КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі:

секретаря судового засідання - Бендюжик Ю.А.

особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_2

захисника - Педика І.В.

потерпілого - ОСОБА_4

представників потерпілих - ОСОБА_5., ОСОБА_6.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника - адвоката Педика І.В. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Згурівського районного суду Київської області від 29.11.2018, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 340 (триста сорок) грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, захисником ? адвокатом ПедикомІ.В. в інтересах особи, яка притягується до відповідальності ? ОСОБА_2, подано апеляційну скаргу. В поданій апеляційній скарзі захисник просить апеляційний суд постанову Згурівського районного суду Київської області від 29.11.2018 скасувати, а провадження відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, адже ОСОБА_2 керував своїм автомобілем в умовах легкого туману, по смузі, якій він рухався, стоячий автомобіль не включив світлової сигналізації, знак аварійної зупинки виставлений не був, а тому з метою уникнення зіткнення він здійснив екстренне гальмування та різко змінив напрямок руху в ліву сторону на зустрічну смугу, так як праворуч була глибока канава. Однак, незважаючи на вчинені екстренні дії уникнути зіткнення йому не вдалось і він правою частиною кабіни зіткнувся зі стоячим попереду автомобілем, в результаті чого він такого зіткнення його автомобіль відкинуло в бік зустрічної смуги, де ОСОБА_2 зіткнувся ще з одним автомобілем. Вважає, що водії ОСОБА_7 та ОСОБА_4 порушили вимоги правил дорожнього руху, так як не залишити свої транспортні засоби на місці пригоди, не встановили знаків аварійної зупинки, вчинили протиправні дії щодо знищення слідів ДТП, не огородили місце пригоди та не забезпечили об?їзд місця ДТП. Переконаний, що ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути ДТП. Також Педик І.В. зазначає, що суд викривив пояснення ОСОБА_2 і ОСОБА_7, необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про призначення експертизи, на відеозаписі відсутні сліди осипу, в той час як на схемі вони наявні, схему складено з порушеннями, не зазначено свідків ДТП. Судом не було встановлено коли і з яких відеокамер було скопійовано наявний у справі відеозапис.

Як встановлено судом першої інстанції, 19.09.2018 о 05 годині 30 хвилин на 65 км + 80.2 м автодороги Київ-Суми-Юнаківка ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, під час руху в умовах недостатньої видимості не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 та автомобілем НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_7, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, та завдана матеріальна шкода, чим порушив п.п. 12.1, 12.2, 12.3, 2.3 (б) ПДР України.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_2 та його захисника Педика І.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, думки потерпілого ОСОБА_4 та представників ОСОБА_5. і ОСОБА_6., які заперечили проти поданої Педиком І.В. апеляційної скарги, їх пояснення та відповіді на питання суду, дослідивши за участі апелянтів письмові матеріали справи та наявний у справі відеозапис, з'ясувавши питання, які виникли під час дослідження, вирішивши заявлені учасниками клопотання, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає, що подана захисником апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційних скарг встановлено, що цих вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Як слідує з матеріалів справи, в результаті ДТП, що відбулась 19.09.2018на автодорозі Київ-Суми-Юнаківка за участю автомобілів НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_7, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №001500 від 19.09.2018 на ОСОБА_2 за порушення ним п.12.1., 12.2., 12.3., 2.3. б) ПДР України.

За результатами розгляду зібраних по справі матеріалів, суд першої інстанції визнав ОСОБА_2 винним у порушенні правил дорожнього руху, які йому ставляться в вину і які спричини ДТП. Зокрема суд виходив з того, що ОСОБА_2 в умовах недостатньої видимості не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості та здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ-DAEWOO» та «Opel Vivaro», що підтверджує зображений на схемі гальмівний шлях, осип скла, письмовими та усними поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_7, які підтвердили, що ОСОБА_2 не вибрав безпечної швидкості.

З таким висновком місцевого суду щодо доведення вини ОСОБА_2 у порушенні ним вимог п.12.1., 12.2., 12.3., 2.3. б) ПДР України, що призвело до ДТП, погоджується і апеляційний суд, зважаючи на слідуюче.

Згідно приписів п.12.1. ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозяться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У відповідності до п.12.2. ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

За правилами п.12.3. ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди.

Натомість, матеріалами справи підтверджується, що вказаних вимог закону водієм ОСОБА_2 дотримано не було, на що вказують:

- дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №001500 від 19.09.2018, яким зафіксовано відомості про водія, на якого цей протокол складено, встановлені працівниками поліції обставини ДТП, суть правопорушення із посиланням на відповідні положення ПДР України, попередня кваліфікація правопорушення, тощо (а.с. 2),

- відомості схеми ДТП, на якій зафіксовано місцерозташування автомобілів з прив?язками до сталих об?єктів та елементів дороги, зафіксовано дорожню розмітку, місце зіткнення зі слів водіїв, слідову інформацію (гальмівний шлях) та отримані автомобілями учасниками механічні пошкодження (а.с. 3),

- письмові пояснення водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_7 щодо обставин ДТП (а.с. 4-5);

- частково письмові пояснення ОСОБА_2 щодо механізму зіткнення (а.с. 6);

- флешносій, наданий суду першої інстанції потерпілим ОСОБА_4, на якому зафіксовано місцезнаходження автомобілів учасників ДТП після зіткнення, дорожню обстановку та слідову інформацію (а.с. 68).

Зазначені докази досліджені на оцінені безпосередньо апеляційним судом на відповідність критеріям належності та допустимості, а в своєму взаємозв?язку ? достатності для доведення того факту, що ОСОБА_2 під час руху в умовах недостатньої видимості не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки та здійснив наїзд на стоячий попереду автомобіль НОМЕР_2, в результаті чого від первинного зіткнення автомобіль НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 відкинуло в бік зустрічної смуги, де він також зіткнувся зі стоячим автомобілем НОМЕР_3.

При цьому, визначальним суд вважає те, що обидва епізоди зіткнення відбулись з автомобілями, які в цей момент знаходились в нерухомому стані, що доводить неврахування ОСОБА_2 в умовах недостатньої видимості дорожньої обстановки і спростовує доводи апеляційної скарги Педика І.В. щодо відсутності у ОСОБА_2 технічної можливості уникнути ДТП. При цьому, зафіксований на схемі ДТП гальмівний шлях автомобіля «ГАЗ 2705» свідчить, що швидкість його руху була такою, що ОСОБА_2 виявивши небезпеку для свого руху не був спроможний зменшити швидкість аж до зупинки свого транспортного засобу.

Наведене, на переконання суду, свідчить, що саме дії водія ОСОБА_2 перебувають у причинно-наслідковому зв?язку з виникненням зіткнення і отриманням автомобілями-учасниками ДТП механічними пошкодженнями, а відтак доводить вину останнього у поза розумний сумнів.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про порушення водіями ОСОБА_7 та ОСОБА_4 вимог правил дорожнього руху, що стало причиною виникнення ДТП, то суд їх відкидає, оскільки матеріали даного провадження не містять відомостей щодо складання на ОСОБА_7 та ОСОБА_4 протоколів про адміністративне правопорушення, а отже суд з?ясовує лише відповідність дій ОСОБА_2 вимогам п.12.1., 12.2., 12.3., 2.3. б) ПДР України, які протоколом серії БД №001500 від 19.09.2018 ставляться йому в вину.

Стосовно посилань захисника про допущені в схемі та протоколі порушення, то апеляційний суд погоджується з оцінкою, наданою цим доказам судом першої інстанції, та вважає їх несуттєвими і такими, які не спростовують обставини та механізм виникнення ДТП.

Також суд знаходить необґрунтованим заявлене захисником Педиком І.В. клопотання про призначення по справі експертизи, оскільки ті питання, які адвокат виносить на розгляд експерту стосуються оцінки зібраних по справі доказів, що є виключною компетенцією суду.

Не знаходять свого підтвердження також і твердження захисника, викладені в його апеляційній скарзі, про невстановлення походження наявного у справі відеозапису, оскільки як пояснив в судовому засіданні від 05.04.2019 потерпілий ОСОБА_4, це відео було здійснене ним через півтори години після аварії та фіксує отримані всіма учасниками ушкодження.

Доводи апеляційної скарги стосовно викривлення судом першої інстанції в постанові пояснень ОСОБА_2 і ОСОБА_7 перевірці не підлягають, так як по-перше, пояснення ОСОБА_2 апеляційний суд сприймав безпосередньо в ході розгляду існуючої апеляційної скарги, а стосовно пояснень потерпілого ОСОБА_7 ? то в матеріалах справи наявні письмові пояснення останнього від 19.09.2018, які він надавав одразу після ДТП і саме ці пояснення приймаються судом при прийнятті рішення.

За таких обставин, оскільки висновок суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП знайшов своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи і такий висновок підтверджується зібраними по справі доказами, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим підстав для її скасування та закриття провадження по справі, як того просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Педика І.В. в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Згурівського районного суду Київської області від 29.11.2018, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення, ? залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/1016/579/2019

Категорія: ст.124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - ДенисенкоН.О.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.