БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 3/356/3/19
Справа № 356/601/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2019 року Суддя Березанського міського суду Київської області Лялик Р. М., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 006649 від 06.10.2018 року, у відповідності до якого водій ОСОБА_1 о 01 годині 20 хвилин в день складення протоколу по вул. Шевченків шлях, 148 в м. Березань керував автомобілем НОМЕР_2, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку проводився в Березанській міській лікарні.

Відтак, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

26.10.2018 року та 12.12.2018 року через канцелярію суду надійшли клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, де вказано на порушення встановленої законом процедури проходження огляду на стан алкогольного спяніння, зокрема, відсутність в протоколі відомостей про проведення первинного огляду водія на стан алкогольного спяніння, а також висновку про результати проведення огляду. Натомість, до матеріалів справи долучено протокол медичного огляду, який є нечинним на даний момент. Крім того, вважає, що адміністративне затримання ОСОБА_1, здійснене працівниками поліції у звязку з відмовою останнього надати документи, що підтверджують його право на керування транспортним засобом, є безпідставним, так як працівники поліції після зупинки автомобіля ОСОБА_1 не повідомили йому причини його зупинки. Також вказує, що перед проходженням огляду на стан алкогольного спяніння ОСОБА_1 звернувся до лікаря з проханням надати документи щодо законності використання відповідного газоаналізатора, за допомогою якого мав проводитись огляд, на що отримав невмотивовану відмову. Відмовився лікар і проводити повторний огляд з дослідженням біоматеріалів, про що просив ОСОБА_1 Відтак, провадження по вказаній справі просив закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Права, передбачені ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом розяснено.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнав, вказавши, що дійсно 06.10.2018 року був зупинений працівниками поліції, які не представились, причину зупинки не повідомили, у звязку з чим він відмовився надавати для огляду посвідчення водія. Після цього між ним та працівниками поліції виник конфлікт, йому одягли кайданки та доставили до Березанської міської лікарні для проходження огляду на стан алкогольного спяніння. Перед проходженням огляду ОСОБА_1 звернувся до лікаря з проханням надати сертифікат до приладу, яким буде проводитися огляд. Відзначив, що огляд на стан спяніння проводився три рази, після останнього огляду виявили негативний результат, з яким ОСОБА_1 не погодився та просив пройти огляд повторно, а саме методом збору сечі. Вказує, що алкогольні напої не вживав. Свідків, які зазначені в протоколі, на місці події не бачив.

Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, а також з огляду на повноваження прокурора, визначені статтею 250 КУпАП, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не зявився.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, частина 1 статті 130 КУпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відтак, особливістю обєктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, між іншим, є перебування особи в стані алкогольного спяніння, встановлення факту чого входить до предмету доказування по даній категорії справ.

Так, як визначено ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного спяніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного спяніння.

Ознаками алкогольного спяніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735).

Як імперативно встановлено частиною 2 статті 266 КУпАП, такий огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Лише у разі незгоди водія на проведення такого огляду або з його результатами такий огляд проводиться у відповідних закладах охорони здоров'я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного спяніння, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного спяніння і оформлення його результатів визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Так, з системного аналізу змісту п.п. 1-3, 6 розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735 вбачається, що огляд на стан спяніння проводиться поліцейськими, які мають спеціальні звання, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, та за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 розділу І Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735).

При цьому, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, здійснюються за формою, затвердженою вказаною Інструкцією від 09.11.2015 року № 1452/735 (додаток 1 до Інструкції).

Порядок проведення огляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя і оформлення його результатів визначено розділом ІІІ вказаної Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735.

Так, вказаний огляд у закладах охорони здоровя проводиться лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством (п. 3 розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735).

Використання в закладах охорони здоровя для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п. 9 розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735).

Вказані положення узгоджуються також з п.п. 2-6, 10 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 17 грудня 2008 року № 1103, п.п. 1, 4-5 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

При цьому, законодавством визначено вичерпний перелік документів, які у встановленому законодавством порядку можуть бути належними в розумінні підтвердження факту перебування водіїв у стані алкогольного спяніння.

Так, за приписами п. 15-16, 20 розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, у випадку направлення водія до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного спяніння, відповідний діагноз вноситься до акта медичного огляду, на підставі якого видається висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння) (додаток 4), перший примірник якого видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоровя.

При цьому, у відповідності з п. 17 розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, зміст вказаного висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними на підставі п. 22 розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735.

Аналогічні положення визначені п.п. 5, 13 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 17 грудня 2008 року № 1103, п.п. 4-5 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

У Рекомендації № R (91) 1 Комітета ОСОБА_2 Європи «Про адміністративні санкції», одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов'язку нести тягар доказування саме для адміністративного органу.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів даної справи, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу не проводився і будь-які обєктивні дані, які вказували б безспірно на те, що такий огляд правопорушнику пропонувався, а останній від нього відмовився, як належних підстав для направлення правопорушника для проходження відповідного огляду в закладі охорони здоровя, в матеріалах справи відсутні та в судовому засіданні їх не встановлено, що є порушенням визначеного законодавством порядку проходження водіями огляду на стан спяніння, тому, беручи до уваги положення ч. 5 ст. 266 КУпАП, наявні достатні підстави вважати проведений огляд ОСОБА_1 на стан спяніння таким, що здійснений з порушенням встановленої законом процедури, відтак - недійсним.

Крім того, протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння № 96 від 06.10.2018 року як доказ перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння судом розцінюється критично, так як складений на бланку медичної документації форми № 129/о, затвердженої наказом МОЗ України від 27.12.1999 року № 302, яка як форма облікової медичної документації була відмінена наказом Міністерства охорони здоровя України № 774 від 26.10.2009 року.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, покладених в основу прийнятого субєктом владних повноважень рішення, а також його правомірності, суду надано не було та в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії п.п. 2-3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими передбачені права обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 55 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально правовий зміст адміністративного правопорушення , за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» випливає, що спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників є неприпустимим.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вказане, достатніх належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, під час розгляду адміністративного матеріалу в суді не здобуто, а ті, що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення - суд оцінює критично з наведених вище обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, враховуючи викладене, суд визнає огляд на стан алкогольного спяніння ОСОБА_1 таким, що проведений з порушенням встановленого порядку, а його результати недійсними, відтак, провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП має бути закрито у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст.130, 283, 284, 294 КУпАП України, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1) визнати невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративну справу щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити в звязку з відсутністю складу адміністративного.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Р. М. Лялик