П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 132/2718/19

3/132/1350/19

28 серпня 2019 р. м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Сєлін Є.В. розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту захисту економіки Управління захисту економіки у Вінницькій області Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Білашки Погребищенського району Вінницької області, українця, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, працюючого заступником командира по роботі з особовим складом 1-го батальйону оперативного призначення Військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 являючись суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до п.п.«г» п.1 ч.1 ст.3 та суб`єктом правопорушень, визначених ст.172-6 КУпАП, у порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, 02.04.2018р. о 10год.48хв. подав до НАЗК електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, визнав повністю, однак зазначив, що умислу на неподання декларації у нього не було. Розкаюється у скоєному.

Прокурор обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, підтримав, зазначив про наявність в діях ОСОБА_2 ознак діянь, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , який визнав свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, прокурора та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, повязані з корупцією» розяснено, що у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247, 280 КУпАП. При цьому необхідно особливу увагу звертати на те чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною в його вчиненні, чи належить вона до суб`єктів вказаного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так ст.172-6 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП є формальним, обовязковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання електронної декларації, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобовязані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання електронної декларації.

Крім того, згідно з п.2 роз`яснень спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі - ВССУ) «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Наявними матеріалами встановлено, що відповідно до витягу з наказу Командира військової частини НОМЕР_1 №57 від 07.03.2019р. капітана ОСОБА_2 (Г-004663), призначеного наказом начальника Західного територіального управління Національної гвардії України від 18.02.2019р. №14 о/с заступником командира по роботі з особовим складом 1 батальйону оперативного призначення.

Згідно ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 , як заступник командира по роботі з особовим складом 1-го батальйону оперативного призначення є суб`єктом декларування та зобов`язаний подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», зазначені у пункті 1 підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Рішенням № 3 Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016р. регламентовано, що щорічна декларація, яка подається у період з 00год.00хв. 01 січня до 00год.00хв. 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

За результатами моніторингу загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщені на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції установлено, що ОСОБА_2 02.04.2019р. в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (щорічну) за 2018 рік.

Як зазначив ОСОБА_2 , умислу на неподання декларації у нього не було.

Аналогічні відомості ОСОБА_2 зазначав в своїх письмових поясненнях від 18.07.2019р.

Суд, бере до уваги доводи ОСОБА_2 , про те, що у нього не було умислу на несвоєчасне подання декларації, оскільки це твердження не спростоване належними та допустимими доказами.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що провина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 18 липня 2019 року № 180, в якому зазначено обставини вчинення правопорушення ОСОБА_2 , викопіюванням з Єдиного державного реєстру декларацій, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 18.07.2019р., витягами з наказів, рапортами, розписками, та іншими матеріалами справи.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття, відсутність умислу приховати свій майновий стан, відсутність настання будь-яких негативних наслідків суспільним або державним інтересам.

Обставин, що обтяжують відповідальність в суді не встановлено.

Водночас, вирішуючи питання щодо можливості накладення стягнення на ОСОБА_2 за вчинення даного адміністративного правопорушення, суд приймає до уваги положення ст.22 КУпАП, які вказують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

При цьому, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших особ.

Будь-яких застережень щодо неможливості застосування до окремих складів адміністративних правопорушень положень ст.22 КУпАП закон не містить.

Таким чином, враховуючи обставини справи, а саме те, що ОСОБА_2 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, одружений, позитивно характеризується за місцем свого проживання та служби, беручи до уваги субєктивне ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, а саме те, що він не мав на меті умисно приховати свій майновий стан, порушив строк подання декларації лише на декілька днів, щиро розкаявся у вчиненому, дане правопорушення не потягло настання будь-яких негативних наслідків суспільним або державним інтересам, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до ст.284 КУпАП при оголошенні усного зауваження, органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справу, виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись ст.ст. 10, 22, 33, 36, 172-6 ч.1, 245, 251, 280, 283, 284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, повязані з корупцією», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ст.172-6 ч.1 КУпАП, згідно ст.22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-6 КУпАП, закрити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Є.В. Сєлін