Провадження № 33/4823/110/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі судді судової палати у кримінальних справах Баглая І.П.,

з участю адвоката Бредюк О.М.,

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника, в інтересах ОСОБА_3, на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 лютого 2019 року.

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючу по АДРЕСА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн.. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп..

Місцевим судом визнано винуватою ОСОБА_3 у порушенні п.п. 10.1, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху (далі Правила …) оскільки вона, 12 листопада 2018 року, в 03 год. 20 хв., рухаючись зі сторони м. Києва в напрямку м. Чернігова по автодорозі М.01, Київ - Чернігів - Н.Яриловичі, на 76 км + 480 м, керуючи автомашиною «CKC MOU-04 МП», д.н.з. НОМЕР_3, не вибрала в установлених межах безпечної швидкості руху, у разі виникнення небезпеки для руху не вжила всіх заходів для безпечного об'їзду перешкоди аж до повної зупинки транспортного засобу, змінила напрямок руху та скоїла наїзд на автомашину «Renault Magnum 480», д.н.з. НОМЕР_1, з напівпричепом «KRONE SDP 27», д.н.з. НОМЕР_2, яка стояла поза межами проїзної частини з правої сторони по ходу руху, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову районного суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення. Просить також призначити експертизу за експертною спеціальністю: 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» і викликати до суду в якості свідка для дачі пояснень ОСОБА_5. Вказує, що судом не призначена вказана експертиза для з'ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_3 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, в судове засідання не викликався для допиту свідок ОСОБА_5. Зазначає, що, відповідно до показів ОСОБА_3, вона на службовій автомашині рухалась в Козелецькому районі по автодорозі Київ - Чернігів - Нові Яриловичі. На дворі було темно. Їхала, приблизно, по середині правої смуги для руху свого напрямку зі швидкістю близько 50 км/год. Видимість елементів дороги, а саме дорожньої розмітки з правого краю правої смуги для руху, була, приблизно, 65-70 метрів. Під час руху бачила стоячий в правій смузі розгону, чи на правому асфальтованому узбіччі вантажний автопоїзд. Боковий інтервал між зовнішніми габаритними точками її автомашини та вказаного вантажного автопоїзда складав, приблизно, 0,7 метра. При приближенні до даного автопоїзда побачила як із-за його переднього лівого габаритного кута несподівано виїхав велосипедист і, повернувши ліворуч відносно свого напрямку руху, продовжив рух прямо назустріч їй. При цьому велосипедист рухався паралельно краям проїзної частини в габариті керованої нею автомашини, враховуючи її ширину і з деяким прискоренням від початкової швидкості, близько 15 км/год. В момент появи в полі зору велосипедиста керована нею автомашина перебувала на відстані близько 12 метрів від заднього габариту стоячого вантажного автопоїзду. Інстинктивно вона повернула руль праворуч від велосипедиста та натиснула на педаль гальм, при цьому автомашина змінила напрямок руху праворуч і відбулося зіткнення з задньою лівою частиною вантажного автопоїзду. Зіткнення відбулося на початку гальмування. На її думку навіть повна зупинка автомашини не запобігла б зустрічному зіткненню з велосипедистом, так як останній продовжував рух прямолінійно назустріч з прискоренням, вірогідно намагався встигнути об'їхати вантажний автопоїзд перед керованою нею автомашиною. Змістивши автомашину праворуч, вона попередила зіткнення з велосипедистом, який в даній ситуації утворив своїми діями їй аварійну ситуацію, а злякавшись наслідків, залишив місце події. Вказані покази підтверджує її напарник свідок ОСОБА_6. Зазначає, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 порушила п. 10.1 ПДР, в якому зазначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Проте, відповідно до матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_3 змінила свій напрямок руху для уникнення наїзду на велосипедиста, а як передбачено п. 2.14 е) ПДР водій транспортного засобу має право відступати від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян. Також в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про порушення п. 12.1 ПДР, а саме, що ОСОБА_3 не вибрала в установлених межах безпечної швидкості руху, проте це не відповідає дійсності, оскільки її швидкість була не більшою 50 км/год., яка являється допустимою в даному населеному пункті. Наступним пунктом, який порушила ОСОБА_3, в протоколі зазначено п. 12.3 ПДР, тобто у разі виникнення небезпеки для руху не вжила всіх заходів для безпечного об'їзду перешкоди аж до повної зупинки транспортного засобу, проте об'їзд застосовується якщо перешкода нерухома, а в даному випадку назустріч їй рухався велосипедист.

Із матеріалів справи, пояснень ОСОБА_3 та її захисника, доводів апеляційної скарги вбачається, що вона не обґрунтована.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на ПДР не коректне, бо такого нормативного акта не існує.

Разом з тим, у відповідності до п.п. 12.1., 12.2. Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Очевидно, що цих вимог ОСОБА_3 не дотрималася.

За словами ОСОБА_3 велосипедист рухався з деяким прискоренням від початкової швидкості близько 15 км/год і в момент його появи в полі зору керована нею автомашина перебувала на відстані близько 12 метрів від заднього габариту стоячого вантажного автопоїзду. Якщо до цих 12 метрів додати довжину вантажної автомашина ( за словами ОСОБА_3 це близько 25 м) то перешкода у вигляді велосипедиста виникла перед нею за 37 м і при цьому даних, що вона гальмувала матеріали справи не містять.

До викладених вище ОСОБА_3 обставин апеляційний суд ставиться критично, бо її голослівна заява про велосипедиста нічим не підтверджена, від дачі пояснень зразу після дорожньо-транспортної пригоди вона відмовилася і її напарник ОСОБА_6 також не був опитаний зразу після пригоди, а в місцевому суді про велосипедиста ніяких пояснень не надав, а голослівно (бо жодних доказів на підтвердження цього суду не надано) заявив, що після зіткнення автомашин відеореєстратор вийшов з ладу і відновити останній запис про дорожньо-транспортну пригоду не вдалося.

З врахуванням того, що ОСОБА_3 і ОСОБА_6, які є працівниками поліції і учасниками дорожньо-транспортної пригоди, зразу після неї опитані не були, відео реєстратор вилучений не був, а матеріали оформлював їхній колега ОСОБА_7, який проходить службу в одному з ними підрозділі поліції, дані обставини апеляційний суд сприймає як намагання ОСОБА_3 уникнути покарання за сприяння вказаних її колег.

До заяви ОСОБА_3 про поганий стан здоров'я, блокування дверей автомашини апеляційний суд також ставиться критично, бо жодних доказів на підтвердження цього не надано. Окрім того 12.11.2018 р. в 07 год. 40 хв. вона проходила освідування в Чернігівській обласні психоневрологічній лікарні на предмет виявлення ознак сп'яніння та підписувала висновок.

ОСОБА_3 сама визнала, що інстинктивно (а не усвідомлюючи в цьому необхідність) повернула руль праворуч від велосипедиста, що рухався на зустріч, та натиснула на педаль гальм, при цьому автомашина змінила напрямок руху праворуч і відбулось зіткнення з задньою лівою частиною вантажного автопоїзду. Тобто фактично визнала порушення нею Правил… .

Не витримує критики і заява ОСОБА_3, що велосипедист, з її слів, фактично на відстані в 25 м (довжина вантажної автомашини) розвинув швидкість у 15 км/год .

Отже порушень законодавства, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної постанови, у справі не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 лютого 2019 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяІ. П. Баглай