Справа № 215/284/19
ПОСТАНОВА
17 січня 2019 року суддя Тернівського районного суду міста ОСОБА_1 ОСОБА_2 розглянувши матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції в місті ОСОБА_1 Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ОСОБА_1, Дніпропетровської області, який не притягався до адміністративної відповідальності протягом року, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
ОСОБА_3 у судове засідання призначене на 17.01.2019року зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,згідно розписки, а.с.13, про причини не явки суд не повідомив.
Суддя, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 072288 від 05.01.2019 (а.с. 2), письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 5-6), направлення на огляд водія (а.с. 4), рапорт працівника поліції (а.с. 3), запис відеофіксації скоєння правопорушення (а.с. 9), приходить до висновку, що в діях ОСОБА_3 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За даних обставин, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 ( із змінами, внесеними з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід урахувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП на стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Диспозиція частини 1 ст.130 КУпАП, передбачає відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зазначений порядок передбачено Правилами та ч.2-5 ст.266 КУпАП згідно норм якої, огляд особи на стан спяніння проводиться працівником міліції із застосуванням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, що огляд особи на стан спяніння проведений із порушенням чинного порядку визнається недійсним.
Згідно ст. 251 КУпАП- доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.
Згідно ст.252 КУпАП- орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, із відеозапису , доданого до матеріалів справи вбачається, що на місці вчинення правопорушнення водій ОСОБА_3 підтвердив факт керування транспортним засобом та відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння в присутності свідків, які також засвідчили факт відмови від проходження ОСОБА_3 медичного огляду своїми письмовими поясненнями, доданими до матеріалів справи, а.с.5,6.
Таким чином факт керування водієм ОСОБА_3 транспортним засобом та факт відмови водія ОСОБА_3 пройти медичний огляд на стан наркотичного спяніння, підтверджується належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому у суду відсутній сумнів щодо винуватості даної особи в скоєнні адміністртивного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
За таких обставин, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_3 стягнення у межах санкцій ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.10.1 Правил дорожнього руху України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Згідно довідки від 06.12.2019 встановлено, що ОСОБА_3 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, а.с.-8, тому він підлягає відповідальності саме як особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія.
Статтею 40-1 КУпАП встановлено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно із ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що буде складати 384,20 грн. із розрахунку (1921*0,2).
Керуючись ст.ст. 40-1, 279, 280,281, 283-285, 287,289,291,294 , 308 КУпАП, суд, -
У разі несплати штрафу в добровільному порядку, не пізніше як через пятнадцять днів з дня вручення правопорушнику постанови, штраф стягується у порядку примусового виконання в подвійному розмірі, а також стягуються витрати на облік правопорушення.
Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, прокурором та потерпілим, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

СУДДЯ: