Справа № 759/7789/18 Головуючий в суді першої інстанц. - Бандура І.С.
Провадження: 33/824/297/2019 Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
Категорія: ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ПолосенкоВ.С. за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та її представника Афендулової М.Г. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови, ОСОБА_3 13 травня 2018 року, приблизно о 01 годині 55 хвилин, в м. Києві по вул. Вольгемут,1, керував автомобілем марки «Форд», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння.

Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді місцевого суду Трембовецького А.І. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження по справі за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. На думку апелянта постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням матеріального права, судом неповно з'ясовані всі обставини справи, не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Зазначає, що працівниками поліції порушено вимогиІнструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, оскільки він фактично не відмовлявся від проходження медичного огляду. Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її представника в підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, приходжу до наступного висновку.

Наведені апелянтом причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги визнаються судом поважними, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне поновити строк на оскарження постанови суду від 24 липня 2018 року.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії серії БД № 235022 від 13.05.2018 року, поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які пояснили, що були присутні при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо гр. ОСОБА_3, який відмовився від проходження огляду на виявлення стану сп'яніння у встановленому Законом порядку, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

На підставі зібраних у справі доказів суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Як вбачається з матеріалів справи гр. ОСОБА_3 в своїх поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначив, що: «боліла нога та пробував втамувати біль, прошу вибачення та більше такого не буде». Також сам огляд проводився в присутності свідків, та з дотриманням вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Таким чином, посилання апелянта на те, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на виявлення стану сп'яніння в закладі охорони здоров'я, суд апеляційної інстанції також вважає безпідставними.

Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_3 та його представника наданих в суді апеляційної інстанції про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони суперечать об'єктивним даним, встановленим місцевим судом та під час апеляційного розгляду даної справи.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення апеляційна скарга не містить.

Твердження апелянта про винесення постанови без всебічного з'ясування обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, так як всі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об'єктивно.

Порушень вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її скасування, в зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко