, може бути вчинена в наступних формах:
-Самовільне залишення військової частини або місця служби;
- Нез`явлення вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення;
- Нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу.
Натомість в протоколі про адміністративне правопорушення сутність правопорушення не викладена належним чином, а кваліфікація правопорушення суперечить викладеним обставинам.

Так, дії ОСОБА_1 кваліфіковані згідно протоколу про адміністративне правопорушення як не з`явлення на військову службу до військової частини протягом шести діб.

Натомість відповідальність за ст. 172-11 КУпАП настає у разі не з`явлення вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу.
Водночас ані з протоколу про адміністративне правопорушення, ані з доданих матеріалів, ані з пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не вбачається, що ОСОБА_1 був звільнений з частини, призначений або переведений, чи перебував у відрядження, відпустці або у лікувальному закладі.
Дії ОСОБА_1 не були кваліфіковані як самовільне залишення військової частини або місця служби, натомість як суд обмежений при розгляді справи про адміністративне правопорушення тією кваліфікацією, яка зазначена у протоколі та не вправі виходити за її межі.
Крім того, при кваліфікації дій ОСОБА_1 особою, якою складено протокол, взагалі не вказано про наявність такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення дії або бездіяльності в умовах особливого періоду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідальності за такі дії як не з`явлення на військову службу в військову частину, а саме таким чином кваліфіковані дії ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, КУпАП не передбачено, тож у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення в межах тієї кваліфікації, яка міститься у протоколі, що відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 172-11 ч. 4 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя О.І. Дацюк