09.04.2019 Справа № 756/4510/19
Унікальний № 756/4510/19
Справа № 3/756/2409/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Васалатій К.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, гр. України, не працюючої, проживаючої АДРЕСА_1

за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, гр. України, ФО-П «ОСОБА_2», тимчасово проживаючого АДРЕСА_2

за ст. 122-4 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 162687 від 18.02.2019 р. складеного старшого інспектора ВРОМ ДТП УПП в м. Києві Якимахою М.М., 27.12.2018 р. о 18 год. 20 хв. ОСОБА_1 в м. Києві на вул. Кирилівська 172 керуючи автомобілем «Лексус-LX570» д/н НОМЕР_4, рухалась одночасно в двух смугах, перед перестроюванням не переконалась, що це буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам руху, не дотрималась безпечного бокового інтервалу до рухаючогося праворуч автомобіля «Реньо-дастер» д/н НОМЕР_3 та скоїла зіткнення з ним. «Реньо» д/н НОМЕР_3 знаходився під керуванням ОСОБА_2 Внаслідок зіткнення «Реньо» д/н НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 11.10, п. 10.1, 13.1 ПДР України.

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 162686 від 18.02.2019 р. складеного старшого інспектора ВРОМ ДТП УПП в м. Києві Якимахою М.М., 27.12.2018 р. о 18 год. 20 хв. ОСОБА_1 в м. Києві на вул. Кирилівська 172 керуючи автомобілем «Лексус-LX570» д/н НОМЕР_4, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, місце події залишив, порушивши вимоги п. 2.10. ПДР України.

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 162688 від 18.02.2019 р. складеного старшого інспектора ВРОМ ДТП УПП в м. Києві Якимахою М.М., 27.12.2018 р. о 18 год. 20 хв. ОСОБА_2 в м. Києві на вул.. Кирилівська 172, керуючи автомобілем «Реньо-дастер» д/н НОМЕР_3, будучи причетним до ДТП, місце події залишив, чим порушив п. 2.10 ПДР України.

У судове засідання з'явився тільки ОСОБА_2, який не визнав себе винним, але вказав, що він дійсно поїхав далі, так як на відчув жодного удару, а лише після незрозумілих дій щодо його переслідування невідомим чоловіком разом із ОСОБА_1, повернувся до залізничного мосту по вул.. Кирилівській.

Водій ОСОБА_1 у судове засідання так і не з'явилась, повідомлялась належним чином.

Згідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення йде своїм корінням у більш загальний принцип, втілений у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29-30). Втім, це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи та враховуючи критерії, вироблені судом.

Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що цитуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (рішення «Бараона проти Португалії» 1987 рік, «Хосце проти Нідерландів» 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини» 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік).

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

Як передбачено положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р. «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Аналогічна норма міститься й в ст. 62 Конституції України.

Як вказано у справах «Малофеева проти Pocії» рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Pocії» заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., та «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказував, що «оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».

За змістом ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

Тому вивчивши матеріали справи та відеодокази, суддя дійшов до висновку про те, що ОСОБА_1 слід визнати винуватою у вчиненні інкримінованих їй правопорушень, оскільки його вина підтверджується наявними у справі доказами та відео із регістратора автомобіля ОСОБА_2

Також суд приходить до висновку щодо визнання винуватим ОСОБА_2, так як він не заперечував той факт щодо від'їзду з місця ДТП.

Однак, при цьому провадження у справі слід закрити з підстав п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з тим, що відповідно до зазначеної норми провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу;

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Правопорушення, передбачені ст. 122-4, 124 КУпАП, не є триваючими і не відносяться до адміністративних правопорушень, зазначених у ч. 3 ст. 38 КУпАП.

Тому враховуючи вищевикладене та керуючись рішеннями ЄСПЛ по справам(рішення «Бараона проти Португалії» 1987 рік, «Хосце проти Нідерландів» 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини» 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік, «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., та «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р., «Малофеева проти Pocії» рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Pocії» заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р., ст. ст. 33-35, 122-4, 124, 213, 221, 247, 266, ст. 283-287, 291, 292 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КУпАП.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закрити з підстав п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Провадження у справі щодо ОСОБА_2 - закрити з підстав п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Оболонський р/с м. Києва особою, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, її захисником, потерпілим, його представником.

Суддя К.А. Васалатій