Провадження № 33/4820/18/19
Справа № 683/2789/18 Головуючий в 1-й інстанції Вознюк Р. В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретарів судового засідання Коростелкіної Ю.І., Плюти В.С., Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 8 листопада 2018 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 8 листопада 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, працює слюсарем в ПАТ «Красилівський цукровий завод»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 352 грн. 40коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним тому, що він 16 жовтня 2018 року о 03год. 30 хв. в м. Старокостянтинів по вул. К.Острозького, 53/1, керував транспортним засобом «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, а саме 0,31 ‰, який зафіксовано з використанням приладу «Drager 6810» в присутності двох свідків, чим порушив п.2.9«а» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, не відповідає вимогам Конституції України та Законам України. Вказує, що в протоколі не зазначено ознак, які б свідчили про перебування його в стані алкогольного сп'яніння. Поліцейськими не було роз'яснено його прав, огляд на стан сп'яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП. Складений протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам законодавства та не може бути належним і допустимим доказом, який суд поклав в основу доведеності його вини. Показники технічного приладу «Драгер Алкотест 6810» вважає недійсними. Працівники поліції не відсторонили апелянта від керування транспортного засобу, ОСОБА_2 безперешкодно продовжив рух за кермом свого автомобіля, що свідчить про те, що він не перебував в стані алкогольного сп'яніння. Крім того, суд розглянув справу у його відсутність за наявності у матеріалах справи заяви про відкладення розгляду справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 в підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови з наступних підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не можуть бути прийнятими до уваги, позаяк спростовуються сукупністю досліджених апеляційним судом доказів, в той же час апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, що суд розглянув справу у його відсутність з порушенням вимог ст. 268 КУпАП.

Як видно з оскарженої постанови суду першої інстанції суддя, ухвалюючи рішення проводити судовий розгляд в відсутність ОСОБА_2, вказав про те, що ОСОБА_2 був своєчасно оповіщений про час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з'явився, а подана ОСОБА_2 заява від 8 листопада 2018 року про відкладення розгляду справи про намір скористатися правовою допомогою, розцінена судом, як намагання затягнути строк розгляду справи (а.с. 23, 24).

Однак такі висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Як видно з матеріалів справи, розгляд справи щодо ОСОБА_2 відбувся 8 листопада 2018 року у відсутність особи, що притягується до відповідальності, від якого 8 листопада 2018 року (перед судовим засіданням) надійшла заява про відкладення розгляду справи для надання йому можливості скористатися правовою допомогою, узгодивши позицію з захисником, з проханням надати матеріали справи для ознайомлення, про наступне судове засідання повідомити повісткою.

Апеляційний суд зауважує, що висновки суду про те, що заяву ОСОБА_2 розцінено як намагання тим затягнути строк розгляду справи, порушують його конституційне право на захист та права, які передбачені ст.268 КУпАП.

Згідно положень ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як видно з матеріалів справи (а.с. 28, 29) угода з захисником була укладена 9 листопада 2018 року, захисник ознайомлювався з матеріалами справи після ухвалення судом рішення, брав участь в засіданні апеляційного суду, що вказує на реальні наміри ОСОБА_2 на укладення угоди з захисником, а висновки суду, що таке клопотання він подав з метою затягування розгляду, суперечить матеріалам справи. Апеляційний суд також враховує, що це було єдине клопотання про відкладення справи, а в суду було достатньо часу (майже два місяці) строків, передбачених ст.38 КУпАП, для розгляду справи в межах цих строків, а угоду з захисником особа вправі укласти на будь-якій стадії провадження.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з доводами апелянта та його захисника, що суд першої інстанції, за наявності вищевказаної заяви, не мав підстав проводити судовий розгляд в відсутність апелянта, який не з'явився, причини відкладення слід вважати поважними, чим судом порушено його право на захист, що тягне за собою скасування судового рішення з прийняттям нової постанови з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в справі належних та допустимих доказів в підтвердження його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом бути прийнятими до уваги не можуть з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційним судом встановлено, що 16 жовтня 2018 року о 03год. 30 хв. в м. Старокостянтинів по вул. К.Острозького, 53/1, в порушення вимог п.2.9«а» Правил дорожнього руху, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 2), даними акту огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с. 9); даними результату огляду за допомогою спеціального приладу «Drager alcotest 6810» з результатом 0,31 ‰ (а.с. 1) та даними відеозапису правопорушення (а.с. 11).

В складеному на місці зупинки акті огляду за участю ОСОБА_2, свідків (а.с. 9) поліцейськими зазначено, що огляд проводився в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який погодився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, під час якого було встановлено факт перебування у стані алкогольного сп'яніння (покази тесту 0,31 %о). Вказані обставини давали право поліцейському проводити такий огляд, з результатами якого погодився ОСОБА_2, засвідчивши ці обставини своїм підписом у акті огляду, роздруківці спеціального технічного приладу, та і у протоколі. Власноруч зазначив у відповідній графі протоколу про вживання ним алкогольного пива, після чого керував транспортним засобом та про визнання своєї вини (а.с. 1), що є підставою вважати факт встановлення перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння.

Допитані під час апеляційного розгляду свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, працівник поліції ОСОБА_6 підтверджували, що в їх присутності ОСОБА_2 проходив тест на місці, не оспорював результат. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, що на місці проведення огляду була присутня лише одна понята, суперечить показанням вищевказаних свідків, даним відеозапису, з яких видно присутність обох свідків під час огляду, а ОСОБА_5 не підтверджувала того факту, що в її присутності ОСОБА_2 оспорював результат тесту, що спростовують такі твердження захисника в апеляційному суді.

Ті обставини, що протокол цими свідками був підписаний пізніше, в відділку поліції, не спростовують таких висновків суду, позаяк свідки під час апеляційного розгляду підтверджували обставини зафіксовані в протоколі. Об'єктивних доказів, що відповідні підписи в протоколі, акті та роздруківці він вчинив під тиском з боку працівників поліції, які пообіцяли йому віддати автомобіль, апелянт та його захисник не надали.

Як видно з даних відеозапису, переглянутого в апеляційному суді, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 одночасно були присутні при проходженні огляду на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_2, що зафіксовано на відеозаписі, тому доводи апелянта та його захисника про проведення огляду поліцейськими без одночасної присутності свідків, з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, суперечать фактичним обставинам провадження та не можуть бути враховані.

За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп'яніння, згідно з ознаками такого стану, зокрема, в разі наявності запаху алкоголю з порожнини рота.

Аналіз диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП вказує, що поліцейські зобов'язані вказувати у протоколі ознаки вживання алкогольних напоїв в разі відмови від проходження огляду на стан сп'яніння; в випадку встановлення факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння зазначення таких ознак не є обов'язковим, тому такі твердження апелянта, що вказані обставини вказують на невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, не можуть бути враховані судом.

Під час апеляційного розгляду не встановлено таких порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, які б могли слугувати підставами для скасування постанови суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги, щодо неможливості врахування результатів огляду на стан сп'яніння, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, з допомогою спеціального технічного засобу «Drager alcotest 6810», то апеляційний суд звертає увагу, що вищевказаною Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015, визначено процедуру проведення огляду, в тому числі на стан алкогольного сп'яніння. П. 3 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 1 вересня 2014 року був виданий сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу (серії В № 007604), який засвідчував, що ідентифіковані належним чином газоаналізатори Alkotest…, Interlock XT, код УКТ ЗЕД НОМЕР_2, які серійно виробляються фірмою Drager Safeti AG &Co. KGaA, Німеччина, відповідали затвердженому типу, зареєстрованому в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У788-14, а також вимогам технічної документації виробника, що давало право виробнику чи його представникам право на ввезення такого засобу вимірювальної техніки на митну територію України.

Суд враховує, що газовий аналізатор, з використанням якого проводився огляд ОСОБА_2, вже перебував в експлуатації на території України з 10 лютого 2010 року, був занесений до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки за реєстраційним номером №У788-14.

До повноважень Держлікслужби не належать питання щодо переліку спеціальних технічних засобів, дозволених для використання на території України, а ті підстави, що до Держлікслужби не надходило інформації від органів з оцінки відповідності щодо газоаналізатору «Drager alcotest 6810» не дають підстав для інакших висновків. Ненадходження такої інформації до Держлікслужби, на переконання апеляційного суду, не вказує про неможливість використання таких засобів, які були ввезені на територію України до набрання чинності Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Доводи апелянта, що він тієї ночі самостійно після складання документів керував автомобілем, свідчать лише про те, що транспортний засіб не був затриманий та аж ніяк не спростовують висновків з приводу факту керування транспортним засобом ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння в місці та час, зазначені у протоколі. Тому відсутність в справі протоколу про тимчасове затримання та відсутність з приводу цього відповідних записів у протоколі про адміністративне правопорушення, на переконання апеляційного суду, не вказує про наявність підстав для закриття провадження в справі в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції не роз'яснили йому його права, на увагу не заслуговують. ОСОБА_2 відповідно до вимог чинного законодавства отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, своїм підписом у протоколі підтвердив факт роз'яснення йому поліцейським прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, відтак підстав вважати, що нероз'ясненням його прав порушено його право на захист, в апеляційного суду немає. Також апеляційний суд враховує, що права ОСОБА_2 передбачені ст.268 КУпАП, повністю відновлені під час апеляційного розгляду, в тому числі, скористатись правом на захист.

Однак, на час ухвалення апеляційним судом рішення закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відтак, відповідно до приписів п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі має бути закрито в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 8 листопада 2018 року про визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору в сумі 352 грн. 40 коп. - скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі закрити в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя