ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/3151/18 Головуючий в 1 інст. Андрюшина Л.А.
Провадження №33/807/210/19 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 183-1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - Ярошенка О.О., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за апеляційною скаргою останнього на постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 годин.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2, як особа, яка є боржником у виконавчому провадженні ВП №55551616 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 26 вересня 2017 року Заводським районним судом м.Запоріжжя на підставі рішення суду від 05 липня 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, допустив несплату аліментів, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання. Загальний розмір заборгованості станом на 01 вересня 2018 року складає 8610,23грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою та з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що він участі у розгляді справи в суді першої інстанції не брав, про оскаржувану постанову дізнався через свого адвоката лише 04 березня 2019 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та закрити провадження в справі, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що наявна сума заборгованості у розмірі 4257,48 грн не перевищувала розмір сукупної заборгованості за 6 місяців - 4500,00 грн, внаслідок чого, навіть виходячи із фактичних матеріалів справи, не було підстав притягувати його до адміністративної відповідальності.

Заявлене ОСОБА_2 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, з огляду на положення ст.ст.8,129 Конституції України, оскільки доводи апелянта про безпідставне притягнення його до адміністративної відповідальності підлягають перевірці.

Вислухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, та його захисника - адвоката Ярошенка О.О., які підтримали апеляційну скаргу; перевіривши матеріали справи та аргументи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, цих вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.

Статтею 183-1 КУпАП встановлена відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання, тягне за собою виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції встановлено, що заборгованість ОСОБА_2 по аліментним зобов'язанням утворилась в період з 06 лютого 2018 року по 01 вересня 2018 року, тобто за сім місяців. В цей період часу в рахунок сплати аліментів надійшли суми у квітні 2018 року - 492,52грн, у травні 2018 року - 500,00грн.

При визначенні розміру заборгованості суд першої інстанції керувався розрахунком заборгованості ВП№55551616 від 04 вересня 2018 року (а.с. 10-11).

Однак, згідно виконавчого листа, виданого 26 вересня 2017 року Заводським районним судом м.Запоріжжя на підставі рішення суду від 05 липня 2017 року, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі у розмірі 750,00 грн щомісяця, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 01 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7).

Таким чином, щомісячним обов'язковим платежем зі сплати аліментів є тверда грошова сума у розмірі 750,00 грн, тобто сукупний розмір відповідних платежів за шість місяців становить 4500,00 грн (750,00 грн х 6 міс.)

Як встановив суд першої інстанції, заборгованість ОСОБА_2 по аліментним зобов'язанням утворилась в період з 06 лютого 2018 року по 01 вересня 2018 року, тобто за сім місяців, що складає 5250,00 грн (750,00 грн х х7 міс.).

Проте, за зазначений період в рахунок сплати аліментів надійшли суми у квітні 2018 року - 492,52 грн, у травні 2018 року - 500,00 грн (а.с.11), тобто заборгованість за зазначений період становить - 4257,48 грн (5250,00 грн-492,52 грн-500,00 грн), тобто наявна сума заборгованості не перевищує розмір сукупної заборгованості за 6 місяців.

Крім того, з заяви ОСОБА_4 від 21 листопада 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 додатково в рахунок сплати заборгованості по аліментам у березні 2018 року сплатив 500,00 грн.

На викладене суд першої інстанції уваги не звернув та всіх обставин справи не з'ясував, докази, наявні в матеріалах справи, не проаналізував та не надав їм жодної оцінки в оскаржуваній постанові.

Також заявою ОСОБА_4 від 07 березня 2019 року підтверджується, що в період часу з 06 лютого 2018 року по 01 вересня 2018 року ОСОБА_2 сплачував аліменти на її користь на утримання дитини шляхом перерахування коштів на картку та готівкою, у цей період часу в нього не було заборгованості, яка б перевищувала розмір сукупних платежів за 6 місяців. Станом на 07 березня 2019 року заборгованість у ОСОБА_2 зі сплати аліментів взагалі відсутня.

З огляду на викладене, оскаржувану постанову неможна визнати законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим, вказана постанова підлягає скасуванню.

Оскільки апеляційним судом встановлено відсутність доказів вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому правопорушення, скасовуючи оскаржувану постанову, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне закрити провадження в справі у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_2 строк на оскарження постанови Заводського районного суду м.Запоріжжя від 26 листопада 2018 року відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 26 листопада 2018 року відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.183-1 КУпАП, скасувати, та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 332/3151/18