Провадження № 33/824/608/2019 Головуючий у 2 інстанції Гайдай Р.М.
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 (тисяча двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки з оплатним вилученням транспортного засобу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, в розмірі 352 гривні 40 копійок.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 12 жовтня 2018 року о 16 годині 40 хвилин в м. Києві по пр-ту Науки, 54-Б, вчинив повторно протягом року адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, а саме: керував т/з «Хонда» б.н. з ознаками наркотичного сп'яніння: порушення мови та координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, сухість в ротовій порожнині, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року скасувати та провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідно до висновку КМНКЛ «Соціотерапія» № 010128, ознак та стану сп'яніння у нього не виявлено, що свідчить про безпідставність та незаконність направлення на огляд. Безпідставність та незаконність направлення на огляд свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відсутність об'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, яка полягає у відмові саме від законного порядку огляду.

Апелянт вказав, що працівники поліції наполегливо радили йому відмовитись від огляду, аргументувавши це тим, що пройти огляд самостійно - це його законна альтернатива, проте тоді не буде вилучатися його мопед. Таким чином, фактично, поліцейські видали адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за його законне право. Вказані обставини, свідчать про провокацію з боку працівників патрульної поліції до вчинення адміністративних правопорушень громадян, з метою їх подальшого викриття.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1, котрий підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задоволити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи судом першої інстанції наведені вимоги закону дотримані в повному обсязі.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, а відтак вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 187226 від 12 жовтня 2018 року, відеозаписом, який додано до протоколу та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

При цьому, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння підтверджений в суді апеляційної інстанції і самим апелянтом.

Диспозицією ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже в діях, ОСОБА_1 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

При цьому, враховуючи, що він вчинив зазначене адміністративне правопорушення повторно протягом року, то суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що працівники поліції наполегливо радили йому відмовитись від огляду, є безпідставними, оскільки нічим не підтверджені та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про безпідставність та незаконність направлення на огляд, так як згідно висновку КМНКЛ «Соціотерапія» № 010128 ознак та стану сп'яніння в нього не виявлено, то вони не можуть бути взяті до уваги, оскільки останній пройшов огляд на стан сп'яніння лише о 21 годині, тобто майже через три з половиною години, що значно перевищує встановлений ст. 266 КУпАП час для його проведення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження медичногоогляду в установленому законом порядку, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Таким чином, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність. Більш того, санкція ч. 2 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Гайдай