Справа № 303/4823/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

22.03.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Мишинчук Н.С., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката - Лозана Б.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу останнього в інтересах ОСОБА_1 на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 серпня 2018 року.

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень без конфіскації.

Стягнуто з ОСОБА_1 352 грн. 40 коп. судового збору.

За постановою судді Гайович М.І. визнаний винним у тому, що він 22 липня 2018 року о 18 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом марки «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1, надавав послуги з перевезення пасажирів в кількості 8 чоловік за маршрутом Хуст-Прага без одержання ліцензії, передбаченої п.24 ст.7 «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, суд обґрунтував протоколом про адміністративне правопорушення серії ІІ за №0006476 від 22.07.2018 року та фототаблицями до протоколу про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі адвокат Лозан Б.В. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити. Посилаючись на ст.ст. 243, 251, 252, 280 КУпАП, Закону України «Про підприємництво» від 07 лютого 1991 року, вважає постанову незаконною, необґрунтованою, прийняту з порушенням норм процесуального права та невірного застосування норм матеріального права. Вказує, що суд залишив поза увагою те, що в протоколі про адміністративне правопорушення та до нього не додано, відомості на підставі чого саме, особа яка склала протокол, та суд, дійшли до висновку, що автомобіль відноситься до таксі, не вказано осіб, яким надавав послуги ОСОБА_1, чи існувала у нього систематичність, регулярність таких перевезень і чи взагалі такі послуги надавались, чи заподіяно майнову шкоду одноразовим перевезенням, і чи взагалі існувало таке перевезення, так як зі слів ОСОБА_1, написані ним слова у протоколі «перевожу 8 чоловік в Чехію, 500 кр. за чоловіка» були здійсненні під натиском посадових осіб. Крім того, при складанні протоколу не встановлено обставини, які пом'якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 З наведених підстав вважає постанову суду необгрунтованою, вину ОСОБА_1 недоведеною.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Лозана Б.В., які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З оскаржуваної постанови вбачається, що суддя при розгляді справи вказаних вимог закону не дотримався, допустив формальність у її вирішенні, з'ясував обставини неповно та без всебічної юридичної оцінки, що призвело до прийняття ним необґрунтованого рішення.

Вказуючи, що вина ОСОБА_1 підтверджена даними, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ІІ №0006476 від 22.07.2018, направленням на перевірку №000202 від 17.07.2018, суд не мотивував, які саме фактичні дані вони підтверджують з урахуванням нормативних актів та диспозиції ч.1 ст. 164 КУпАП.

Положенням ч. 1 ст. 164 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачено законом ( крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до п.14.1.36 ст.14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 02.03.2015 р. №222-V111, ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Під час апеляційного розгляду цієї справи не встановлені об'єктивні дані на підтвердження того, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1, здійснював оплатне перевезення пасажирів, в тому числі за маршрутом Чехія - Україна та водночас без наявності відповідної ліцензії. Пояснень тих осіб, які знаходилися в транспортному засобі під керуванням ОСОБА_1 , та який був зупинений працівниками Укртрансбезпеки у Закарпатській області у м. Мукачево на 774 км дороги Київ-Чоп, у справі немає.

Отже, матеріали справи не містять доказів, які б об'єктивно підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Тільки сам протокол про адміністративне правопорушення, у якому не зазначено які саме докази підтверджують факт перевезення громадян оплатно, тобто здійснення ним господарської діяльності та направлення відповідальних працівників для здійснення рейдової перевірки на конкретних відрізках автомобільної дороги, яке підтверджує право зупинки транаспортних засобів, на що зіслався суд першої інстанції, є недостатніми доказами вчинення правопорушення.

Також апеляційний суд бере до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що він керував цим транспортним засобом на прохання власника, який просив забрати у Чехію його робітників, він же сам також їхав на заробітки, у протоколі зазначив те, що йому казали, щоб безперешкодно заїхати на кордон, і назад цим автомобілем не повертався, про що й додав докази того, що автомобіль належить ОСОБА_3 на підставі доручення, виданого попереднім власником ОСОБА_4 та ним розпоряджається ОСОБА_5

З урахуванням викладеного, апеляційниий суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 164 КУпАП.

З наведених підстав апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню як винесена з порушенням норм матеріального права та є необгрунтованою, а провадження в справі - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Лозана Богдана Васильовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 серпня 2018 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 164 КУпАП - скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя: