АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/40/19 Справа № 703/3402/18 Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" січня 2019 р. Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, його захисника адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 грудня 2019 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень та один рік позбавлення права керування транспортними засобами; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн., -

в с т а н о в и в :

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 грудня 2018 року ОСОБА_3 визнаний винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він 09.09.2018 о 02 год. 20 хв. в м. Сміла по вул. Перемоги керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, але від алкотестеру «Драгер» та проходження медичного огляду в лікарні для визначення стану алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків, й від надання пояснень також, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2018 р., закрити провадження у справі, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що 09.09.2018 року о 02 годині 20 хвилин в м. Сміла по вул. Перемоги він керував автомобілем «Mitsubishi Lancer» без наявності посвідчення водія, за що відносно нього був складений протокол серії НК 903429 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у сумі 425 гривень. Вказаний штраф ОСОБА_3 сплатив. За яких обставин був складений протокол серії ОБ № 129741 від 09.09.2018 року йому невідомо. ОСОБА_3 вважає, що протокол серії ОБ № 129741 від 09.09.2018 року є штучно створеним.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали з мотивів, які в ній наведені.

ОСОБА_3 пояснив, що працівники поліції, виявивши факт керування ним автомобілем без посвідчення водія, яке він забув вдома, пропонували йому пройти огляд на стан спяніння на місці та в лікарні, й він від цього відмовився, оскільки не був пяним, а також на місці не було свідків. Вказав, що протокол складали також без його участі.

Заслухавши пояснення апелянта, захисника, вивчивши матеріли справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_3 складу вказаного адміністративного правопорушення, що підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення від 09 вересня 2018 року серії ОБ № 129741, про те, що він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків; поясненням свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 09.09.2018 року про те, що ОСОБА_3 відмовився проходити в медичному закладі медичне освідування по факту вживання алкоголю; рапортом інспектора поліції ОСОБА_7 від 09.09.2018 року, згідно з яким, виконуючи свої службові обовязки по забезпеченню безпеки дорожнього руху, ним було виявлено відповідний автомобіль, який рухався з порушенням правил дорожнього руху (водій на вимогу зупинитися зразу не відреагував). У водія було виявлено ознаки алкогольного спяніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, не стійка хода. Водію було запропоновано пройти освідування на стан алкогольного спяніння на спеціальному приладі алкотесті «Драгер», на що останній відмовився. Далі йому було запропоновано пройти освідування в установленому законом порядку у лікаря-нарколога, однак він також відмовився. Про це був складений відповідний протокол та постанова серії НК № 903429 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Дії обвинуваченого судом першої інстанції кваліфіковані вірно. Стосовно виду і розміру стягнення суддя апеляційного суду вбачає, що суд першої інстанції належно і обґрунтовано застосував до правопорушника стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами згідно з санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону України від 07.07.2016 р. № 1446-VIII.

З протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту вбачається, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан спяніння на місці, про що в протоколі про адміністративне правопорушення містяться підписи у відповідних графах свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Після чого обвинуваченому було запропоновано пройти огляд лікарем закладу охорони здоров'я. Однак, ОСОБА_3 також відмовився від проходження такого огляду, що підтвердили зазначені свідки у своїй поясненнях.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Доводи апелянта про те, що йому не відомо звідки взявся протокол серії ОБ № 129741 від 09.09.2018 року, адже відносно нього склали лише постанову за керування транспортним засобом без посвідчення водія, суд апеляційної інстанції не вбачає обґрунтованими, оскільки вказане підтверджується наявними в матеріалах доказами, зокрема поясненнями свідків.

При цьому сам обвинувачений в суді апеляційної інстанції визнав, що він дійсно керував автомобілем; що йому пропонували працівники поліції пройти огляд на стан спяніння на місці і в лікарні; що він відмовився від такого проходження.

Тому, враховуючи, що обвинувачений не заперечує факт власної відмови від проходження огляду на стан спяніння, суд апеляційної інстанції вбачає, що в діях ОСОБА_3 присутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2018 року щодо ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко