ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/4648/18 Суддя 1 інстанції: Бондаренко В.В.
Провадження: 33/818/44/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

09 cічня 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюЛенінського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 15.08.18р. ОСОБА_2 близько 13-45 год. в м. Харкові по вул. Сватівській, 2, керував автомобілем «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп»яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2018 року та закрити провадження у справі. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що технічний прилад Драгер Алкотест 6820, за допомогою якого ОСОБА_2, було запропоновано пройти огляд на стан сп»яніння, відсутній у переліку, затвердженому Наказом МВС України №33 від 01.03.10р. Крім того, зазначаючи у протоколі про відмову водія пройти освідування у закладі охорони здоров»я, інспектор поліції не вказав, у якому саме медичному закладі ОСОБА_2 було запропоновано пройти такий огляд. Також, як вказує апелянт, протокол складений з порушенням чинного законодавства. Так, в останньому місце проживання (перебування) правопорушника, місце роботи, посада, спеціальне звання, П.І.Б. поліцейського записані не друкованими літерами, а прописом та нерозбірливо. Пояснення свідків не містять часу їх складення та являють собою завчасно виготовлений шаблон, заповнений особою, яка відбирала пояснення. Від керування ТЗ ОСОБА_2, не зважаючи на вкрай погане самопочуття, відсторонено не було, що підтверджено і відеозаписом. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що при оформлення адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вимоги, встановлені ст. 252 КУпАП, поліцейськими дотримані не були. Окрім того, справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_2 та його захисника, не дивлячись про завчасне повідомлення у телефонному режимі помічника судді про неможливість прибути у судове засідання через погіршення самопочуття адвоката. При цьому, ані ОСОБА_2, ані його захисник жодного разу не були належним чином повідомлені судом про час та місце розгляду справи.

ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з»явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через свого захисника (а.с. 53), причини неявки суду невідомі.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

За таких обставин та з урахуванням розумних строків розгляду адміністративної справи, суд приходить до висновку щодо можливості розгляду скарги за відсутності апелянта.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп*яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 154111 від 15.08.18р. (а.с. 1), відеозаписом правопорушення (а.с. 2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 4, 5).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов»язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДРУ, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невідсторонення ОСОБА_2 від керування ТЗ, як на те посилається апелянт, не свідчить про відсутність у його діях порушення вимог п. 2.5 ПДР України та складу інкримінованого йому правопорушення.

Також, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та його захисник неодноразово були повідомлені районним судом щодо судового розгляду (а.с. 14, 23), більш того, справа була відкладена за клопотанням сторони захисту (а.с. 16-18). Таким чином, доводи апелянта щодо розгляду справи за його відсутності та за відсутності його захисника, без належного повідомлення про час та місце розгляду справи, є неспроможними та спростовуються матеріалами справи. Крім того, права ОСОБА_2 були відновлені шляхом надання можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді, якою скаржник, на власний розсуд, також не скористався.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіЛенінського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2018 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева