Справа № 215/899/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Кривий Ріг

Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Грядкувата, 74/37,

за ч.2 ст.130 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №209969 від 10.02.2019, ОСОБА_3 10.02.2018 о 01-37 год. по вул. Арсентьєва в м. Кривому Розі Дніпропетровської області керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим своїми діями порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», «…сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку…».

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_4 ООН від 27.07.2006, обєктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обовязків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції ООН про захист прав людини і основоположних свобод,кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в томучислі й процесуальні заборониі обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креузпроти Польщі» №28249/95 від 19.06.2001, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання субєктами такими правами.

За даних обставин, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_3, оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обовязкової участі особи в судовому засіданні під час розгляду вказаної категорії справ.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Суддею встановлено, що 10.02.2018 відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення серія БД №209969 за ч.2 ст.130 КпАП України, згідно якого останній 10.02.2018 о 01-37 год. по вул. Арсентьєва в м. Кривому Розі Дніпропетровської області керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Алкотест» 6820 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків (а.с.2).

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.п.1, 3, 5 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», за наявності ознак, алкогольного спяніння, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №209969 від 10.02.2019, ОСОБА_3 працівниками поліції було запропоновано пройти медичний огляд за допомогою приладу «Драгер», але на його вимогу працівники поліції відмовились надати для огляду сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, у звязку з чим суддею було задоволено клопотання ОСОБА_3 та витребувано копії зазначених документів.

Згідно надісланої Департаментом патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_2 копії сертифікату відповідності засобів вимірювальної техніки серії В №007604, зазначений сертифікат втратив чинність 28.03.2017 (а.с.23).

Відповідно до ст.60 Конституції України, ніхто не зобов'язаний виковувати незаконні розпорядження.

Отже, у звязку з ненаданням працівниками поліції на вимогу ОСОБА_3 для огляду сертифікату відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, та втратою чинності вказаним сертифікатом суддя вважає цілком законною відмову ОСОБА_3 від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер». В протоколі серії БД №209969 від 10.02.2019 зазначено, що ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного обстеження у присутності двох свідків. Прізвища цих двох свідків вказано у протоколі, також у матеріалах справи наявні пояснення цих двох свідків, проте вони викликають сумнів, оскільки носять шаблонний характер з зазначеними у них відомостями щодо правопорушення. Свідками не написано пояснень власноручно, а тільки підписано друкований текст (а.с.5, 6). Крім того, як видно з відеозапису долученого до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.11), зазначені вище свідки були запрошені працівниками поліції о 02.10 год. в той час, як згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №209969 від 10.02.2019, ОСОБА_3 керував автомобілем з ознаками алкогольного спяніння о 01.37 год., направлення на медичний огляд до КП «Криворізький ПНД» ДОР», яке підписано свідками, складено о 01.40 год., а вказаний протокол було складено о 01.50 год., що викликає у судді розумні сумніви щодо присутності даних свідків як при вчиненні ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, так і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_3, суддя приходить до висновку щодо недоведеності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

На підставі ст.ст.60, 62 Конституції України, п.п.1, 3, 5 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», керуючись ст.ст.245, 247, п.1, 280 КУпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_3 закрити на підставі п.1 ст.247, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня ухвалення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який ухвалив постанову.

СУДДЯ: