Справа № 304/412/19
Провадження № 3/304/155/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Чепурнов В.О., при секретарі судового засіданні ОСОБА_1, з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, головного державного виконавця Великоберезнянського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_3, розглянувши матеріали, які надійшли з Великоберезнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 (50-років Жовтня), №4/32 Закарпатської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, -

за ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу №1 про адміністративне правопорушення від 10 січня 2019 року, ОСОБА_2 ставиться за вину те, що за рішенням суду про стягнення аліментів за наявності заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, тобто заборгованість божника ОСОБА_2 за виконавчим листом №304/1077/13-ц, виданим 09 січня 2014 року Перечинським районним судом станом на 01 січня 2019 року становить 20 881 гривню, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам №41729183 від 08 січня 2019 року.

Зазначені дії ОСОБА_2 головним державним виконавцем Великоберезнянського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст.183-1 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_2 надані: протокол №1 про адміністративне правопорушення від 10 січня 2019 року, копію виконавчого листа №304/1077/13-ц, виданого Перечинським районним судом Закарпатської області 09 січня 2014 року, копію постанови державного виконавця відділу ДВС Перечинського РУЮ про відкриття виконавчого провадження від 27 січня 2014 року, копію постанови державного виконавця відділу ДВС Перечинського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21 лютого 2014 року, копію постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 23 квітня 2018 року про передачу виконавчого провадження, копію постанови головного державного виконавця Великоберезнянського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 05 червня 2018 року про прийняття виконавчого провадження та розрахунок заборгованості по аліментах станом на 01 січня 2019 року.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину не визнав та пояснив, що державним виконавцем невірно нараховувався розмір аліментів, які підлягали сплаті, тобто у більшому розмірі, а відтак загальна сума заборгованості по аліментах є значно меншою. Відтак вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Головний державний виконавець Великоберезнянського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_3, який викликався для дачі пояснень з приводу складання протоколу, у судовому засіданні пояснив, що розрахунок заборгованості по аліментах складений правильно, оскільки розмір аліментів, які підлягають щомісячному стягненню з ОСОБА_2, розраховується на основі середньомісячної заробітної плати штатного працівника, зайнятого на підприємствах, в установах та організаціях щомісячного обліку Перечинського району. Після того, як ним встановлено наявність у ОСОБА_2 заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання, було складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положення ст. 7 цього Кодексу передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Тобто приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, надає кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17 жовтня 2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» строки, встановлені Кодексом України про адміністративні правопорушення, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію.

Також під час розгляду даної справи суддя враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «ОСОБА_4 проти України» (Oleksandr Fedorovych VOLKOV v. Ukraine, заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV).

Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованість зі сплати аліментів» № 2234-VII від 07 грудня 2017 року, який набрав чинності 06 лютого 2018 року, КУпАП було доповнено статтею 183-1, яка передбачає адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сімї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового стягнення.

У подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» № 2475-VIII від 03 липня 2018 року, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, статтю 183-1 КУпАП викладено в новій редакції.

Із системного аналізу ст. 183-1 КУпАП випливає, що вказане адміністративне правопорушення є триваючим.

Відповідно до змісту ч. 12 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у разі наявності в діях боржника ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, державний виконавець складає протокол про адміністративне правопорушення та надсилає його для розгляду до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.

З постанови головного державного виконавця Великоберезнянського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_3 від 05 червня 2018 року про прийняття виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець прийняв виконавче провадження №41729183 з примусового виконання виконавчого листа №304/1077/13-ц, виданого Перечинським районним судом Закарпатської області 09 січня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів та зобовязав боржника зявитися до головного державного виконавця в строк до 13 червня 2018 року та подати декларацію про доходи та майно.

З розрахунку заборгованості по аліментам вбачається, що станом на момент прийняття головним державним виконавцем Великоберезнянського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_3 вищевказаного виконавчого провадження до виконання у боржника ОСОБА_2 вже була наявна заборгованість, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового стягнення, а відтак саме з цієї дати державному виконавцю стало відомо про наявність у діях ОСОБА_2

Таким чином, з огляду на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.183-1 КУпАП є триваючим, а тому, на думку судді, саме з моменту прийняття головним державним виконавцем Пекар І.І. виконавчого провадження слід рахувати дату і час його виявлення.

Оскільки, з моменту виявлення правопорушення (05 червня 2018 року) пройшло більше ніж 3 (три) місяці, при цьому матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли до суду від відділу державної виконавчої служби лише 14 березня 2019 року (вх. №1145/19 від 14 березня 2019 року), тобто вже з пропуском передбаченого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення, у звязку з чим суддя не має правових підстав встановлювати винність або невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного у протоколі правопорушення та змушений провадження у справі закрити.

Тому, керуючись статтями 7, 38, 247 ч. 1 п. 7, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, с у д д я, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП на підставі ч. 1 п. 7 ст. 247 КУпАП закрити.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:ОСОБА_5