Справа № 603/152/19
Провадження № 3/603/66/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" квітня 2019 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Гудкова Ю. Г. , розглянувши матеріали, які надійшли з Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3), не працює,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 9.03.2019 року приблизно о 13 год. 00 хв., перебуваючи у житловому будинку за адресою: вул. Мазепи, 18 м. Монастириська Тернопільської області, вчинив психологічне насильство стосовно тещі ОСОБА_2, що виражалось в словесних образах, нецензурній лайці, приниженні, залякуванні, що викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість, чим порушив ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав та щиро розкаявся.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №054850 від 9.03.2019 року, згідно яких ОСОБА_1 9.03.2019 року приблизно о 13 год. 00 хв. за адресою: вул. Мазепи, 18 м. Монастириська Тернопільської області вчинив психологічне насильство стосовно тещі ОСОБА_2, що виражалось в словесних образах, нецензурній лайці, приниженні, залякуванні, що викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість, чим порушив ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»;

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 від 9.03.2019 року.

У силу ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи.

За даних обставин, суд вважає, що в діях правопорушника містяться ознаки адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру (погрози, образи чи переслідування), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоровю потерпілого, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

Згідно вимог ст. 33 КУпАП, яка регламентує загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, при накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

При обранні виду адміністративного стягнення судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, характеристику по місцю проживання, обставину, що помякшує відповідальність визнання вини та щире розкаяння у вчиненому, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за вчинене правопорушення, у звязку з цим суд вважає за доцільне обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Стягнути із правопорушника судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. в дохід держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 33, 40-1, 173-2, 283, 284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. в дохід держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя ОСОБА_4