КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№33/824/838/2019 Постанова винесена суддею Карабак Л.Г.
Категорія: ч. 1 та ч. 2 ст. 172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю прокурора Онищенка А.В., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Одеса, громадянина України, звищою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні доньку, 2008 р.н., та сина, 2010 р.н., працюючого заступником директора Департаменту промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 550 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року виправлено, допущену у постанові суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-6 КУпАП від 26 грудня 2018 року, описку щодо дати постановлення судового рішення, та постановлено вважати дату винесення постанови замість помилкової «25 грудня 2018 року» вірною «26 грудня 2018 року».

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2, перебуваючи на посаді генерального директора комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» (далі КП «Плесо»), будучи відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі по тексту - Закону), суб'єктом на якого поширюється дія цього Закону, зокрема в частині обов'язкового повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, порушив вимоги щодо терміну подачі такого повідомлення, передбачені ст. 52 Закону, та вчасно не подав декларацію особи, яка припиняє діяльність пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

А саме, 30.08.2017 року ОСОБА_2 придбав транспортний засіб, вартістю, на момент набуття права власності, 127 001,00 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, та з того моменту у нього виник обов'язок у десятиденний термін подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані у відповідності до п. 6 розділу 11 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10.06.2016 року №3 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за №959/29089. Таке повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми.

Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2017 року становив 1600 грн. Таким чином, суб'єкти декларування були зобов'язані повідомляти НАЗК про суттєві зміни у майновому стані (придбання майна на суму, що перевищує 80 000,00 грн.). Таке повідомлення ОСОБА_2 був зобов'язаний подати до 0 год. 00 хв. 10.09.2017 року.

Відповідно до інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_2 подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані лише 14.09.2017 року о 16 год. 42 хв., чим вчинив адміністративне правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, 07.09.2017 року ОСОБА_2, звільнившись з посади генерального директора КП «Плесо»,несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Звільнення ОСОБА_2 відбулося 07.09.2017 року, він був зобов'язаний подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави не пізніше 0 год. 00 хв. 08.09.2017 року. Згідно даних Реєстру, ОСОБА_2 подав таку декларацію лише 16.09.2017 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності, а у його діях відсутня вина у формі прямого чи непрямого умислу на скоєння адміністративного правопорушення за частиною першою та другою статті 172-6 КУпАП, належних і допустимих доказів, які беззаперечно спростовують цетвердження, в матеріалах справи немає.

Крім того, суд першої інстанції, зазначаючи у постанові, що він не мавнаміру взагалі уникнути фінансового моніторингу, хоч із порушенням строку, але подав декларацію та повідомлення до складання протоколу, тим самим визнав та вважає доведеним факт відсутності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною першою та другою статті 172-6 КУпАП, проте все одно притягнув його до відповідальності.

Тому, зважаючи на відсутність у його діях вини у формі прямого чи непрямого умислу, у його діях також відсутній мотив скоєння адміністративного правопорушення за частиною першою статті 172-6 КУпАП, і належних та допустимих доказів, які беззаперечно спростовують це твердження, в матеріалах справи не має.

Крім того, суд при вирішенні справи про адміністративне правопорушення може виходити лише з обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, положення ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення, тому його доводи про відсутність у нього прямого чи непрямого умислу на несвоєчасне подання електронної декларації, заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються як протоколами про вчинення адміністративних правопорушень, так і оскаржуваною постановою суду, оскільки ними встановлено в його діях відсутність будь-яких мотивів на уникнення фінансового контролю шляхом несвоєчасного подання декларації та повідомлення.

Таким чином, у його діях відсутні ознаки суб'єктивного складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою та другою статті 172-6 КУпАП, що свідчить про відсутність вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відтак робить неможливим його притягнення до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Крім того, судом першої інстанції проігноровано об'єктивні обставини, які унеможливлюють визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Разом із тим, він діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції» не припиняв, оскільки розпорядженням Київського міського голови від 07 вересня 2017 №678 він звільнений з посади генерального директора комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» з 07 вересня 2017 року, а розпорядженням Київського міського голови від 08 вересня 2017 №684 він призначений на посаду заступника директора Департаменту - начальника управління торгівлі та побуту Департаменту промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з 08 вересня 2017 року.

А тому, він не припиняв діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що унеможливлює застосування до нього санкцій за порушення ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», проте місцевим судом не враховано вказаний ним довод попри надані суду докази.

Крім того, довідка про доходи йому видана комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» 14 вересня 2017 року, а, відповідно до виписки по рахунку про проведенні операції за рахунком, зарахування заробітної плати йому проведено 18 вересня 2017 року о 12 год. 03 хв., інших даних для заповнення даних про отримані доходи за січень-вересень 2017 року він не мав, тобто раніше 14 вересня 2017 року заповнити такі дані не міг із об'єктивних причин, та одразу 14 вересня 2017 року (тобто одразу після отримання даних про доходи), він розпочав заповнення декларації і 15 вересня 2017 року о 08 год. 13 хв. її подав, що Національне агентство України з питань запобігання корупції не спростовує, проте судом першої інстанції не враховано вказаний довод попри надані суду докази.

Також судом першої інстанції не враховано, попри надані суду докази, і те, що відповідно до форми повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларуванняобов'язковим є вказівка попереднього власника транспортного засобу із вказівкою його реєстраційного номера картки обліку платника податків, а як вбачається із заяви продавця транспортного засобу ОСОБА_3 від 01.11.2018 року, яка засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_3 надав йому реквізити свого реєстраційного номеру облікової картки платника податків тільки 14.09.2017 року, оскільки з 30.08.2017 року по 14.09.2017 року ОСОБА_3 та він знаходились на значній територіальній відстані один від одного і до 14.09.2017 року відповісти на його телефонні дзвінки не міг з особистих причин, а інших даних для заповнення даних про ідентифікаційний номер ОСОБА_3 він не мав, тобто раніше 14.09.2017 року заповнити такі дані не міг із об'єктивних причин, та одразу 14.09.2017 року (тобто одразу після отримання даних), він розпочав заповнення форми та подав її 14.09.2017 року о 16 год., 42 хв., що Національне агентство України з питань запобігання корупції не спростовує.

Крім того, судом не задоволено його заяву про виклик свідка ОСОБА_3, клопотання про витребування доказів - інформації щодо телефонних дзвінків у період з 31 серпня по 15 вересня 2017 року із телефонних номерів, якими він користується, для доведення невинуватості його у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому зазначає, що він намагався отримати вказані докази самостійно, на підставі адвокатських запитів адвоката ОСОБА_5, проте, ПрАТ «ВФ Україна» відмовило у наданні такої інформації, а ПрАТ «Київстар» надало запитувану інформацію не в повному обсязі (без дзвінків нульової тривалості).

Таким чином, на думку апелянта, судом першої інстанції грубо порушено принцип рівності сторін під час розгляду справи та презумпцію невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора проти її задоволення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження доказів по справі та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддя місцевого суду дотримав.

Висновки судді районного суду щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і є обґрунтованими.

Так, частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За змістом ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Суб'єктивна сторона корупційного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_2, розпорядженням Київського міського Голови від 13.02.2015 року №68, призначений з 14.02.2015 року на посаду генерального директора КП «Плесо», якезасновано на комунальній власності територіальної громади м. Києва і входить до сфери управління Головного управління контролю за благоустроєм м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та створено відповідно до рішення Київської міської Ради народних депутатів від 03.07.1995 року № 204 «Про заходи щодо охорони, утримання та експлуатації внутрішніх водойм м. Києва», тобто є юридичною особою публічного права.

Відповідно до розпорядження Київського міського Голови від 07.09.2017 року №678, ОСОБА_2 звільнено з 07.09.2017 року з посади генерального директора КП «Плесо».

Виходячи з положень підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України Закону України «Про запобігання корупції».

Частиною 2 статті 45 Закону передбачено, що особи, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов'язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу 11 Порядку формування ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10.06.2016 року за №059/29089, декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення.

При цьому, така декларація охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб'єктом декларування та містить інформацію станом на останній день такого періоду, а у даному випадку таким днем є дата 06.09.2017 року.

Таким чином, ОСОБА_2 під час звільнення з посади генерального директора КП «Плесо» 07.09.2017 року, зобов'язаний був подати декларацію, особи, яка припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, не пізніше дня такого припинення, тобто до 0 год. 00 хв. 08.09.2017 року, а, згідно з відомостями з Реєстру, декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, ОСОБА_2 подав 15.09.2017 року о 08 год. 13 хв., дії по її заповненню розпочаті ним 14.09.2017 року.

Тобто, вищезазначеними нормами права чітко унормовано період декларування, який не потребує штучного розширення, а у ОСОБА_2 не було об'єктивних перешкод для своєчасного подання відповідної декларації за період з 01.03.2017 року (раніше подані декларації відповідно до Закону) по 06.09.2017 року і його доводи, що він чекав інформацію про доходи, яку він отримав пізніше - 14.09.2017 року, не заслуговують на увагу, оскільки вони не охоплюються обов'язково встановленим періодом, і не зазначення виплат, які ним отримані після звільнення - 07.09.2017 року (компенсації за невикористану відпустку, тощо) не несуть наслідків порушення фінансового контролю.

Щодо посилань апелянта на те, що діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», він не припиняв, оскільки розпорядженням Київського міського голови звільненийз посади генерального директора комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» з 07 вересня 2017 року, а розпорядженням Київського міського голови з 08 вересня 2017 року він призначенийна посаду заступника директора Департаменту - начальника управління торгівлі та побуту Департаменту промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), то вони не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_2 на час звільнення обіймав посаду юридичної особи публічного права, а призначений був на посаду державної служби, тому це є саме звільнення, а не переведення.

Крім того, відповідальність за частиною 2 статті 172-6 КУпАП встановлена за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно з пунктом 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №959/29089, суб'єкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані, відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону, шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми.

Відповідно до частини 2 Форми повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування, затвердженої Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №961/29091, суб'єкт декларування повинен повідомити про отриманий дохід, якщо його сума перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року.

Для кожного випадку отримання доходу або придбання майна подається окреме повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2017 року в сумі 1600 грн.

Отже, відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП у 2017 року настає за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, якщо ним отримано дохід або придбано майно на суму, яка перевищує 80 000 грн.

Як убачається із матеріалів справи, за інформацією Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві, ОСОБА_2 30.08.2017 року набув у власність транспортний засіб Volkswagen Passat, 2003 року випуску, за договором купівлі - продажу №8044/2017/603009, вартість транспортного засобу становить 127 001 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року (тобто суму 80 000 гривень), та є підставою, у відповідності до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», для письмового повідомлення про це Національного агентства з питань запобігання корупції у десятиденний строк з моменту придбання майна, шляхом внесення відповідних даних до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За таких обставин, саме з 30.08.2017 року у ОСОБА_2 виник обов'язок, відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», письмово, шляхом подання відповідного електронного повідомлення до реєстру через власний персональний електронний кабінет, повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції у десятиденний строк про зміну у майновому стані, який він не виконав, а згідно інформації реєстру подав лише 14.09.2017 року о 16 год. 42 хв.

Твердження ОСОБА_2 про те, що вчасно подати повідомлення про суттєві зміни у майновому стані йому завадила відсутність у нього даних про реєстраційний номер облікової картки платника податку попереднього власника транспортного засобу - ОСОБА_3, які він зміг отримати лише 14.09.2017 року, не можуть бути взяті до уваги, оскільки той факт, що він з ОСОБА_3 знаходилися на значній територіальній відстані один від одного (ОСОБА_3 знаходився у м. Бровари, а ОСОБА_2 - у м. Одеса), а відповісти на телефонні дзвінки ОСОБА_3 не міг з особистих причин, не звільняє його від відповідальності.

Крім того, ОСОБА_2 не доведено які об'єктивні причини завадили йому дізнатися про таку інформації раніше з довіреності від 23.08.2017 року, при особистій зустрічі з продавцем, в особі посередника ОСОБА_6, під час укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу №8044/1017/603009 від 30.08.2017 року, якою ОСОБА_3 доручив ОСОБА_2, у тому числі, усі права щодо транспортного засобу Volkswagen Passat, 2003, державний номерний знак НОМЕР_1.

Також даних про те, що ОСОБА_2 заходив у свій особистий електронний кабінет, відкривав форму, та повідомляв НАЗК про перешкоди, зокрема складнощі з отриманням обов'язкової інформації, які у нього виникли при заповненні форми, суду не надано.

А відтак, і незадоволення судом клопотання ОСОБА_2 про виклик свідка ОСОБА_3 та про витребування доказів - інформації щодо телефонних дзвінків у період з 31 серпня по 15 вересня 2017 року із телефонних номерів, якими він користується, не свідчить про неповноту судового розгляду, оскільки не впливає на правильність висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні даного правопорушення

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що правопорушення, пов'язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони й обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону.

Суб'єктивна сторона корупційного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, як це визначено ч. 2 ст. 172 - 6 КУпАП, незалежно від ознак суб'єктивної сторони, є адміністративним правопорушенням з формальним складом, при цьому обов'язковою складовою складу даного правопорушення є існування об'єктивної сторони, тобто протиправного діяння.

З матеріалів справи убачається, що із встановленими Законом України «Про запобігання корупції» вимогами та обмеженнями ОСОБА_2 був ознайомлений, про що свідчить його підпис у листі-ознайомлення від 14.02.2015 року, де останній особистим підписом засвідчив факт ознайомлення з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» (а.с. 41).

За таких обставин, слід дійти висновку, що ОСОБА_2 усвідомлював про обов'язок подавати вчасно декларацію при звільненні та повідомляти у десятиденний термін про суттєві зміни у майновому стані, проте не подав вчасно декларацію та не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про набуття у власність транспортного засобу в сумі 127 001 грн., тобто про суттєві зміни у своєму майновому стані.

Обставин, які об'єктивно могли завадити ОСОБА_2 своєчасно подати декларацію, а також повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, апелянтом не зазначено та судом не встановлено.

Таким чином, апеляційні доводи про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень у зв'язку із відсутністю у нього умислу та мотивів на його вчинення, апеляційним судом визнаються необґрунтованими.

Отже, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримав вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, правильно встановив усі фактичні обставини справи та, на підставі наявних у справі доказів, дійшов вмотивованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

З огляду на те, що апеляційним переглядом справи не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на сукупності досліджених доказів, отже постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 550 гривень, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.