П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2019 Справа №607/25373/18

16 січня 2019 року м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого директором ТОВ «Домобудівник», проживаючого у АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Громадянин ОСОБА_1, перебуваючи на посаді директора ТОВ «Домобудівник», допустив ряд порушень трудового законодавства. Зокрема, 16 жовтня 2018 року уклав цивільно-правові договори із громадянами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Термін дії договорів не вказано. Одночасно, видав наказ від 16.10.2018 року № 16/10/18-1 «Про прийом на роботу», згідно якого вищевказані громадяни прийняті на роботу з 16 жовтня 2018 року на посаду оператора паливних по цивільно-правовому договору із заробітною платою згідно відпрацьованого часу. У вказаних цивільно-правових договорах наявні ознаки трудових відносин, оскільки їх предметом є трудова функція, що передбачає виконання робіт за професією «оператор котельні». Дана професія передбачена Класифікатором професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживсгандарту України від 28.07.2010 № 327 (зі змінами). Крім того, фактично виконувані роботи за згаданою професією визначені Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників (випуск 1, розділ 2 «Професії робітників, які є загальними для всіх видів економічної діяльності»).

Договорами не передбачена відповідальність виконавця послуг, не зазначено кількісні і якісні показники (об'єм роботи, строки виконання і т.п.) після досягнення (виконання) яких договір вважається виконаним і його дія припиняється; відсутній показник кінцевого результату виконаної роботи (наданої послуги), що нівелює вимоги глави 61 Цивільного кодексу України щодо укладення договору підряду.

З огляду на вищевказане, дані цивільно-правові договори фактично є безстроковими трудовими договорами (пункт 1 частини 1 статті 23 Кодексу законів про працю України), оскільки укладені без визначення терміну дії. За інформацією Тернопільської ОДПІ повідомлення про прийом на роботу ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у органи ДФС не подавалось.

Також встановлено, що заробітна плата у Товаристві виплачується не регулярно, без виплати авансу та пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Зокрема, 09, 13 і 21 листопада 2018 року проведено виплату заробітної плати за вересень 2018 року, 23 листопада - за жовтень 2018 року. Заробітна плата за першу половину листопада 2018 року (аванс) не виплачено.

Крім того, наказом від 09.10.2018 року № 09/10/18-3 ОСОБА_5 була звільнена з роботи з 10 жовтня 2018 року за згодою сторін (пункт 1 статті 36 КЗпП України). Згідно розрахунково-платіжної відомості за жовтень 2018 року, ОСОБА_5 належалось до виплати 948 грн. 96 коп., а згідно видаткового касового ордера від 10.10.2018 року їй було виплачено 812,75 грн. компенсації за невикористану відпустку.

Інспектор Управління Держпраці у Тернопільській області Шевчук Ю.Н. виявивши дані правопорушення, 29 листопада 2018 року склав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП, який направив до суду для прийняття рішення.

Згідно з вимогою ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП, суд здійснює розгляд справи лише в межах протоколу та на підставі долучених до матеріалів справи.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, хоча про час та місце був неодноразово повідомлений судом за адресою зазначеною у протоколі, про причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, вважаю, що розгляд справи можна провести у відсутності ОСОБА_1

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об'єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 41 КЗпП України доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ТР1648/331/АВ/П/ПТ від 29 листопада 2018 року; актом інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю серії ТР1648/331/АВ від 29 листопада 2018 року; цивільно-правовими договорами за №16-10/1, №16-10/2, №16-10/3 від 16 жовтня 2018 року; наказом за №16/10-18-1 від 16 жовтня 2018 року; інформацією про прийняття на роботу у 2018 році у ТОВ «Домобудівник»; довідкою за №23/11/18-4 від 23 листопада 2018 року; відомостями на виплату готівки за №62 від 09 листопада 2018 року, за №63 віл 13 листопада 2018 року, за №664 від 21 листопада 2018 року, за №65 від 23 листопада 2018 року, за №66 від 23 листопада 2018 року; наказом за №09/10/18-3 від 09 жовтня 2018 року.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме - порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Таким чином, ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення.

При обранні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, у зв'язку з цим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в межах санкції статті.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, 41, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 (п'ятсот десять) гривень у дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяІ. М. Черніцька