П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Придачук О.А., за участі прокурора Цар І.І., особи стосовно якої складено протокол ОСОБА_1 , його захисника адвоката Сочка В.І., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності директора інформаційно-обчислувального центру Департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Директор інформаційно-обчислювального центру Департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, у якого через отримання доходу в якості кредиту в сумі 600000,00 гривень, виникли суттєві зміни в майновому стані, у порушення ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив у період з 07.12.2018 року по 17.12.2018року НАЗК про вказані зміни.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, пояснив, що суб`єктом правопорушень ст. 172-6 КУпАП є особи, які відповідно до ч. 1,2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держав або місцевого самоврядування. Порядок подання суб`єктом декларування декларацій, інформація, що зазначається в декларації, облік та оприлюднення декларацій, види контролю та перевірки декларацій врегульовані розділом VII Закону України «Фінансовий контроль» (ст.ст. 45-52 Закону України «Про запобігання корупції»). Однак, як визначено ч. 5 ст. 45 Закону, дія розділу VII цього Закону не поширюється на посадових осіб закладів, установ та організацій, які здійснюють основну діяльність у сфері соціального обслуговування населення. Зазначив, що згідно положення про інформаційно-обчислювальний центр (далі Центр), затвердженим рішенням Закарпатської обласної ради від 21.03.2013 року № 684 визначено, що Центр є самостійною юридичною особою, створеною для автоматизованої обробки правової, виплатної, статистичної та іншої звітності з питань соціального захисту населення, надання організаційної, методичної, консультативної і практичної допомоги місцевим органам соціального захисту населення щодо автоматизації основних функцій їх діяльності, а відтак він не є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, оскільки є директором установи яка свою основну діяльність здійснює у сфері соціального обслуговування населення. Разом з цим, ОСОБА_1 зазначив, що згідно з п.п. 4.1-4.3 Положення про інформаційно-обчислювальний центр визначено, що господарська та фінансова діяльність Центру направлена на виконання поставлених перед ним завдань та здійснення відповідно до чинного законодавства та Положення про його діяльність і не має на меті одержання прибутку. Центр фінансується за рахунок коштів обласного бюджету. Центр здійснює господарську діяльність в межах бюджетних асигнувань. А відтак, він не входить до кола осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про боротьбу з корупцією». Окрім цього, ОСОБА_1 вказує, що умислу, корисливого або іншого особистого інтересу, а також інтересу третіх осіб у неповідомленні про вказані зміни у майновому стані, у нього не було. Також зазначає, що отриманий особою кредит за своєю суттю є фінансовим зобов`язанням і не може вважатись доходом. Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 просив суд закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Сочка В.І. у судовому засіданні підтримав пояснення ОСОБА_1 , також просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Прокурор Цар І.І. в судовому засіданні просив визнати винним ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , який є директором інформаційно-обчислювального центру департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації, будучи відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» без поважних причин, своєчасно не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані.

Згідно примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частини першої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Судом встановлено, що згідно наказу першого заступника начальника головного управління праці та соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації № 34-к від 20.08.2003 року ОСОБА_1 прийнято на посаду директора інформаційно-обчислювального центру з 20.08.2003 року.

Згідно п. 1.1. положення про інформаційно-обчислювальний центр - установа (далі Положення) - інформаційно-обчислювальний центр є самостійною юридичною особою, створеною для автоматизованої обробки правової, виплатної, статистичної та іншої інформації з питань соціального захисту населення, надання організаційної, методичної, консультативної і практичної допомоги місцевим органам соціального захисту населення щодо автоматизації основних функцій їх діяльності.

Згідно п. 1.3 Положення - Центр безпосередньо підпорядкований департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації.

Відповідно до п. 2.3. цього Положення до основних завдань Центру входить організація контролю за автоматизованим призначенням соціальної допомоги та компенсації, виготовлення (у разі необхідності) документів на виплату будь якого виду соціальної допомоги та компенсації.

Згідно з п. 3.12. Положення, відповідно до покладених на Центр завдань, проводить роботу щодо добору і підвищення кваліфікації спеціалістів Центру з питань автоматизації. Згідно п.п. 3.13, 3.14 забезпечує захист персональних даних відповідно до чинного законодавства України, забезпечує і здійснює виплату матеріальної допомоги та компенсацій на основі цільових Програм, виконання яких покладено на Центр.

Відповідно п. 4.2. Положення Центр фінансується за рахунок коштів обласного бюджету.

Відповідно до п.п. 4.3., 4.7. Положення Центр здійснює господарську діяльність в межах бюджетних асигнувань та оперативне управління належним йому майном, володіє і користується ним без права розпорядження. Право розпорядження майном здійснюється в установленому законодавством порядку.

Згідно п. 5.1. Положення Центр є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку, штампи і бланки зі своїм найменуванням, самостійно вирішує питання управління, кадрів, фінансів, господарства, економічної та іншої діяльності відповідно до вимог чинного законодавства України і цього Положення.

Згідно п. 5.2 Положення Центр може від свого імені укладати угоди, набувати майнові та немайнові права, бути позивачем та відповідачем в суді.

Згідно п. 5.4. Положення Центр очолює директор, який призначається і звільняється із посади директором департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації.

Відповідно до п. 5.5. Положення директор Центру:

-діє від імені Центру і представляє його в усіх підприємствах, установах і організаціях без довіреності;

-у встановленому законом порядку несе відповідальність за збереження майна Центру, ефективне і цільове використання засобів комп`ютерної та офісної техніки Центру;

-у межах своєї компетенції видає накази і дає вказівки, обов`язкові для виконання всіма працівниками Центру, організовує та контролює їх виконання;

-у межах своєї компетенції затверджує положення про структурні підрозділи Центру, приймає на роботу та звільняє з роботи працівників, заохочує і накладає стягнення на них згідно з чинним законодавством;

-затверджує посадові інструкції працівників Центру та розподіляє функціональні обов`язки між ними;

-здійснює заходи з охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, поліпшення умов праці та побуту, підвищення кваліфікації працівників Центру;

-затверджує Правила внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно п. 5.8. Положення організаційно-методичне керівництво, державний контроль та нагляд за фаховою діяльністю Центру здійснює департамент соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації.

Згідно роз`яснень щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 11.08.2016 року суб`єкт декларування зобов`язаний подати повідомлення у разі отримання ним кредиту, позики, поворотної фінансової допомоги (позички) тощо на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Пунктом 9 частини 1 статті 8 Закону України «Про державну службу», державні службовці зобов`язані, додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Згідно ч.2 ст. 52 Закону у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це НАЗК. Вказана інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.

Відповідно до пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, суб`єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна.

Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу II зазначеного вище Порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування подається через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру власному персональному електронному кабінеті суб`єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Відповідно до п. 47 Роз`яснень щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затверджених рішенням НАЗК від 11.08.2016 року № 3 встановлено, що якщо кредит, позика, поворотна безвідсоткова фінансова допомога (позичка) тощо були отримані субєктом декларування або членом його сім`ї упродовж звітного року, то вони повинні бути відображені в розділі «Доходи, у тому числі подарунки» як «Інші доходи» (із зазначенням про який саме дохід йдеться).

Матеріалами справи встановлено, що 28.03.2019 року ОСОБА_1 оприлюднив на офіційному веб-сайті НАЗК е-декларацію за 2018 рік та в розділі 13. Фінансові зобов`язання зазначив отриманий кредит 07.12.2018 року в АТКБ «Приватбанк» в сумі 600000,00 гривень.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу на 01 січня 2018 року - 1726 гривень.

Таким чином ОСОБА_1 отримав дохід в якості кредитних коштів, в сумі 600000,00 гривень, що становить 348 прожиткових мінімумів, встановлених на 01.01.2018 року, що потребує здійснення додаткових заходів фінансового контролю, передбачених частиною 2 статті 52 Закону.

Тобто, ОСОБА_1 будучи суб`єктом декларування, у якого через отримання доходу в сумі 600000,00 гривень виникли суттєві зміни в майновому стані, у порушення ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив у період з 07.12.2018 по 17.12.2018 НАЗК про вказані зміни.

Відповідно до інформації з офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відсутні повідомлення ОСОБА_1 у порушення вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив про суттєві зміни у майновому стані.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, отже таке правопорушення не може бути визнане як малозначне.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд вважає, що в діях ОСОБА_1 , наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП тобто неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 30.08.2019 року, рапортом начальника сектору УЗЕ в Закарпатській області ДЗЕ НП України від 23.08.2019 року, листом голови Закарпатської обласної державної адміністрації № 06-11/3097 від 06.08.2019 року, скріншотом з офіційної сторінки веб-сайту НАЗК, декларацією ОСОБА_1 за 2018 рік та іншими доказами наявними у матеріалах справи.

З системного аналізу норм КУпАП встановлено, що його завдання полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного примусу.

Отже, незалежно від виду суб`єкту та його службової діяльності, рангу та інших характеристик його обов`язком є діяти лише в рамках закону (дозволено роботи тільки те, що дозволено законом статті 6 Конституції України).

Згідно інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 вбачається, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

В даному випадку ЗУ «Про запобігання корупції» чітко передбачено у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства та Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено відповідальність за порушення вимог фінансового контролю.

Натомість, відповідно до публічної частини Реєстру, у ній відсутня інформація щодо подання ОСОБА_1 повідомлення про суттєві зміни у майновому стані у виді отримання доходу в якості кредиту, в сумі 600000,00 гривень. Відомості про це ОСОБА_1 вказав тільки у поданій ним щорічній декларації. Вказана обставина ним не заперечувалась в судовому засіданні.

Склад правопорушення, пов`язаного з корупцією за ч.2 ст.172-6 КУпАП є формальним, оскільки обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія - умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 фактично були вчинені дії, спрямовані на подачу декларації шляхом направлення електронної форми повідомлення до Реєстру про зміну в майновому стані або вчинення цього діяння через необережність до суду надано не було.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 10.05.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зазначено, що хоча пункт 1 частини 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, у якого через отримання доходу в якості кредиту 600000,00 гривень виникли суттєві зміни в майновому стані, у порушення ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив в установлений законом термін, Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про суттєві зміни в майновому стані, а саме при отримані доходу в якості кредиту 600000,00 гривень, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2, ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, отже таке правопорушення не може бути визнане як малозначне.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З системного аналізу норм КУпАП встановлено, що його завдання полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного примусу.

Отже, незалежно від виду суб`єкту та його службової діяльності, рангу та інших характеристик його обов`язком є діяти лише в рамках закону (дозволено роботи тільки те, що дозволено законом статті 6 Конституції України).

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, одружена, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Пом`якшуючих чи обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст.ст. 34, 35 КУпАП, не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь вини, обставини справи, та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

У відповідності зі ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст. 40-1 КУпАП, суд стягує з правопорушника на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 33, 34, 35, ч.2 ст. 172-6 КУпАП, ст. 68, 129 Конституції України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 384,20 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук