ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» липня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Грабовецької О.С.

особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Константиновського Г.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Константиновського Г.Б. в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05 червня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно постанови судді, 20 квітня 2019 року о 04 годині 40 хвилин, по пр. Центральному в м. Миколаєві водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Результат аналізу в присутності свідків за допомогою газоаналізатору Драгер на місці склав 1,17% проміле.

В апеляційній скарзі захисник Константиновський Г.Б. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, а постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки докази на підтвердження його вини є неналежними та недопустимими.

Стверджує, що працівниками поліції порушено право ОСОБА_1 на захист та інші права. Вказує, що із наданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису не вбачається, що працівники поліції роз`яснювали ОСОБА_1 його права, які передбачено Конституцією України та ст. 268 КУпАП.

Зазначає, що алкотестер Драгер 6810, за допомогою проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, не дозволений до застосування МОЗ та Держстандарт.

Вважає, що поліцейські порушили порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 відразу відмовився від проходження огляду за допомогою приладу Драгер. На думку захисника, в такому разі, працівники поліції повинні були запропонувати йому пройти відповідний огляд у закладах охорони здоров`я.

Зазначає, що ОСОБА_1 у судовому засіданні стверджував, що поліцейські здійснювали на нього психологічний тиск, що змусило його пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Стверджує, результати тестування лише об`явили, але нікому не показували, що зафіксовано на відеозаписі.

Захисник звертає увагу на те, що один з файлів відео закінчується на 04.38.48, а наступний починається з 04.42.21. Вказує на те, що майже чотири хвилини відео відсутні та можливо за цей час і здійснювався психологічний тиск на ОСОБА_1 , про який він зазначав.

Також додає, що з відеозапису видно, що крім двох працівників поліції чоловічої статі, інших поліцейських поруч не було. Але документи складено від імені лейтенанта поліції ОСОБА_2 , інспектора взводу 2 роти 2 батальону 2 УПП в Миколаївській області, яка начебто складала протокол про адміністративне правопорушення, відбирала пояснення у свідків, ставила свій підпис на результатах тестування на алкоголь за допомогою приладу Драгер.

Захисник стверджує, що осіб жіночої статі на відео немає, голосу не чути, протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків заповнює інший працівник поліції. Тому для усунення зазначених розбіжностей ОСОБА_1 було заявлено клопотання про виклик у судове засідання працівника поліції ОСОБА_2 та інших свідків. Проте, суддя, на думку захисника, безпідставно відмовив у його задоволенні.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Константиновського Г.Б. на підтримку поданої апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_2 (патрульного поліцейського), дослідивши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додатково надані матеріали, апеляційний суд встановив наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 вказаних вимог закону не дотримався, допустив формальне ставлення до вирішення справи, з`ясував обставини неповно та не всебічно, що загалом призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення.

Приймаючи рішення, суддя дійшов висновку, що 20.04.2019 р. ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В обґрунтування цих висновків, суд послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 283015 від 20 квітня 2019 року, результату тестування на алкоголь, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, на дані, що містяться на відеозапису з нагрудної камери поліцейського, а також показання свідків, які були присутні при його складанні.
З огляду на ці докази, суддя дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З цими висновками суд апеляційної інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 заперечував вину та стверджував, що вживав безалкогольне пиво.

Так, як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 20.04.2019 р. о 04 годині 40 хвилин, по пр. Центральному в м. Миколаєві, керував транспортним засобом ВАЗ 21093 в стані алкогольного сп`яніння. Результат аналізу в присутності свідків за допомогою газоаналізатору Драгер на місці склав 1,17%.

З результатів тестування на алкоголь (а.с. №3) вбачається, що дана квитанція містить наступні складові: час та місце проведення тесту, дані про осіб учасників тестування, інспектора та особу, що тестується, підписи останніх, результат тесту 1,17% проміле. Згідно даної квитанції, тест №1717 був здійснений за допомогою Alcotest 6810, прилад № ARAM-2242, принтер № ARAM-5729, а також зазначена дата калібрування.

Проте, суддя не звернув уваги на те, що Alcotest 6810, прилад №ARAM-2242 проходив останнє калібрування 25.06.2018 р.

Захисник Константиновський Г.Б. надав до суду дані, згідно яким, калібрування приладу Драгер Alcotest 6810 проходить з періодичністю в 6 місяців. Проте, з моменту останнього калібрування приладу Драгер, за допомогою якого проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 , минуло більше 6 місяців.

З огляду на те, що алкотестер не був у встановлений строк підданий калібруванню, що ставить під сумнів показники зазначеного приладу.

На запит апеляційного суду з УПП в Миколаївській області було надано відповідь про те, що повірку законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки газоаналізатори Драгер Alcotest 6810 проходять з періодичністю в 1 рік. Проте, інформацію щодо калібрування зазначеного приладу апеляційному суду не надано.

Допитана в апеляційному суді свідок ОСОБА_2 (працівник патрульної поліції) пояснила, що вона складала протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 та дійсно перебувала разом з іншими поліцейськими на місці вчинення адміністративного правопорушення, де ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу. Після того, як були оформлені адміністративні матеріали, вони ОСОБА_1 відпустили та не вилучали його транспортний засіб.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтвердив, що випив два бокала пиво, проте стверджував, що воно було безалкогольне. А після того, як він пройшов тест на виявлення стану алкогольного сп`яніння та після того, як йому вручили копію протоколу, він сів за кермо та поїхав додому, транспортний засіб у нього не вилучався.

Таким чином, працівники поліції порушили вимоги ч. 1 ст. 265-2 КУпАП щодо затримки транспортного засобу особи, у відношенні якої складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що викликає обґрунтовані сумніви в законності складання протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 .

Крім того, з дослідженого апеляційним судом відеозапису вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, на що ОСОБА_1 погодився та в присутності двох свідків продув прилад Драгер.

Проте, з відеозапису не видно, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, як це передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 р.

Також апеляційний суд враховує, що відеозапис не відображає увесь перебіг подій, оскільки до суду надано лише фрагменти запису.

Свідок ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду також не могла дати точної відповіді, чи пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Отже, під час апеляційного розгляду не спростовані доводи апелянта про незаконність оскаржуваної постанови, а під час розгляду справи в суді першої інстанції суд не звернув уваги на допущені працівниками поліції порушення, тобто з`ясував обставини неповно та не всебічно, що загалом призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення.

Таким чином, у ході дослідження доказів під час апеляційного розгляду, виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, постанова судді про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністартвиного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а справа закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Константиновського Г.Б. задовольнити.

Постанову судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05 червня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова