Провадження № 33/4820/158/19
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 лютого 2019 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 лютого 2019 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 3 грудня 2018 року о 22 год. 30 хв. в порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху керував автомобілем «ВАЗ 210990-20», реєстраційний номер НОМЕР_1, в м.Хмельницькому по вул. Свободи, 2/1, в стані алкогольного сп'яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п.3 ст. 284 КУпАП. Вважає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням та з неправильним застосуванням норм процесуального і матеріального права, суд неповно, необ'єктивно з'ясував обставини, що мають значення для вирішення адміністративної справи. Вказує, що суд не повідомив його належним чином про час та місце першого розгляду справи, про розгляд справи він дізнався з копії протоколу, який надав йому працівник поліції, що не може слугувати належним оповіщенням, оскільки інспектор патрульної поліції не є суддею чи особою, яка виконує делеговані функції суду. Судове засідання не фіксувалось звукозаписом, в матеріалах справи відсутній протокол судового засідання. Суд порушив його право на захист, не надав можливості для ознайомлення з матеріалами справи, залучення захисника, хоча апелянт заявляв клопотання, яке суд не взяв до уваги. Свідки в судове засідання не викликались і не допитувались, не витребовувались сертифікати відповідності технічного приладу «Драгер 6820» та суд не надав змоги цього зробити апелянту, оскільки даного технічного приладу немає в переліку відповідно до п.3 Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, що може стверджувати про несправність вищевказаного приладу. Працівники поліції не дали змоги апелянту скористатись його правом на правову допомогу, не пояснили, що той підписує та спонукали давати пояснення.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явився, подав на адресу апеляційного суду заяву, в якій зазначає, що подану апеляційну скаргу підтримує та просить про слухання справи у його відсутність, оскільки знаходиться за межами міста. Відтак апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність апелянта на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 4 грудня 2018 року був складений поліцейським роти №3 БУПП у м.Хмельницькому сержантом поліції Кутяєм А.О., 3 березня 2018 року о 22 год. 30 хв. в м.Хмельницькому по вул. Свободи, 2/1, ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1, протокол без зауважень підписаний апелянтом (а.с.1). Вина ОСОБА_2 підтверджується також даними висновку лікаря № 142 від 3 грудня 2018 року (а.с. 6), акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2) та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.4,5), даними долученого до справи відеозапису фіксування правопорушення, дослідженого апеляційним судом (а.с.7).

Твердження апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями вимог законодавства, що є підставою для скасування постанови суду, на увагу не заслуговують, в протоколі чітко зазначено суть вчиненого правопорушення (а.с.2).

За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп'яніння, згідно з ознаками такого стану, зокрема, нестійка хода, почервоніння обличчя, тремтіння рук (які відображені у акті огляду (а.с.2).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2, не погоджуючись з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Drager Alcotest 6820», проведеного в присутності двох свідків (результат тесту 0,89‰), був направлений працівниками поліції до Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1, де проходив відповідний огляд на стан сп'яніння, який проводився лікарем ОСОБА_6 За результатами огляду в медичному закладі було встановлено факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння, за наслідками огляду був складений відповідний висновок, який підписаний апелянтом, що свідчить про ознайомлення ОСОБА_2 з його змістом (а.с. 6).

Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських та медичних працівників вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, а також працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що в суду першої інстанції не було необхідності у виклику свідків, присутніх під час огляду, з приводу обставин огляду, зафіксованих на відео (до того ж матеріали справи не містять жодних об'єктивних доказів в підтвердження доводів апелянта щодо його наміру допитати свідків в судовому засіданні). Доводи апелянта про неповне з'ясування судом таких обставин, не приймаються до уваги, зважаючи на факт встановлення перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння в медичному закладі, що підтверджується даними акту огляду, протоколу, відеозапису.

Не йдеться про виклик свідків і в апеляційній скарзі, не встановлено таких і апеляційним судом, оскільки будь-яких сумнівів у тому, що під час огляду на місці зупинки транспортного засобу не було двох свідків, у апеляційного суду не має, зважаючи на те, що апелянт в апеляційній скарзі не оспорює факту проходження огляду на місці зупинки в присутності двох свідків, присутність обох свідків під час проходження огляду чітко зафіксована на відеозаписі, переглянутому під час апеляційного розгляду.

Обґрунтованих підстав вважати, що в даному провадженні не було доведено вини ОСОБА_2, в апеляційного суду немає, як і підстав для висновку про відсутність в справі належних та допустимих доказів та закриття провадження в справі в зв'язку з відсутністю в діях апелянта складу правопорушення.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не повідомив ОСОБА_2 належним чином про дату та час розгляду справи, оскільки про дату першого розгляду справи йому було відомо з копії протоколу про адміністративне правопорушення, не можуть бути враховані як підстави для скасування постанови суду. Судом першої інстанції за клопотанням ОСОБА_2 розгляд справи відкладався за його заявами (з метою отримання правової допомоги, ознайомлення з матеріалами справи (а.с.10), хворобою (а.с.12,15) та розгляд справи судом, коли було ухвалене судове рішення, відбувався в присутності апелянта.

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_2, що судом його позбавлено права на захист та надати докази, позаяк такі твердження суперечать вищевказаним обставинам, матеріалам справи, зважаючи, що впродовж тривалого часу перебування справи в суді апелянт не скористався своїм правом на додаткове ознайомлення з матеріалами справи, не надав доказів укладення угоди з захисником. Не скористався таким правом і під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, що, за відсутності будь-яких об'єктивних перешкод у цьому, спростовує реальність таких його намірів.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції позбавив його права на захист, він був позбавлений можливості давати пояснення, подавати докази, на увагу не заслуговують. Апелянт відповідно до вимог чинного законодавства отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, своїм підписом у протоколі підтвердив факт роз'яснення йому поліцейським прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі про те, що судове засідання не фіксувалось звукозаписом, а в матеріалах справи відсутній протокол фіксації судового засідання, апеляційний суд не враховує як підстави для скасування постанови, позаяк Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено обов'язкової такої фіксації технічними засобами судового засідання в справах про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи щодо ОСОБА_2 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, допущено не було.

Твердження апелянта, що огляд на місці зупинки був проведений поліцейськими з використанням приладу «Драгер 6820», який не внесений до Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень Правил дорожнього руху, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2010 року №33, не можуть бути враховані. Апеляційний суд зважає, що технічним засобом, з використанням якого проводився огляд на місці зупинки, поліцейські забезпечені саме органом внутрішніх справ; такі засоби мають сертифікат відповідності та внесені до відповідного Реєстру засобів вимірювальної техніки.

Згідно роздруківки приладу (а.с.3) останнє калібрування приладу проведено 17 липня 2018 року, правопорушення виявлено 3 грудня 2018 року, тому доводи апеляційної скарги про використання поліцейськими приладу, який не пройшов своєчасно повірку та калібрування, не можуть бути враховані.

Також апеляційний суд зауважує, що стан сп'яніння апелянта був встановлений за результатами огляду водія в медичному закладі (а не поліцейським).

З врахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги, що огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння був проведений поліцейськими та медичними працівниками з порушеннями вимог законодавства, тому відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, такий огляд є недійсним, що тягне за собою скасування постанови суду першої інстанції, з закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 лютого 2019 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя