Справа № 316/268/19
Провадження № 3/316/89/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2019 рік м.Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Бульба О.М., розглянувши адміністративний матеріал, якай надійшов з Енергодарського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: Запорізька область, Кам`янсько-Дніпровський район, село Примірне, вулиця Демідова, б.104,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія БД №241248, 23.01.2019 р. о 16 годині 30 хвилин в м.Енергодарі на Енергодарському шосе, біля кілометрового стовпчика №4 траси Р-37 Енергодар-Василівка-Бердянськ, водій керував автомобілем «MERCEDES BENZ е180», державний номерний знак: АР3477ВО з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2, який діє на підставі письмового договору про надання правової допомоги (а.с.23) та ордеру (а.с.25) не зявились, про поважність причин неявки суд не повідомили, заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надали.

Враховуючи, що ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП) не містить імперативної заборони розгляду справи за відсутності особи яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, суд, враховуючи належність повідомлення про розгляд даної справи, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, вважає можливим провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його представника на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст.19 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Перевіривши матеріали справи, встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення, направлений до суду без дотримання, у тому числі, вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 р. №1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 р. за № 1496/27941 (далі Інструкція №1376).

Згідно п.15 розділу ІІ Інструкції №1376, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обовязки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 р. №1395 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853 (далі Інструкції №1395), що вказано в п.1 розділу І даної Інструкції

В пункті 1 розділу ІІ Інструкції №1395, передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення (додаток1) складається відповідно до статті 254 КУпАП та до нього долучаються, також: 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення серія БД №241248 від 23.01.2019 р. (далі Протокол БД №241248) в графі «До протоколу додаються» зазначено: Акт огляду на стан спяніння, висновок №34, копія протоколу БД 241247, чотири пояснення, однак при цьому не конкретизовано, що за Висновок №34, пояснення яких осіб.

При цьому при досліджені матеріалів справи, встановлено, що в матеріалах протоколу БД №241248 наявні: Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану спяніння стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препараті, що знижують увагу та швидкість реакції до «СМСЧ-1» (а.с.3), Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препараті, що знижують увагу та швидкість реакції ДЗ «СМСЧ №1», приймальне відділення м.Енергодар (а.с.4), Довідка з даних обліку АІС про відсутність повторності та вилучення посвідчення водія (а.с.8), однак вони не відображені в Протоколі БД №241248. При цьому в матеріалах доданих до Протоколу БД №241248, про які зазначено в самому Протоколі, відсутні: Висновок №34 та Акт огляду на стан спяніння.

ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Пунктом 2.5 розділу 2 «Обовязки і права водіїв механічних транспортних засобів» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (із змінами) (далі ПДР) передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП, передбачає відповідальність, у тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, вимога поліцейського щодо проходження огляду на стан спяніння є обовязковою для водія транспортного засобу.

Та саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, також, відображено в диспозиції ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за порушення якої санкцією даної статі передбачене накладення адміністративного стягнення.

В порушення абзацу 6 п.9 розділу ІІ Інструкції №1376, в Протоколі БД №241248 викладена суть адміністративного правопорушення не в повній мірі відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол, тобто ч.1 ст.130 КУпАП, що виражається у наступному.

Фабула інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення у Протоколі БД №241248 викладена у наступному: від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків.

Визначення «у встановленому законом порядку», передбачає певну процедуру, яка чітко регламентована законом.

Так, відповідно до змісту положень частини 5 та 6 статті 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного спяніння повинен бути проведений з дотриманням вимог даної статті. Направлення особи для огляду на стан алкогольного спяніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким порядком є «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103, який діє зі змінами та доповненнями як на час складання протоколу про адміністративне правопорушення 02.03.2019 р. так і на час розгляду справи судом (далі Порядок №1103), що також визначено і у п.3 розділі ІХ «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП» Інструкції №1395.

Приписами ч.2 ст.266 КУпАП, також передбачено, що огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно положень ч.3 ст.266 КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан, також, алкогольного спяніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя, що також визначено і п.6 Порядку №1103.

Згідно пункту 1 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735 (далі Інструкція №1452/735), за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Цими ознаками, відповідно до п.3 розділу І Інструкції №1452/735 є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п.6 розділу І Інструкції №1452/735, огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п.2, п.3 Порядку №1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п.4 Порядку №1103, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Положень пунктів 2-6 розділу ІІ Інструкції №1452/735 також визначено, що огляд на стан алкогольного спяніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан спяніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Згідно п.7 розділу І Інструкції №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Згідно п.6 Порядку № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Отже, з аналізу наведених вимог законодавчих актів суд робить висновок, що огляд на стан алкогольного сп'яніння особи, яка керує транспортним засобом, наявності у водія ознак спяніння, має бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки та виключно у присутності двох свідків. Та лише в разі відмови водія від проведення огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або висловлення незгоди з його результатами, водій направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я

Однак, ні зміст Протоколу БД №241248, ні додані до нього матеріали не містять доказів та посилань на те, що поліцейський, на місці зупинки транспортного засобу, запропонував водію пройти огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, що такий огляд проводився, або не проводився у звязку з відмовою водія від проходження такого огляду та при цьому були присутні свідки та у звязку з відмовою водія від такого проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський запропонував водію пройти огляд в закладі охорони здоровя.

Згідно п.10 розділу ІІ Інструкції №1452/735, результати огляду на стан спяніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Зазначене положення Інструкції №1452/735 респондується з положенням закріпленим в п.5 Порядку №1103, відповідно до якого, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Однак, матеріали Протоколу БД №241248 такого Акту огляду на стан спяніння не містять, про що судом зазначалось вище.

В Протоколі БД №241248 в розділі «Свідки» чи потерпілі» зазначено двох свідків, однак, ні зміст зазначеного Протоколу, ні матеріали справи не містять ні посилань, ні доказів, наявності пояснень свідків, про те, що водій ОСОБА_1, на місці зупинки транспортного засобу, відмовився від проходження огляду на стан спяніння за допомогою спеціального технічного засобу.

З доданих до матеріалів Протоколу БД №241248 пояснень свідків, зазначених у протоколі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 23.01.2019 р., встановлено, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень та підпису в протоколі, що вони і засвідчили своїм підписом у протоколі про адміністративне правопорушення серія БД №241248, а також підписали дані протоколи (а.с.6, 7).

Отже, з пояснень свідків чітко вбачається, що їх було запрошено саме для засвідчення факту відмови ОСОБА_1 від надання пояснень в Протоколі про адміністративне правопорушення серія БД №241248, а також підписання цього протоколу, а ні про засвідчення відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння як за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу так і в закладі охорони здоровя.

Згідно положень ст.ст.31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» затверджених Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 р. №100 та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 року № 14/1 «Про порядок зберігання, використання відеозапису та відео реєстраторів патрульних», регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається для використання нагрудна відеокамера (відеореєстратор) як превентивний поліцейський захід та є важливим елементом функціонування патрульної поліції, у тому числі в сфері дотримання правил дорожнього руху.

Згідно п.1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» затверджених Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 р. №100, метою використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками поліції є забезпечення об'єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів.

Однак матеріали справи не містять такого виду доказу або посилань на його наявність.

З аналізу наявних у справі матеріалів, судом не встановлено наявності доказу на підтвердження обовязкової складової, визначеної вищезазначеними вимогами нормативно-правових законодавчих актів на доведення вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, як: відмова від проходження огляду на стан спяніння у присутності двох свідків, у визначеному законом порядку.

Частина 1 статті 255 КУпАП, визначає доказами в справі про адміністративне правопорушення, будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктами 2, 3 ч.1 ст.129 Конституції України, визначено, що основними засадами судочинства, є забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Беручі до уваги ратифікацію Верховною Радою України 17.07.1997 р. Законом України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийнятий 23.02.2006 р. Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950 р.) та рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У своєму рішенні від 10.02.1995 р., у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обовязковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р. заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р., заява № 926/08), ЄСПЛ зазначив, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 р.), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

З урахуванням наведених обставин та приймаючи до уваги вимоги частин 2, 3, 5 ст.266 КУпАП, слідує, що огляд водія ОСОБА_1 на стан сп'яніння було проведено з істотними порушеннями, що є підставою для визнання встановленого факту відмови від огляду на стан сп'яніння недійсним.

Згідно вимог ст.283 КУпАП, постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Доказів, які б підтверджували дотримання поліцейським передбаченого законом порядку та умов проведення огляду водія на стан спяніння, як і доказів доведення «поза розумним сумнівом» обєктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - матеріали справи не містять, що вказує на відсутність в діяннях водія складу даного адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до вимог ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 7, 247, 251, 255, 256, 266, 283, 284, 287-289, 291 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі №316/268/19 про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Енергодарський міський суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. М. Бульба