ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду ОСОБА_1, за участю ОСОБА_2 та діючого в його інтересах адвоката ОСОБА_3, розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою останнього, на постанову Першотравневого районного суду м. Чернівців від 11 грудня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівців від 11 грудня 2018 року щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Згідно з постановою районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення, 18 листопада 2018 року о 02 годині 40 хвилин, у м. Чернівці, по вул. Гагаріна, 38, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки СITROEN C4 д.н.з. СЕ 5678ВА в стані алкогольного спяніння.

Огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою м. Чернівці, вул. Миколаївська, 32 Б.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

На вказану постанову суду адвокат ОСОБА_3, діючий в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Першотравневого районного суду м. Чернівців від 11 грудня 2018 року щодо останнього, притягнутого до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі, у звязку із відсутністю

Справа № 33/822/5/19 Головуючий в І інстанції:Федіна А.В.

Категорія: ст.130 ч. 1 КУпАП Суддя: Семенюк К.М

в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому апелянт посилався на те, що постанова суду є незаконною і необґрунтованою та винесена із порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, вказував на те, що судом першої інстанції було розглянуто вказану справу поверхнево та без виклику в судове засідання ОСОБА_2 для надання ним пояснень.

Зазначав, що працівниками поліції у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП ОСОБА_2 не було ознайомлено із його правами і обовязками, що останньому не оголошувались ознаки алкогольного спяніння і що на місці зупинки транспортного засобу йому не було запропоновано пройти огляд на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Крім цього, вказував і на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан алкогольного спяніння та акт медичного огляду, а також відсутні будь-які відомості про те, що лікар, який складав висновок щодо результатів медичного огляду на стан спяніння, пройшов спеціальну підготовку і має право складати відповідні висновки.

Розглянувши справу, заслухавши ОСОБА_2 та діючого в його інтересах адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Винуватість ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, за обставин викладених у постанові, повністю доведена наявними у справі доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 059972 від 18.11.2018 року (а.с. №1), що 18 листопада 2018 року о 02 годині 40 хвилин, у м. Чернівці, по вул. Гагаріна, 38, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки СITROEN C4 д.н.з. СЕ 5678ВА в стані алкогольного спяніння.

Огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою м. Чернівці, вул. Миколаївська, 32 Б.

Висновком КМУ «Чернівецького обласного наркологічного диспансеру» від 18 листопада 2018 року було підтверджено те, що 18.11.2018 року о 3 год. 35 хв. водій ОСОБА_2 знаходився в стані алкогольного спяніння.

Крім цього, із наявних у справі та переглянутих у судовому засіданні суду апеляційної інстанції відеозаписів з бодікамер поліцейських вбачається, що ОСОБА_2 особисто підтвердив лікарю вищезазначеного медичного закладу про вживання ним спиртного (а.п. 4 - диск).

Результатом тестування на алкоголь у ОСОБА_2 у КМУ «Чернівецького обласного наркологічного диспансеру» від 18 листопада 2018 року було підтверджено вміст алкоголю у крові останнього, який становив 2.50 % проміле.

Вказаний показник у проміле, особисто ОСОБА_2 було підтверджено при відеозаписі.

Разом з цим, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 заперечував факт вживання ним спиртних напоїв 18 листопада 2018 року.

Диспозицією ст. 130 ч.1 КУпАП передбачено відповідальність за керування особами транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного та іншого спяніння.

Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкісну реакцію, затвердженої наказом від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Отже, проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння в КМУ «Чернівецького обласного наркологічного диспансеру» не суперечить вказаній інструкції, тому доводи адвоката ОСОБА_3, діючого в інтересах останнього, про те, що працівники поліції повинні були провести огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу є необґрунтованими.

Що стосується посилань апелянта про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_2, як водія на медичний огляд, то вони є безпідставними, оскільки чинним законодавством України не передбачено приєднання вказаного документу до провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Крім цього, згідно Інструкції про про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.11.2015 року № 1413/27858, проведення огляду на стан спяніння лікарем (фельдшером) у закладах охорони здоровя, здійснюється лише на підставі направлення, виданого працівниками поліції на водія транспортного засобу.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутній акт медичного огляду є також такими, що не заслуговують уваги, оскільки згідно вимог вищевказаної інструкції, за результатами огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду.

Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоровя.

Крім цього, голослівними є посилання апелянта у апеляційній скарзі на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що лікар, який складав висновок щодо результатів медичного огляду на стан спяніння, пройшов спеціальну підготовку і має право складати відповідні висновки.

Так, відповідно до п.3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008р. №1103, а також відповідно до п.3 вищезгаданої Інструкції, затвердженої наказом МВС України і МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735 визначено, що лікар є достатньо підготовленим спеціалістом для проведення оглядів і тематичного удосконалення він не потребує. Дана вимога закону стосується фельдшера і медпрацівників, які не є фахівцями у проведенні медичних оглядів на стан спяніння.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що вказану справу в суді першої інстанції було розглянуто без виклику ОСОБА_2 в судове засідання є непереконливими, оскільки останній належним чином районним судом був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак про причини своєї неявки, він суд не повідомляв (а.п. 7 розписка, а.п. 8 - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення).

Крім цього, не можуть бути взяті до уваги і посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що при складанні працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП ОСОБА_2І не було ознайомлено із його правами і обовязками.

Так, як вбачається із наданих матеріалів провадження (а.п. 1 протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 059972 від 18.11.2018 року), що зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 був ознайомлений і отримав його копію, що підтверджується його особистим підписом у ньому, а саме, у графі «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності». Однак, будь-яких зауважень при його складанні від останнього не надходило, а заперечення апелянтом вказаного факту в поданій апеляційній скарзі є його позицією на обґрунтування, викладених в апеляційній скарзі вимог.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі апелянтом, не спростовують події правопорушення та не впливають на висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не дають підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин, вважаю, що районний суд прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Будь-яких порушень норм процесуального чи матеріального права судом не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 33, 245,251, 252, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3, діючого в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Першотравневого районного суду м. Чернівців від 11 грудня 2018 року щодо ОСОБА_2, за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду ______________________ ОСОБА_1

(підпис)

М. П.