Провадження № 33/4820/192/19
Справа № 675/2571/18 Головуючий в 1-й інстанції Демчук П. В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника - адвоката Каруна В.П. розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 на постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 грудня 2018 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 грудня 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 352 грн. 40коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 24 вересня 2018 року о 01год. в с.Борисів Ізяславського району, керував автомобілем «FAW-CA», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Освідування правопорушника проводилося в Ізяславській центральній районній лікарні.

В своїй апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, а постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, яка прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вказує, що проведений огляд на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я є недійсним в силу приписів ч.5 ст. 266 КУпАП, оскільки працівники поліції не пропонували на місці пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, незважаючи на те, що апелянт був згідний пройти такий огляд. Працівники поліції не взяли до уваги пояснення ОСОБА_2 про те, що за кермом даного автомобіля він не був, керував в той день транспортним засобом «FAW-CA 1031» його товариш ОСОБА_4 Суд першої інстанції розглянув справу у відсутність апелянта, без відомостей про повідомлення його про судовий розгляд, чим порушено його права, визначені ч.1 ст. 268 КУпАП. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про причини нерозгляду судом справи 6 грудня 2018 року, оскільки у зазначений день апелянт прибув у Ізяславський районний суд, проте з невідомих йому причин засідання не відбулось. Копію оскаржуваної постанови апелянт отримав 7 березня 2019 року, тому у визначений законом строк не зміг подати апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Каруна В.П., в підтримання доводів апеляційної скарги, які під час апеляційного розгляду просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати постанову суду щодо нього та закрити провадження в справі, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_2 - частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 не був присутній в засіданні суду першої інстанції 21 грудня 2018 року. Відомості про вручення ОСОБА_2 повістки про виклик до суду в провадженні відсутні. В інший спосіб ОСОБА_2 не повідомлявся про судове засідання. Відомості про вручення йому копії постанови в визначений законом строк в провадженні відсутні. Згідно даних справи копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 отримав лише 7 березня 2019 року (а.с. 15). За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_2 строку оскарження постанови суду щодо нього, в зв'язку з чим йому слід поновити строк оскарження постанови суду.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не можуть бути прийнятими до уваги, позаяк спростовуються сукупністю досліджених апеляційним судом доказів, в той же час апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, що суд розглянув справу у його відсутність з порушеннями вимог ст. 268 КУпАП.

Як видно з оскарженої постанови суду першої інстанції суддя, ухвалюючи рішення проводити судовий розгляд в відсутність ОСОБА_2, вказував про те, що ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився (а.с. 8).

Як видно з матеріалів справи, в розпорядженні суду були два поштові повідомлення про вручення ОСОБА_2 двох повісток - на 30 жовтня 2018 року та 6 грудня 2018 року, що давало можливість суду розглянути справу, з дотриманням вимог ст. 268 КУпАП. Однак в ці дні судове засідання не відбувались з невідомих причин. Повідомлення суду першої інстанції, що розгляд справи відкладався за повідомленням по телефону представника апелянта піддається апеляційним судом сумніву, зважаючи на відсутність будь-яких об'єктивних даних в підтвердження таких обставин у справі, також в провадженні відсутні будь-які дані, які б вказували на участь якого-небудь представника в даній справі (договір з адвокатом Каруном В.П. укладено 28 березня 2019 року ).

З матеріалів справи видно, що розгляд справи щодо ОСОБА_2 відбувся 21 грудня 2018 року у відсутність особи, що притягується до відповідальності, за відсутності в суду даних про його повідомлення про місце, день та час судового розгляду. В інший спосіб ОСОБА_2 судом не повідомлявся. В провадженні відсутні дані, що повістка апелянту на 21 грудня 2018 року взагалі надсилалась судом.

Зважаючи на відсутність будь-яких даних про повідомлення ОСОБА_2 про судове засідання 21 грудня 2018 року, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що той не був повідомлений про судове засідання, в якому суд ухвалив оскаржуване ним рішення, матеріалами справи не спростовано.

Положеннями ст. 268 КУпАП передбачено можливість розгляду справ (в яких участь особи, що притягується до відповідальності не є обов'язковою) у відсутність цієї особи в разі, якщо в суду є відомості про повідомлення особи про судовий розгляд справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, що в суду першої інстанції, за відсутності об'єктивних даних про те, що ОСОБА_2 в передбачений законодавством спосіб був повідомлений про судовий розгляд, не було підстав проводити судовий розгляд в відсутність апелянта, чим судом порушено його право на захист, що тягне за собою скасування судового рішення з прийняттям нової постанови з наступних підстав.

Апеляційний суд зауважує, що з огляду на рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції; Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що конституційне право на участь в судовому засіданні, право бути належним чином повідомленим про дату судового розгляду не може бути формальним.

Як видно з постанови суду першої інстанції, суд в основу доведеності вини ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП поклав протокол про адміністративне правопорушення, висновок № 91 від 24 вересня 2018 року та пояснення ОСОБА_2, які він надав працівнику поліції у протоколі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність в справі належних та допустимих доказів в підтвердження його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом прийняті до уваги не можуть з наступних підстав.

Апеляційним судом встановлено, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими апеляційним судом доказами.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 24 вересня 2018 року був складений інспектором СРПП Ізяславського ВП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5, того ж дня о 01 год. 15 хв. 24 вересня 2018 року в с.Борисів Ізяславського району, ОСОБА_2 керував автомобілем «FAW-CA», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився в Ізяславській центральній районній лікарні за допомогою технічного приладу «Drager-Alkotest» 65-10. Вказані обставини підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, в якому апелянт власноруч зазначив, що «випив 0,5 пива» та будь-яких зауважень з приводу змісту складеного протоколу не надходило; даними висновку лікаря Ізяславської ЦРЛ №91 від 24 вересня 2018 року. За результатами огляду в медичному закладі було встановлено факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння, за наслідками огляду був складений відповідний висновок, який підписаний апелянтом, що свідчить про ознайомлення ОСОБА_2 з його змістом (а.с.2).

Обґрунтованих підстав вважати складений щодо ОСОБА_2 протокол недопустимим доказом, апелянт не навів ні в апеляційній скарзі, ні в апеляційному суді. Твердження апелянта не вказують про те, що протокол був складений з істотними порушеннями вимог законодавства та не дають апеляційному суду підстав вважати такий доказ недопустимим, відтак такі доводи апелянта на увагу не заслуговують.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських та медичних працівників вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015року за № 1413/27858.

Доводи апелянта, що за кермом автомобіля він не був, а був його товариш ОСОБА_4, матеріалами справи не підтверджуються та такі доводи на увагу не заслуговують, позаяк апелянтом не надано жодних належних та допустимих доказів того, що у вказаний день та час транспортним засобом «FAW-CA», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2, який є власником вищевказаного автомобіля, не керував. З приводу вказаних обставин ОСОБА_2 не виказував жодних заперечень і в складеному щодо нього протоколі, який він підписав без зауважень.

Апелянт виявив бажання добровільно без примусу пройти огляд в медичному закладі, куди з'явився, тому доводи апеляційної скарги, що непроведення його огляду на місці зупинки вказує на наявність підстав для закриття провадження, не можуть бути враховані та не дають підстав для висновку, що огляд в медичному закладі був проведений з недотриманням вимог ст. 266 КУпАП.

З врахуванням викладеного, підстави для закриття провадження в справі в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні, та такі доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли.

Однак, на час ухвалення апеляційним судом рішення закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відтак, відповідно до приписів п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі має бути закрито в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 грудня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 грудня 2018 року про визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в сумі 10200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору в сумі 352 грн. 40 коп. - скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі закрити в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя