Номер провадження 3/754/804/19
Справа №754/1810/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

зареєстрованого у АДРЕСА_1,

ІПН НОМЕР_1,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення від 24.01.2019 року вказано про те, що ОСОБА_1 24.01.2019 року о 16 годині 00 хвилини керував автомобілем НОМЕР_2 по вул. Драйзера, 8 у м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, бліде обличчя, підвищена рухливість). Огляд на стан сп'яніння проводився в установленому законом порядку. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України.

В суді ОСОБА_1 вину свою у скоєному правопорушенні не визнав. Пояснив, що 24.01.2019 року приблизно о 15 годині 15 хвилин на вул. Драйзера у м. Києві сталася ДТП, у тому числі за участю його автомобіля. Оскільки водій другого автомобіля був у стані сп'яніння та намагався втекти, він вирвав у нього ключі від автомобіля та викликав працівників патрульної поліції. Після того, як приїхали працівники поліції, вони почали оформляти ДТП, але оформлення тривало до 21 години. Приблизно о 21 годині 30 хвилин до нього підійшли працівники поліції і повідомили, що водія іншого вони відпускають, а йому сказали здати аналізи на стан сп'яніння. Він погодився, разом з поліцейськими вони поїхали до лікарні. У кабінеті лікар запропонував йому здати аналізи, але при цьому для аналізів йому надали використану баночку. Він вимагав надати йому одноразову баночку, але йому було відмовлено. Після виходу з лікарні між ним та поліцейськими виник конфлікт, його вдарили по ногах, він впав, а поліцейські поїхали у невідомому напрямку. Після цього лікар викликав патрульну поліцію, по приїзду він пояснив поліцейським ситуацію, яка виникла. Вони запропонували пройти огляд, він погодився. Після того, як дані поліцейські провели тестування, сказали, що ніяких ознак наркотичного сп'яніння у нього немає, порадивши йому особисто звернутися до іншої лікарні та здати аналізи, що і було ним зроблено. Після здачі аналізів він отримав висновок, в якому було зазначено, що вмісту наркотичних речовин немає. Після цієї ситуації він звернувся із скаргами на дії поліцейських, на телебачення, проводилася перевірка дій поліцейських, але до цього часу про результати перевірки йому не повідомили. Вважає, що протокол складений безпідставно, а тому просить провадження у справі закрити.

Поліцейський ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що наряд, в якому він проходив службу у цей день, отримав виклик на ДТП на вул. Драйзера. Приїхавши на виклик, вони побачили 2 автомобілі, одним з яких керував ОСОБА_1 Водій іншого автомобіля був у стані алкогольного сп'яніння. Вони оформили всі матеріали щодо ДТП, склали протокол на іншого водія за ст. 124 та ст. 130 КпАП України. Після цього у них виникла підозра, що водій ОСОБА_1 також перебуває у стані сп'яніння, запропонували пройти медичний огляд. Вони поїхали до лікаря, який перевірив тиск ОСОБА_1, але останній відмовився здавати аналізи. Деякий час вони чекали, поки ОСОБА_1 погодиться здати аналізи, але через відмову останнього вони склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КпАП України та поїхали. Протокол був складений після того, як лікар видав їм висновок про те, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп'яніння. Даний висновок був долучений до протоколу.

Пояснення ОСОБА_1 у суді знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а також були підтверджені належними письмовими доказами у справі.

Також судом було оглянуто у судовому засіданні відеозапис, долучений до протоколу, на якому зображено події, що викладені у протоколі відносно ОСОБА_1

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, допитавши свідка, вивчивши письмові матеріали справи, оглянувши відеозапис, долучений до протоколу, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з?ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року № 14 судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.. 130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп"яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Так, диспозицією ст. 130 КпАП України передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп"яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння.

При цьому поліцейським у протоколі зазначається про те, що огляд на стан сп'яніння ОСОБА_1 проводився в установленому законом порядку, що підтверджується медичним висновком.

Таким чином, з викладеного у протоколі неможливо встановити, чи керував ОСОБА_1 автомобілем з ознаками сп'яніння чи у стані сп'яніння, оскільки є відповідний медичний висновок.

Крім того, як було встановлено при розгляді справи, підтверджено зібраними та дослідженими доказами, а також не заперечувалося поліцейським у суді, у той час, коли поліцейські прибули на виклик на місце ДТП ОСОБА_1 автомобілем не керував, а знаходився в очікуванні поліцейських для оформлення дорожньо-транспортної пригоди, до якої він потрапив. З наведеного можна зробити переконливий висновок про те, що поліцейські не переконалися під час складання протоколу та не підтвердили належними доказами той факт, що ОСОБА_1 керував автомобілем 24.01.2019 року о 16 годині по вул. Драйзера у м. Києві.

Також слід зазначити, що медичний висновок, долучений до протоколу відносно ОСОБА_1, містить певні розбіжності. Так, у висновку зазначено, що висновок складений на підставі даних, що містяться в Акті медичного огляду особи, складеному 24.01.2019 року о 18 годині 40 хвилин. При цьому даний Акт до висновку та до протоколу про адміністративне правопорушення не долучений. Крім того, у медичному висновку зазначено, що ОСОБА_1 був направлений на огляд 21.01.2019 року о 16 годині 00 хвилин, що ставить під сумнів дані, викладені у протоколі за ч. 1 ст. 130 КпАП України, в якому зазначено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення 24.01.2019 року о 16 годині. При цьому дата та час огляду ОСОБА_1 у висновку вказаний - 24.01.2019 року 18 годин 40 хвилин.

ОСОБА_1 після огляду у лікаря звернувся до Київської міської наркологічної клінічної лікарні "Соціотерапія", здав аналізи і отримав результат лабораторного дослідження № 326 про те, що етанолу у крові не виявлено. Дата видачі довідки 25.01.2019 року.

Відповідно до вимог ч. 5, 6 ст. 266 КпАП України огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Враховуючи викладене вище, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього письмові докази, пояснення особи у суді, інші докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 24.01.2019 року, не підтверджені у судовому засіданні, а також спростовуються дослідженими судом належними та допустимими доказами.

Згідно із п.1 ст. 247 КпАП України розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, суддя приходить до висновку, що факт порушення п. 2.9 (а) Правил Дорожнього руху водієм ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 247, 283, 284, 290, 291 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КпАП України закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з моменту винесення.

Суддя О.В.Лісовська