Справа № 569/484/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі головуючого судді Слободянюка Б.К., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки м. Березне, вул.. Зірненська,3а/15 Рівненської області, працюючої суддею Березнівського районного суду Рівненської області, раніше до адміністративної відповідальності , за ч.1 ст.130 КУпАП не притягувалася.

Права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП розяснено,

ВСТАНОВИВ :

01.01.2019 року поліцейським роти №1 батальйону УПП в Рівненській області ОСОБА_4 було складено протокол серії БД № 125229, з якого вбачається, що 01.01.2019 року о 00 годині 04 хвилини в м. Рівне по вул.. Київська,84 водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом марки «Ford Mondeo», номерний знак KRA 64228 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук) від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest «Drager» 6820 та проведення такого огляду в медичному закладі відмовилася у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, пояснила, що 31.12.2018 року приблизно о 23:55 вона керувала транспортним засобом марки «Ford Mondeo» та була зупинена працівниками поліції. Працівник поліції пояснив, що причиною зупинки стало анонімне повідомлення про те, що водій даного автомобіля перебуває в стані алкогольного спяніння, після чого запропонував пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу. Вона погодилася пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки та продула декілька разів газоаналізатор Alcotest «Drager» 6820, в показниках якого були відсутні показники наявності етилового спирту. Працівники поліції склали протокол про відмову від огляд на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки, мотивуючи це, начебто, ухиленням після чого вручили зобовязання не керувати транспортним засобом та поїхали. Зазначила також, що ані запаху алкоголю з порожнини рота, ані тремтіння пальців рук, ані порушення мови, як про це зазначено в протоколі, у неї не було, жодних заходів, спрямованих на виявлення такого працівниками поліції чи свідками не здійснювалось. Вказала, що свідки знаходилися від її автомобіля за два-три метри перебуваючи за спинами поліцейських, свідки мали змогу лише бачити її на водійському сидінні, проте не могли чути запах алкоголю, чи помітити тремтіння рук. Пояснення ОСОБА_2 дані в судовому засіданні узгоджуються з її поясненнями викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

Після складання протоколу про адміністративне правопорушення, за власною ініціативою, ОСОБА_2 звернулася до спеціалізованого медичного закладу МОЗ України КЗ «Рівненський обласний центр психічного здоровя населення», де вона пройшла огляд на визначення стану алкогольного спяніння з використанням алкотесту та дослідженням біологічного середовища сечі, в результаті чого отримала висновок про те, що ознак алкогольного спяніння не виявлено із діагнозом «твереза», що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. В звязку з чим, вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому провадження у справі просила закрити.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 дав суду показання про те, що він перебував автомобілі ОСОБА_2 коли її зупинили працівники поліції, хоча водій правил дорожнього руху не порушувала, дорога була прямою, автомобіль перебував в технічно справному стані. Після зупинки транспортного засобу працівник поліції повідомив, що їм надійшла анонімна інформація, що водій автомобіля «Ford Mondeo» що має номерний знак KRA 64228 перебуває в стані алкогольного спяніння та запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння. ОСОБА_2 продула запропонований алкотестер, який не показав результат наявності алкоголю. ОСОБА_6 пояснив, що свідки до водія не підходили, він чув, як працівники поліції повідомили свідкам, що водій автомобіля перебуває в стані алкогольного спяніння, всі документи свідки підписували в одному з двох службових автомобілів поліцейських.

В судове засідання викликалися в якості свідків інспектор поліції, який складав протокол та свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення: ОСОБА_7, ОСОБА_8,однак, вони будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи в судове засідання не зявилися.

Заслухавши пояснення сторони, свідків, адвоката, дослідивши матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознакою об'єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення крім іншого є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином обєктивна сторона складається з сукупності ознак, а саме: керування транспортним засобом особою та відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідності до ч.1 ст.130 КУпАП є підставою для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлений безперечний обов'язок водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Таким чином, сама по собі відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

При цьому, закон пов'язує таку відмову виключно з керуванням цією особою транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, що має бути доведеним.

До протоколу про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, як докази вини надано: протокол про адміністративне правопорушення від 01.01.2019 р. серії БД № 125229; два акти огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів згідно яких у ОСОБА_2 були виявлені ознаки алкогольного спяніння такі, як запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду відмовилася. В даному акті особисто ОСОБА_2 зазначено, що вона не відмовлялася від проходження огляду, тест проходила; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану спяніння в КЗ РОЗЦПН; два виготовлені бланки пояснень, підписані свідками: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, в яких зазначено, що ОСОБА_2 керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння та відмовилася від проходження медичного огляду на факт вживання алкоголю в установленому порядку, диск із відеозаписом нагрудних камер поліцейських («боді-камер»). який долучено уповноваженою особою Рівненського УПП до матеріалів адміністративної справи, у вигляді носія інформації на оптичному диску, що знаходиться у не опечатаному, без належних відміток та підписів посадової особи паперовому конверті.

Під час перегляду відеоматеріалів оптичного диску, що складається з різних відеофайлів, на одному з них встановлено, що автомобіль, яким керувала ОСОБА_2, ПДР не порушував, рухався прямо, після зупинки, її підставою поліцейський зазначив анонімне повідомлення про те, що водій перебуває у стані алкогольного спяніння та відразу запропонував пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу, від чого ОСОБА_2 не відмовилась та погодилась. Приблизно через 15 хвилин працівники поліції надали газоаналізатор «Драгер», запропонували свідкам та ОСОБА_2 оглянути мундштуки, після чого ОСОБА_2 декілька разів продула пристрій, який не відобразив результатів. Працівники поліції кожен раз зауважували, що відсутність результатів обумовлена тим, що ОСОБА_2 «дує сильно, а треба довго» та в подальшому спілкуванні між собою вирішили оцінити такий факт, як «ухиляння» від проходження огляду в результаті чого і було складено даний протокол та матеріали до нього.

На другому відеофайлі встановлено, що запис ведеться з боді-камери іншого поліцейського, який вносячи дані свідків в заготовлений бланк пояснень, що тримає перед собою, про відмову водія пройти медичний огляд (що містяться в матеріалах справи), водночас звертається до ОСОБА_2 та повідомляє, що у останньої виявлено ознаки спяніння, тремтіння рук та порушення мови і пропонує пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_2 знову погоджується. Після чого зафіксовано події зазначені вище з моменту надання водію газоаналізатора.

З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_2 з автомобіля не виходила, спілкувалася з інспектором поліції крізь напіввідчинене вікно, працівники поліції не здійснювали жодних дій, спрямованих на виявлення ознак спяніння та встановлення факту перебування у стані спяніння водія ОСОБА_2 зокрема, запаху алкоголю з порожнини рота, на відеозаписі відсутні будь-які ознаки порушення мови, мова є чіткою, зрозумілою, не змазаною, тремтіння пальців рук відсутнє. Крім того, участь свідків при складенні адмінматеріалів обмежена виключно демонстрацією та огляду мундштуків до алкотесту останнім та подальшим підписанням протоколу, актів та бланків пояснень незважаючи на те, що свідки були присутні при продуванні алкотесту та пересвідчились у відсутності відмови від проходження огляду на місці.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виданим 01.01.2019 року лікарем КЗ «Рівненський обласний цент психічного здоровя населення» РОР та акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1 від 01.01.2019 року виданого КЗ «Рівненський обласний центр психічного здоровя населення» РОР, встановлено, що 01.01.2019 року о 02год.05хв. було проведено огляд ОСОБА_2 по заяві, мовна здатність непорушена, вегето-судинні реакції звичайного кольору; дихання - незмінене; зіниці незмінені, реакція на світло жива; рухова сфера без змін; міміка жвава; поза Ромберга стійка; запах алкоголю з рота відсутній; вміст етилового спирту в видихуваному повітрі 0,00‰; рівень етанолу в сечі 0,00‰. Заключний висновок твереза. Суд сприймає вищевказане як доказ, що спростовує наявність у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння.

Як встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, а згідно «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (надалі Порядок), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Зважаючи на викладене, а також те, що ані зазначений Порядок, ані згадана Інструкція, ані положення КУпАП не надають право поліцейському складати протокол про адміністративне правопорушення у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціального технічного засобу, а виключно відмова від проходження огляду у медичному закладі має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності водія, суду є незрозумілими дії поліцейських, які склали протокол та в порушення Порядку і Інструкції і не здійснювали будь-яких заходів спрямованих на направлення водія чи забезпечення його доставки до закладу охорони здоровя, особливо враховуючи той факт, що ОСОБА_2 не відмовлялась від проходження огляду на місці зупинки та проходила його. Натомість, в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій, яке в порушення положень зазначеної Інструкції та Порядку - не підписане, не повідомлене водієві та не видавалось ОСОБА_2 взагалі, що підтверджується відеоматеріалами показаннями ОСОБА_2 та свідка.

Статтею 35 ЗУ «Про Національну поліцію» визначені виключні підстави для зупинки транспортного засобу, проте, серед вимог даної статті відсутня причина зупинки транспортного засобу через «анонімне повідомлення» про те, що водій автомобіля перебуває в стані алкогольного спяніння, на що як на підставу зупинки посилався працівник поліції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Оцінюючи докази у сукупності, суд керується положеннями ст. ст. 251, 252 КУпАП.

Таким чином суд вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів доказів щодо того, що ОСОБА_2 керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови) та відмови від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820» та проведення такого огляду в медичному закладі. Крім того, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд вбачає їх протиріччя та неузгодженість між собою, зокрема щодо показань свідків, які проігнорували виклик до суду, не могли засвідчити факт відмови водія від проходження огляду, оскільки останній проходив в їх присутності, суду не відома причина зазначення свідками в протоколі, актах огляду та своїх поясненнях протилежного, щодо виявлення патрульними ознак спяніння водія ОСОБА_2 та фактичної відсутності встановлення такого факту і у цьому звязку застосування газоаналізатора до водія та складання акту огляду, крім того, пояснення свідків є є сумнівними, оскільки вони мають шаблонний характер із зазначеними в них відомостями щодо порушення. Свідки свої пояснення не писали власноручно, а лише підписали шаблонний друкований текст, а також в частині відмови від проходження огляду на місці та направлення до закладу охорони здоровя, та щодо недотримання Порядку та Інструкції патрульними поліцейськими, про що зазначалось вище.

Окрім цього, за правилами частини 1 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Згідно вимог частини 1 статті 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене частинами першою статті 130 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Також, з матеріалів справи вбачається, що працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_2 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, в порушення зазначених вимог статей 265-2 і 266 КУпАП зважаючи на те, що автомобіль перебував (згідно відеозапису) фактично на дорозі та створював реальну загрозу безпеці руху, в нічну пору доби, не доставили його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, не переконались в тому, що водій буде продовжувати керувати автомобілем, підтвердивши цим самим необґрунтованість своїх підозр щодо перебування водія у стані алкогольного сп'яніння та відсутність законних підстав для направлення для медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що працівники поліції в порушення вимог частини 1 статей 266 і 265-2 КУпАП та пунктів 1, 12 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» вимагали від водія проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за відсутності передбачених законом підстав, які б свідчили про наявність у нього ознак такого сп'яніння.

За таких обставин відмова від проходження огляду на стан сп'яніння не може становити складу адміністративного правопорушення за умови, коли вимога про проходження медичного огляду була безпідставною, а дії працівників поліції не відповідали повністю вимогам закону.

Зі змісту частини п'ятої статті 266 КУпАП вбачається, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Поруч з тим, суд окремо вказує на низку порушень зі сторони працівників поліції, в частині розяснення прав та обовязків особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснення прав та обовязків свідкам, відсутності в протоколі інформації щодо технічних пристроїв якими здійснювалась відеофіксація, наявність заздалегідь виготовлених бланків з текстом пояснень для свідків, які потребують лише внесення особистих даних особи та унеможливлюють внесення особою, що надає пояснення будь-якої додаткової інформації

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, у п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

Отже прямих, безспірних і безсумнівних доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в ході судового розгляду не здобуто, а під час судового розгляду у діях ОСОБА_2 не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, як і самої події правопорушення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 33, 38, 130, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд Рівненської області.

Суддя