ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 вересня 2018 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 23 серпня 2018 року о 23 годині 05 хвилин біля будинку № 66-А по пр. Дмитра Яворницького в м. Дніпрі, ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Renault Latitube", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, та в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду для визначення стану сп'яніння в медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в який просить поновити строк для її оскарження, а постанову скасувати як необґрунтовану, постановивши нову, якою його визнати не винуватим у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження по адміністративній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що розгляд справи і винесення постанови відбувалися без його участі, оскільки про розгляд справи він не знав, ним не було отримано жодних судових повісток, копія постанови йому вручена не була, а про її існування дізнався від знайомих, та 28 лютого 2019 року подав апеляційну скаргу, тому строк на апеляційне оскарження пропущено з поважної причини.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що судом грубо порушені його законні права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вказує на те, що він не керував транспортним засобом і не є його володільцем, у зв'язку з чим, він відмовився від проходження медичного огляду в установі на стан алкогольного сп'яніння, однак судом не було вжито належних заходів, спрямованих на встановлення всіх обставин справи.

Зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки поясненням свідків у справі, які не зазначили у своїх первинних показаннях про будь-які ознаки сп'яніння, а також інспектора патрульної поліції, який склав протокол.

Вважає, що суд не прийняв до уваги, що інспекторами поліції було порушено процедуру огляду водіїв на стан алкогольного сп'яніння, оскільки в матеріалах справи не міститься направлення водія на медичний огляд і акту медичного огляду на стан сп'яніння, також не відсторонили його від керування транспортним засобом, та після його відмови від проходження огляду на місці зупинки не доставили його для такого огляду до найближчого закладу охорони здоров'я.

Посилається на те, що в матеріалах справи не міститься доказів керування ним транспортним засобом.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, будучи увідомлений про дату та час судового розгляду, до суду апеляційної інстанції не з'явився, про причини неявки суд не увідомив, у зв'язку з чим апеляційний розгляд проведено у його відсутність.

За вказаною в апеляційній скарзі адресою проживання ОСОБА_1 судові повідомлення ним не отримує, засобів зв'язку в апеляційній скарзі не вказує, а тому інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному сайті Дніпровського апеляційного суду.

Відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ "Пономарьов проти України" сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також, відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ "Вайнен проти Бельгії" суд вважає цілком розумним покладання на апелянтів, які бажають отримати приватне повідомлення про дату розгляду їх справи апеляційним судом, обов'язки вживати додаткових заходів в цьому напрямку.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Вимоги апеляційної скарги щодо поновлення строку на апеляційне оскарження у зв'язку з поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягають задоволенню, оскільки рішення суду приймалось за відсутності ОСОБА_1, відомості про отримання ним копії постанови в матеріалах провадження відсутні.

Доводи ОСОБА_1 щодо неповідомлення його про явку в судове засідання 26 вересня 2018 року та порушення його прав судом, який розглянув справу у його відсутність, не заслуговують на увагу, оскільки відомості щодо дати розгляду і місця розгляду матеріалів зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, про що також вказано у постанові суду.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності спростовуються матеріалами провадження.

Так, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 182664 від 24 серпня 2018 року,в якому викладені обставини його вчинення; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які зазначили, що ОСОБА_1 відмовився в їх присутності від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, та іншими матеріалами справи, внаслідок чого суд дійшов вмотивованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Підстави ставити під сумнів зазначені докази відсутні, оскільки в апеляційній скарзі ОСОБА_1 відсутні доводи, які б спростовували докази на підтвердження його вини.

На думку суду підстави ставити під сумнів пояснення свідків також відсутні, оскільки вони є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, які слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, а тому доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки письмовим поясненням свідків є безпідставними.

Відмова водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров"я є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він відмовився пройти огляд на стан сп'яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення поліцейськими вимог чинного законодавства, які відмовили йому у проведенні огляду в медичному закладі та наполягали пройти огляд на місці, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються відеозаписом з нагрудних камер співробітників поліції, з якого встановлено, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан сп'яніння, однак останній відмовився у зв'язку з тим, що стверджував про те, що він не перебував за кермом (а. с. 2).

Твердження апеляційної скарги про те, що він не керував транспортним засобом спростовується вищезазначеним відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, а також відомостями щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за передачу керування автомобілем ОСОБА_1, який перебував у стані алкогольного сп'яніння (а. с. 5).

Доводи апеляційної скарги щодо допущених порушень під час складання протоколу не заслуговують на увагу, оскільки будь-яких зауважень не надходило, а лише міститься відмітка про те, що він відмовляється від надання пояснень, отримати копію постанови і поставити свій підпис.

Посилання апеляційної скарги на те, що працівниками поліції не складено направлення на проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння до закладу охорони здоров'я, не спростовує висновків суду про відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп'яніння як на місці, так і в закладі охорони здоров'я, що підтверджуються доказами.

Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження доказами, що також були дослідженими при апеляційному розгляді.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1, інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Враховуючи зазначене, в діях ОСОБА_1 у зв'язку із відмовою від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 для подання апеляційної скарги на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2018 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2018 року- залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко