Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/22/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Льон С.М.
Категорія - 483 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Гончар В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2019 року. Суддя Кропивницького апеляційного суду Гончар В.М., за участю представників Кіровоградської митниці Міндоходів ДФС Сікори С.В., Дубчака С.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кіровоградської митниці Міндоходів ДФС на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2018 року якою щодо

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого муляром в ТОВ «Алекса Груп»,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 РНОКППФО НОМЕР_1,

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 Митного Кодексу України закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2018 року провадження в справі про притягнення ОСОБА_5 до відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України закрито за відсутністю у його діях складу даного правопорушення.

Своє рішення суддя, з посиланням на правові позиції Верховного Суду України, мотивував тим, що в діях ОСОБА_5 відсутні будь-які ознаки вчинення умисного переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, а тому відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України.

В апеляційній скарзі начальник Кіровоградської митниці ДФС Єрофєєва В.Є. просить скасувати вказану постанову районного суду як незаконну та необґрунтовану, постановити нову, згідно якій просить ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України та накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією цієї статті.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що постанова не відповідає чинному законодавству в галузі адміністративного та митного права, що призводить до нанесення збитків Державному бюджету. Оскільки ОСОБА_5 10 квітня 2017 року в митному режимі «транзит», через зону митного контролю «червоний коридор» пункт пропуску «Виступовичі - Нова Рудня» - в зоні діяльності Житомирської митниці ДФС, ввіз на митну територію України, автомобіль марки «PEUGEOT 407», кузов № НОМЕР_2, литовський реєстраційний номер НОМЕР_3 при цьому заявив співробітникам митних органівУкраїни реєстраційне свідоцтво транспортного засобу № НОМЕР_4 та довіреність № 97/17 на право користування ОСОБА_5 вказаним автомобілем, яка видана 06.04.2017 ЗАО «Eneris», код підприємства 304084155, місце знаходження: Литва, м. Вільнюс, пр. Добровольцев, 11, в особі директора ОСОБА_8

Крім того в апеляційній скарзі зазначається, що за результатами повної перевірки Кіровоградською митницею ДФС, після отримання офіційної інформації від Миколаївської митниці ДФС листом від 24.05.2018 № 2483/7/14- 70-20-26 встановлено, що ОСОБА_8, не являється директором литовського ЗАО «Eneris» та довіреність № 97/17 від 06.04.2017 ОСОБА_5 на право користування автомобілем «PEUGEOT 407», кузов № НОМЕР_2, литовський реєстраційний номер НОМЕР_3 не видавала. В зв'язку з чим, був складений протокол від 29 травня 2017 року. А тому твердження суду, що Кіровоградська митниця ДФС не мала повноважень на складання протоколу про порушення митних правил не відповідають дійсності та нормам Митного кодексу України.

При таких обставинах, представник митниці стверджує про те, що у діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачена ч.1 ст. 483 Митного кодексу України.

Наведені обставини, на думку апелянта не знайшли своєї об'єктивної оцінки під час розгляду справи суддею районного суду, що вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваного ним рішення.

В судовому засіданні головні державні інспектори Сікора С.В. та Дубчак С.Б. апеляційну скаргу начальника Кіровоградської митниці ДФС підтримала повністю та просили суд її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, однак до суду повернулись конверти із зворотніми повідомленнями, в яких зазначено причини не вручення повідомлення, що свідчить про навмисне ухилення ОСОБА_5 від отримання судових повісток в апеляційній інстанції.

Заслухавши пояснення представників Кіровоградської митниці, які просили суд задовольнити апеляційну скаргу, зваживши доводи апеляційної скарги, а також дослідивши представлені матеріали адміністративної справи, апеляційний суд дійшов висновку, про те, що апеляційна скарга заступника начальника Кіровоградської митниці ДФС підлягає задоволенню, за таких підстав.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати поряд із іншими обставинами, що мають значення для правильного вирішення справи також чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення. Отже, дослідженню та оцінці підлягають усі докази, які є у справі та містять дані про причетність конкретної особи до вчиненого правопорушення та наявність вини у її діяннях.

Згідно ст. 486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

При розгляді справи про порушення митних правил суд, відповідно до вимог ст.489 МК України, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак вказаних вимог судом першої інстанції не було повністю дотримано.

Суд першої інстанції посилаючись на правову позицію Верховного Суду України зазначив, що для притягнення до відповідальності за ст. 352 МК України ( ст. 483 МК України 2012 року ) необхідна наявність умислу в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України (п.6 Постанови Пленуму Верховного суду від 03.06. 2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» (із змінами, внесеними згідно із Постановою ПВСУ №8 від 30.05.2008р.).

При цьому, суд зазначає, що на обґрунтування підробки документів (довіреності), яка була підставою для ввезення ОСОБА_5 на територію України транспортного засобу марки «Peugeot 407» кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3 надано відповідь Миколаївської митниці ДФС з письмовими поясненнями ОСОБА_8 Ріти, відповідно до яких остання ніколи не була в Литовській республіці, не перебувала на посаді директора ЗАО «Eneris» та не видавала ніяких довіреностей.

На думку суду відповідь Миколаївської митниці ДФС безумовно не свідчать, що ОСОБА_5 у розумінні ст. 10 КУпАП умисно надав до прикордонної служб підроблений документ або недостовірні відомості.

З наведеного випливає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що документи, подані Строженко М.О. до митного оформлення містять неправдиві дані, тобто відомості зазначені у них належним чином не перевірені та не спростовані, а тому в його діях відсутні будь-які ознаки вчинення умисного переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів.

Однак з таким висновком не можливо погодиться, оскільки суд не опитавши ОСОБА_5 дійшов передчасного висновку про відсутність в нього умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

На переконання апеляційного суду вина ОСОБА_5 у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України підтверджується дослідженими під час апеляційного перегляду наступними матеріалами справи.

Протоколом про порушення митних правил № 123/90100/18 від 29.05.2018, відповідно якого ОСОБА_5 під час ввезення на митну територію України автомобіля на пункті пропуску Житомирської митниці ДФС надав митному органу як підставу для переміщення автомобіля, підроблений документ - довіреність на право користування автомобілем видану від імені ОСОБА_8 директора ЗАО «Eneris». Запитом Кіровоградської митниці ДФС та відповіддю Миколаївської митниці ДФС щодо ОСОБА_8 Ріти. Письмовим поясненням від 23.05.2018 ОСОБА_8 мешканки Миколаївської області про те, що вона директором ЗАО «Eneris» в Литві м. Вільнюс ніколи не була, за межами України не реєструвала будь-які фірми та на ім'я ОСОБА_5 ніяких довіреностей не видавала. Копією довіреності виданої ОСОБА_5 від імені ОСОБА_8. Звітом № 18-117 про експертну оцінку, відповідно якого станом на травень 2018 року ринкова вартість колісного транспортного засобу «PEUGEOT 407» ідентифікаційний номер кузову № НОМЕР_2 склодає - 156504,69 грн.Доданими до протоколу матеріалами перевірки проведеної Кіровоградською митницею ДФС. ( а.с.1-42).

В свою чергу зазначені вище обставини ОСОБА_5 не спростовані, оскільки він на виклики як Кіровоградської митниці ДФС так і суду першої та апеляційної інстанції не з'являвся, причини неявки не повідомив.

Разом з тим вважаю, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у Кіровоградській митниці ДФС повноважень на складання відносно ОСОБА_5 протоколу про порушення митних правил за ч.1 ст. 483 МК України.

Оскільки, хоча ОСОБА_5 і ввозив зазначений транспортний засіб через Житомирську митницю ДФС, однак за фактом подання до митних органів підроблених документів проводилась перевірка Кіровоградською митницею ДФС та якою був встановлений факт вчинення ОСОБА_5 порушення митних правил про що складено відповідний протокол від 29.05.2018. За вказаних обставин дії Кіровоградської митниці ДФС не суперечать положенням ч.1 ст.493 МК України, відповідно яких провадження у справі про порушення митних правил здійснюють, посадові особи митниці, в зоні діяльності якої було виявлено таке порушення.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов переконливого висновку про те, що судом першої інстанції помилково встановлено фактичні обставини справи про відсутність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 КУпАП.

Враховуючи зазначене, вимоги ст. 33 КУпАП апеляційний суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_5 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.483 МК України, яке, за своїм видом і мірою буде справедливим, необхідним і достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу начальника Кіровоградської митниці ДФС задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2018 року щодо ОСОБА_5 скасувати.

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару - транспортного засобу марки «PEUGEOT 407», кузов № НОМЕР_2, що становить 156504,69 грн., з конфіскацією транспортного засобу «PEUGEOT 407» ідентифікаційний номер кузову № НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн. (отримувач коштів ГУК у м. Києві м. Київ/22030106, код ЄРДПОУ 37993783, код банку отримувача МФО 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030200, банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

Згідно оригіналу

Суддя Кропивницького

апеляційного суду В.М. Гончар