Провадження № 33/810/7/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» січня 2019 року м.Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Руденко В.В., за участю:

секретаря судового засідання - Ворошилової Н.О.

особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Циби Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Циби Дмитра Михайловича в інтересах ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр-на України, уродженця м.Луганська, одруженого, неповнолітніх дітей та групи інвалідності не має, не працює, має статус УБД з 2015 року, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 грудня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ,-

В с т а н о в и в :

Постановою судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 грудня 2018 року гр-на ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строк на один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 352,40 грн.

Згідно постанови суду 08 жовтня 2018 року, о 17-45 год., ОСОБА_2 в м.Сєвєродонецьк по вул.Танкістів,22 керував транспортним засобом - легковим автомобілем марки «ВАЗ-21112», реєстраційний номер НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння.

Не погоджуючись з рішенням суду захисником Цибою Д.М. подана апеляційна скарга, в якій порушується питання про скасування судового рішення та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів апелянт вказує на порушення передбачених ст.268 КУпАП процесуальних прав ОСОБА_2 під час судового розгляду та посилається на те, що судове засідання було призначено на 07.12.2018 року, але засідання не відбулося та сам ОСОБА_2 не в рамках розгляду справи дав пояснення судді про обставини, які мали місце 08 жовтня 2018 року. Повторно судове засідання було призначено на 18.12.2018 року. Але в зазначений день, як стверджує захисник, судове засідання не відбулося та коли ОСОБА_2 прибув до суду, секретар передала йому копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Окрім того, у своїй апеляційній скарзі захисник посилається на порушенням судом вимог ст.278 КУпАП та зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки порушенням законодавства при складанні працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема незалучення при складні протоколу двох свідків (понятих), що, на думку захисника, є порушенням вимог ч.2 ст.266 КУпАП та п.6 розділу 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Крім того, суд не звернув увагу на порушення працівниками поліції п.8 розділу 2 вказаної Інструкції під час оформлення матеріалів адміністративної справи та не оформлення направлення на огляд водія транспортного засобу до лікарської установи з метою виявлення ознак алкогольного сп'яніння. Тому апелянт вважає, що медичний огляд водія ОСОБА_2 проводився без законних на то підстав, а тому, згідно з п.22 розділу 3 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважають недійсними.

Також захисник зазначає, що суд першої інстанції не розглянув питання про порушення працівниками поліції вимог ч.1 ст.266 КУпАП щодо необхідності відсторонення водія, який перебуває у стані сп'яніння, від керування транспортним засобом. При цьому захисник посилається на те, що за матеріалами адміністративної справи ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності о 17.25 год. за порушення ним правил зупинки транспортного засобу, що, на думку апелянта, свідчить про те, що працівники поліції не зупиняли автомобіль ОСОБА_2, а вже під'їхали до автомобіля, яким ніхто не керував. Захисник також посилається на відеозапис, який додано о протоколу, та з якого вбачається, що інспектор поліції виносив постанову протягом 20 хв., тобто з 17.25 год. до 17.45 хв. 08 жовтня 2018 року, та не міг не помітити у водія ОСОБА_2 наявні ознаки алкогольного сп'яніння, що чітко видно на відеозапису, але не відсторонив того від керування транспортним засобом, та навпаки неодноразово вказував ОСОБА_2 сісти за кермо та переставити свій автомобіль. Захисник вважає, що оскільки огляд особи на стан алкогольного сп'яніння було проведено з порушеннями, то відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП, його слід вважати недійним.

З урахуванням наведеного захисник вважає, що ОСОБА_2 було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому просить скасувати постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 грудня 2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та винести відповідну постанову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Циба Д.М. та ОСОБА_2 підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підстав п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Додатково захисник Циба Д.М. пояснив, що сторона захисту не оспорює сам факт перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння, але заперечує той факт, що за наведених у постанові суду обставин ОСОБА_2 за власною ініціативою керував транспортним засобом. Вважає, що працівники поліції вимусили ОСОБА_2, при наявності візуальних ознак алкогольного сп'яніння, прибрати автомобіль з проїжджої частини дороги та від'їхати з місця зупинки.

Сам ОСОБА_2 свою провину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнає, та суду пояснив, що у той день 08 жовтня 2018 року під час керування ним автомобілем, пробило колесо та він зупинився по середині проїжджої частини дороги по вул.Танкистів,22 м.Сєвєродонецька, залишив машину та пішов у магазин «Сім'я». По дорозі зустрів свого друга, з яким випив приблизно 250 гр. водки «Неміров». Після чого повернувся до свого автомобіля, але в цей час до нього під'їхали патрульні поліцейські, повідомили, що він порушив правила зупинки та попросили убрати машину з середини проїжджої частини дороги. Однак він повідомив патрульні, що перебуває у стані алкогольного сп'яніння та не буде сідати за кермо автомобіля. Але працівники поліції наполягали, тобто примусили його, сісти за кермо та від'їхати з місця зупинки. Він проїхав приблизно два метри за кермом свого автомобіля та в цей час працівники патрульної поліції вдруге його зупинили та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці або у медичному закладі. Він погодився проїхати до лікарні та його відвезли на медичний огляд, де виявили у нього 2,35 % алкоголю. Він розуміє, що керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння заборонено, але у даному випадку працівники поліції його підставили, примусивши виконати їх вказівку, сісти за кермо свого автомобіля та від'їхати з місця зупинки, хоча він попереджав патрульних, що випив. Під час складання протоколу відмовився давати будь-які пояснення патрульним поліцейським, оскільки не знав про що треба казати.

Вислухавши пояснення захисника та особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, дослідивши матеріалі справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника. про відсутність доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та про наявність підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, для закриття провадження у справі, апеляційний суд дійшов до наступного.

Як вбачається з оскаржуваної постанови суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, а саме: на протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 173119 від 08.10.2018 року; акт медичного огляду та висновок № 907 від 08.10.2018 року щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння; DVD-диск з записами нагрудних камер патрульних поліцейських під час зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2

Зокрема, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 173119 від 08.10.2018 року, складеного відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3), він 08 жовтня 2018 року, о 17.45 год., в м.Сєвєродонецьк по вул.Танкістів,22 керував транспортним засобом - легковим автомобілем марки «ВАЗ-21112», реєстраційний номер НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння.

При цьому, як зазначено у протоколі сам водій ОСОБА_2 відмовився від будь-яких пояснень та сторона захисту у суді апеляційної інстанції не заперечувала сам факт перебування ОСОБА_2 та керування ним автомобілем у стані алкогольного сп'яніння.

Стан алкогольного сп'яніння водія ОСОБА_2 також об'єктивно підтверджується висновком КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» №907 від 08.10.2018 року (а.с.5) та актом щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, згідно якого у ОСОБА_2 у медичному закладі охорони здоров'я, із застосуванням алкотеста «Драгер», виявлено - 2,34% алкоголю (а.с.19).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції були відтворені відеозаписи з нагрудних камер спостереження працівників патрульної поліції, які містяться у чотирнадцяти файлах на DVD диску, долученого до матеріалів справи (а.с.10).

З відео файлів № від 08.10.2018 з часом зйомки 17:25:30 - 17:27:57, № від 08.10.2018 з часом зйомки 17:30:22 - 17:30:50, № від 08.10.2018 з часом зйомки 17:31:20 - 17:32:23, № від 08.10.2018 з часом зйомки 17:42:02 - 17:45:40 та № від 08.10.2018 з часом зйомки 17:42:02 - 17:45:40 вбачається, що службовий автомобіль працівників патрульної поліції під'їхав до а/м «ВАЗ-21112», реєстраційний номер НОМЕР_1, який зупинився по середині проїжджої частини автодороги та за кермом якого перебував ОСОБА_2, та висловили вимогу убрати автомобіль. Але водій не відреагував та вийшов з машини. Патрульний поліцейський роз'яснив водію ОСОБА_2, що ним порушено правила зупинки транспортного засобу, склав щодо ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, роз'яснив його права, передбачені ст.ст.10, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, та на місці виніс постанову про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 255 грн., вручив тому під розписку копію цієї постанови та квитанцію для оплати штрафу у відділенні банку. Після чого ОСОБА_2 за кермом свого а/м «ВАЗ-21112», реєстраційний номер НОМЕР_1, поїхав з місця події.

Після цього, як вбачається з відео файлів № від 08.10.2018 з часом зйомки 17:46:49 - 17:47:34, № від 08.10.2018 з часом зйомки 17:51:10 - 17:52:53, № від 08.10.2018 з часом зйомки 17:53:18 - 17:54:22, № від 08.10.2018 з часом зйомки 17:54:41 - 17:57:22, №334000533 від 08.10.2018 з часом зйомки 17:56:46 - 17:57:34 працівники поліції вдруге зупинили а/м «ВАЗ-21112», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 у зв'язку з технічною несправністю заднього ліхтаря зупинки, запропонували водію вийти з машини та усунути технічну несправність. Коли водій вийшов з машини, патрульний запитав його, чому він керує автомобілем у нетверезому стані та запропонував водієві ОСОБА_2 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці із застосуванням пристрою «Драгер» або у медичному закладі. Водій відмовився від проходження медогляду на місці та висловив бажання поїхати до медичного закладу. Після чого ОСОБА_2 на службовому автомобілі поліцейських було доставлено до медичного закладу та після проведення медичного огляду, який дав позитивний результат на стан алкогольного сп'яніння, стосовно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП та правопорушнику було роз'яснено зміст протоколу.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено в роз'яснюючих положеннях, які містяться в абзацах третьому та четвертому пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 № 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008) керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

При цьому, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, захисником не заперечується, а навпаки стверджується, що додані до протоколу відео файли чітко фіксують наявні у водія ОСОБА_2 візуальні ознаки алкогольного сп'яніння, що, на його думку, не могли не замітити працівники патрульної поліції під час складання ними відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП.

Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у керуванні ним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння при обставинах встановлених постановою судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 грудня 2018 року, чим порушив вимоги п.2.9 ПДР України, тобто ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає, що дії працівників поліції щодо дотримання процедури проведення медичного огляду водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння в повній мірі відповідають пунктам 2, 6, 7 розділу 1, пункту 9 розділу 2 та розділу 3 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015р. №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015р. за №1413/27858, оскільки це підтверджується відомостями, які містяться у відео файлах з нагрудних камер спостереження працівників патрульної поліції.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає неспроможними доводи апеляційної скарги захисника про наявні порушення працівниками патрульної поліції вимог ч.2 ст.266 КУпАП та пункту 6 розділу 2 вказаної Інструкції щодо забезпечення присутності двох свідків (понятих) під час огляду водія на стан сп'яніння, оскільки ці положення передбачають обов'язкову присутність свідків лише під час проведення огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, а не під час проведення огляду лікарем закладу охорони здоров'я. Отже, оскільки за вищенаведених обставин, огляд водія ОСОБА_2 на стан сп'яніння проводився не на місці зупинки транспортного засобу, а у КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня», тому обов'язкова присутність свідків у медичному закладі під час проведення огляду особи, яка керує транспортним засобом, на стан сп'яніння не визначена а ні законом, а ні Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Таким чином будь-яких порушень цієї Інструкції, які б згідно ч.5 ст.266 КУпАП та п.22 Інструкції тягнули за собою недійсність висновків щодо результатів медичного огляду водія ОСОБА_2 на стан сп'яніння, суд апеляційної інстанції не вбачає, а тому доводи апеляційної скарги сторони захисту з цього приводу є безпідставними.

Твердження сторони захисту про те, що працівниками патрульної поліції, у порушення п.8 вищевказаної Інструкції, не оформлювалося направлення до медичного закладу охорони здоров'я на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння є безпідставними з огляду на таке.

Згідно з п.8 Інструкції форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

За цим Додатком направлення на огляд водія транспортного засобу має містити такі відомості: найменування закладу охорони здоров'я; дату та час направлення; прізвище, ім'я та по батькові водія транспортного засобу; його дата народження та місце проживання; ознаки сп'яніння виявлені під час огляду поліцейським; назва спеціального технічного засобу, за допомогою якого проводився такий огляд та результати такого огляду; серія та номер протоколу про адміністративне правопорушення, складеного поліцейським.

На вимогу сторони захисту судом апеляційної інстанції з Сєвєродонецької міської багатопрофільної лікарні були витребувані відомості щодо надання медичному закладу охорони здоров'я такого направлення на огляд водія ОСОБА_2 та згідно наданої суду ксерокопії відповідного направленні вбачається, що воно має необхідні відомості, що передбачені Додатком №1 до Інструкцією, а саме: найменування закладу охорони здоров'я; дату направлення; прізвище, ім'я та по батькові водія транспортного засобу ОСОБА_2; його дата народження та місце проживання; дані посадової особи, яка направляє водія на огляд та мету огляду.

Отже, працівником поліції під час складання направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_2 з метою виявлення його стану алкогольного сп'яніння було дотримано приписів Інструкції, а тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині суперечать матеріалам справи.

Також суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи захисника про порушення патрульними поліцейськими вимог ч.1 ст.266 КУпАП щодо необхідності відсторонення водія ОСОБА_2, який перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від керування транспортним засобом, оскільки диспозиція вказаної норми закону передбачає, що особи, які керують транспортними засобами… і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

З вищенаведених відео файлів на DVD диску вбачається, що після повторної зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2 у зв'язку з технічною несправністю заднього ліхтаря зупинки, працівники поліції висунули до ОСОБА_2 вимогу вийти з машини та пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, та після його відмови пройти огляд на місці, ОСОБА_2 було доставлено до установи охорони здоров'я на службовому автотранспорті патрульними поліцейськими. Тим самим фактично ОСОБА_2 було відсторонено від керування транспортним засобом.

Окрім того, апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги захисника про порушення судом норм процесуального закону та права ОСОБА_2 на захист під час судового розгляду, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, під час першого судового засідання 07 грудня 2018 року ОСОБА_2 судом було роз'яснено процесуальні права, передбачені ст..63 Конституції України, ст.268 КУпАП, та суд вислухав позицію ОСОБА_2 по справі, що підтверджується журналом судового засідання від 07.12.2018 року (а.с.14). При цьому, як вбачається зі змісту апеляційної скарги захисника, ОСОБА_2 дав свої пояснення судді про обставини, які мали місце 08 жовтня 2018 року, та які у подальшому були наведені у постанові суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Отже, наведене свідчить, що ОСОБА_2 під час судового розгляду були надані усі умови для використання своїх процесуальних прав та якими він скористався на власний розсуд.

Посилання захисника на обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002863 від 08.10.2018 відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.369 КК України та протокол допиту свідка ОСОБА_6, допитаної у рамках цього кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки зазначені в них обставини є предметом перевірки суду в рамках кримінального судочинства та без ухвалення відповідного судового рішення не можуть бути використані судом як докази у даному судовому провадженні.

Таким чином суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об'єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає сторона захисту, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строк на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Циби Д.М. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18.12.2018 року є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Циби Дмитра Михайловича в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ

ЛУГАНСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО