Справа № 583/5415/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Плотникова Н.Б., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНКПП: НОМЕР_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14.12.2018 року о 05.00 год. в с. Хухра Охтирського району по вул.. Полтавській, 139 керував автомобілем марки ВАЗ-21063 номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив.

Суд вжив усіх необхідних заходів щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду, однак він не з'явився та доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надав. Відповідно до положень ст.268 КУпАП визначний вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов'язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не з'явився, тобто уникає судового розгляду, цим самим має на меті уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов'язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності. Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність правопорушника.

Вина ОСОБА_1 у вчиненніправопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 204759 від 14.12.2018 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо його змісту, оскільки в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала, та особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, протокол підписаний особою, яка його склала, в протоколі зазначені свідки та їх підписи, протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З вищезазначеного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 було роз'яснено його права передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення наявні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення, відповідно до яких він (ОСОБА_1) вину визнає.

Вина ОСОБА_1 також підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних засобів, згідно якого результат огляду на стан сп'яніння ОСОБА_1: проба позитивна, 1,12 ‰; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно яких вони були присутні в якості свідків під час проходження експертизи на стан алкогольного сп'яніння водія ОСОБА_1 Огляд проводився у встановленому законом порядку на місці за допомогою пристрою Алкотест 6820 «Драгер», результат тесту проба позитивна, а саме 1,12‰, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення; відеозаписом з відео реєстратора.

Відповідно до довідки Територіального сервісного центру № 5943 регіонального сервісного центру МВС у Сумській області № 31/18/5943-27 від 09.01.2019 р. ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

При призначенні стягнення суд враховує те, що правопорушник скоїв грубе порушення правил дорожнього руху, але не є водієм, так як не має посвідчення водія, а тому вважає за доцільне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. (десять тисяч двісті) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн. на користь держави (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , Банк отримувач: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 обов'язково заповнити призначення платежу: судовий збір, пункт 5).

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя : Плотникова Н.Б.