Справа 360/2409/18 Головуючий у I-й інстанції - Стасенко Г.В.
Провадження № 33/824/959/2019 Суддя-доповідач - ПолосенкоВ.С.
Категорія ст.130 КУпАП
Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 09 січня 2019 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови, 20 жовтня 2018 року, приблизно, в 00 годин 40 хвилин, в смт. Пісківка Бородянського району Київської області по вул. Тетерівській ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керував автомобілем "Volkswagen T-4'', номерний знак НОМЕР_1.

Огляд на стан сп'яніння проводився в присутності двох свідків з використанням приладу "Драгер" № 6810, результат тесту 2,09 %о,. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Постановою судді місцевого суду, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На вказану постанову судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дослідження наявних в матеріалах справи доказів та такою, що підлягає скасуванню. ОСОБА_3 зазначає, що при розгляді даної справи в суді участі не приймав, крім того, його захисник завчасно повідомила суд про його неявку з поважних причин та просила перенести розгляд справи на іншу дату. Однак, розгляд справи відбувся без його участі, чим було порушено його право на захист. Апелянт вказує, що результати огляду на стан алкогольного сп'яніння на приладі «Драгер» № 6810 його не стосуються, так як на його вимогу відповідний сертифікат на цей прилад працівниками поліції не було надано. Вказує, що він наполягав на проходженні огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі. Зазначає, що поліцейський ОСОБА_5, який складав протокол про адміністративне правопорушення викликав по телефону ОСОБА_6 та ОСОБА_7 для залучення їх в якості свідків. А тому їх пояснення є упередженими та не можуть вважатися належним та допустимим доказом його вини. Вважає, що суд не з'ясував всебічно, повно та об'єктивно всі обставини справи, крім того, належних та допустимих доказів його вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення немає.

Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його представника в підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Посилання апелянта на те, що розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення без його виклику, суд першої інстанції порушив його право на захист є безпідставним.

Так, в матеріалах справи наявна розписка про те, що 21.12.2018 року адвокат ОСОБА_4 отримала повістку про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, призначений на 10 годин 00 хвилин 09 січня 2019 року для передачі ОСОБА_3 Проте, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився та не повідомив суду причини своєї неявки.

Таким чином суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.268 КУпАП та розглянув справу у відсутність ОСОБА_3, врахувавши при цьому скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

До того ж права ОСОБА_3 були реалізовані в суді апеляційної інстанції де він надав суду свої пояснення по суті правопорушення та навів доводи на свій захист. Проте, будь-яких вагомих доказів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП ним не надано.

Суддею враховано фактичні обставини справи та докази, які свідчать про те, що ОСОБА_3, 20 жовтня 2018 року, керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9. ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_3 у вчиненому підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 119460 від 20.10.2018 року, який підписаний ОСОБА_3 та свідками, роздруківкою тестування проведеного за допомогою приладу «ДРАГЕР», відповідно до якої гр. ОСОБА_3 20.10.2018 року перебував в стані алкогольного сп'яніння, результат становить 2,09‰; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9

На підставі зібраних у справі доказів суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Допитаний під час апеляційного розгляду в якості свідка поліцейський ОСОБА_10, підтвердив обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо гр. ОСОБА_3 та огляд його на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку.

Крім того, поліцейським було надано копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/0426 від 05.02.2018 року, відповідно до якого газоаналізатор ALKOTEST 6810 зав. № ARAM-3577 відповідає вимогам МПУ 066/05-2013. Строк дії вказаного свідоцтва до 05.02.2019 року.

За таких обставин, доводи викладені в апеляційній скарзі, про те, що спеціальний технічний засіб Drager «Alkotest 6810», який використовувався працівниками поліції для визначення стану сп'яніння гр. ОСОБА_3, не має відповідного сертифікату, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_3 та його представника наданих в суді апеляційної інстанції про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони суперечать об'єктивним даним, встановленим місцевим судом та під час апеляційного розгляду даної справи.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення апеляційна скарга не містить.

Твердження апелянта про винесення постанови без всебічного з'ясування обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, так як всі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об'єктивно.

Порушень вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, в зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 09 січня 2019 року щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко