Справа № 161/3034/19
Провадження № 3/161/1138/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пахолюка А.М.,

при секретарі - Грабовській Г.О.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

прокурора Артиш Н.В.

розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,-

за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2019 року в Луцький міськрайонний суду Волинської області надійшли адміністративні справи відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відповідно до складених протоколу про адміністративне правопорушення №44-01/_74_/19 від 12 лютого 2019 року та протоколу про адміністративне правопорушення №44-01/_73_/19 від 12 лютого 2019 року.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2019 року справи про адміністративні правопорушення вчиненні ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП за вищевказаними протоколами обєднано в одне провадження.

Із протоколу про адміністративне правопорушення №44-01/_74_/19 від 12 лютого 2019 року (далі протокол №1), вбачається, що ОСОБА_1, будучи головним спеціалістом відділу з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Управління державної міграційної служби України у Волинській області, являючись субєктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон) не подала повідомлення про суттєві зміни в майновому стані після продажу автомобіля Lexus GX 460, 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рама) JTJJM7FX805012970 за 620 000 грн., чим порушила вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», за що передбачена відповідальність ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення №44-01/_73_/19 від 12 лютого 2019 року (далі протокол №2), вбачається, що ОСОБА_1, будучи головним спеціалістом відділу з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Управління державної міграційної служби України у Волинській області, являючись субєктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон) не подала повідомлення про суттєві зміни в майновому стані після придбання автомобіля Toyota Land Cruiser 200, 2014 року випуску, номер кузова (шасі, рама) JTMCV05J204146120 за 620 000 грн., чим порушила вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», за що передбачена відповідальність ч.2 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнала вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. Суду пояснила, що копію протоколів №№ 1, 2 не отримувала, передбачені ст. 268 КУпАП права їй не розяснювалися.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 ОСОБА_2, винність в інкримінованих ОСОБА_1 правопорушеннях, передбачених ч.2 ст.172-6 КУпАП, не визнав. Суду пояснив, що ОСОБА_1 у декларації за 2017 рік відобразила відомості про відчуження та набуття права власності на обєкт рухомого майна. Після перевірки щорічної декларації за 2017 рік Національним агентством ніяких порушень виявлено не було. Просив закрити провадження по даній справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, з підстав, викладених у письмових поясненнях, оскільки, протоколи №№1, 2 складені поза межами строків виявлення правопорушення, передбачених ст. 38 КУпАП, а відтак не може являтися належним і допустимим доказом у справі. Крім того, зазначив, що приєднані до протоколів №№ 1, 2 копії договорів купівлі-продажу транспортних засобів не відповідають оригіналам цих же договорів, які було надано ТСЦ МВС у Волинській області, а тому також не є належними і допустимими доказами у справі.

Прокурор Артиш Н.В. в судовому засіданні зазначила про те, що ОСОБА_1 слід визнати винною у вчиненні правопорушень за ч.2 ст.172-6 КУпАП і вина останньої підтверджується дослідженими у справі доказами.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, прокурора, всебічно, повно та обєктивно дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Частиною 2 статті 172-6 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Судом встановлено, що наказом № 135-к від 17.08.2012 року ОСОБА_1 призначено з 20 серпня 2012 року на посаду головного спеціаліста сектору у справах біженців Управління Державної міграційної служби України у Волинській області (далі УДМС України у Волинській області).

29 квітня 2016 року ОСОБА_1 переведено на посаду головного спеціаліста відділу з питань громадянств, паспортизації та реєстрації УДМС України у Волинській області (наказ №139-к від 27.08.2012 року).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону, у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум станом на 01.01.2017 року становить 1600 грн. Таким чином, у разі отримання доходу на суму 50 прожиткових мінімумів х 1600 грн. = 80000 грн., субєкт декларування зобовязаний в порядку і строки встановлені Законом та рішенням НАЗК подати в електронній формі декларацію про суттєві зміни в майновому стані.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу 0741/2017/401622 від 04.04.2017 року укладеному в сервісному центрі 0741, ОСОБА_1 продала ОСОБА_3 автомобіль Lexus GX 460, 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рама) JTJJM7FX805012970 за 620 000 грн. (далі договір №1) (а.с.194-195).

Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу 0741/2017/429003 від 22.04.2017 року укладеному в сервісному центрі 0741, ОСОБА_1 придбала автомобіль Toyota Land Cruiser 200, 2014 року випуску, номер кузова (шасі, рама) JTMCV05J204146120 за 620 000 грн. (далі договір №2) (а.с.192-193).

Таким чином, ОСОБА_1 04.04.2017 року відчужила, а 22.04.2017 придбала рухоме майно на суму, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року (80000 грн.) та була зобовязана в порядку і строки, передбачені законодавством, письмово повідомити про це Національне агентство.

Моніторингом Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що фактично інформацію про зміни в майновому стані ОСОБА_1, подала у щорічній декларації за 2017 рік, яка внесена до реєстру 29.03.2018 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру декларацій (а.с.39).

Однак, на думку суду, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, виходячи з наступного.

Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Лучанінова проти України»).

Згідно висновків ЄСПЛ у рішенні у справі «Карелін проти Росії», за відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти справи чи суперечностей, у разі відшукування судом самостійно доказів винуватості особи, зазначені дії суду призведуть до порушення ч.1 ст.6 Конвенції.

Отже, суд, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, де бере участь прокурор, як сторона обвинувачення, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Статтею 7 КУпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Із матеріалів справи вбачається, що 12 лютого 2019 року головним спеціалістом відділу контролю за своєчасністю подання декларацій Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 складено протоколи №44-01/_73_/19 та №4401/_74_/19 про вчинення останньою правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-6 КпАП України, тобто - за несвоєчасне подання без поважних причин повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Однак, такі протоколи на думку суду, не можуть вважатись допустимими доказами в даній справі, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 49 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов'язані перевіряти факт подання суб'єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Порядок перевірки факту подання суб'єктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій затверджений рішенням НАЗК від 06.09.2016 року №19, який зареєстрований в МЮУ 15.11.2016 року за №1479/29609 (в редакції закону станом на 01.04.2017) (далі - Порядок).

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що перевірка факту подання декларацій та повідомлення Національного агентства про випадки неподання чи несвоєчасного подання декларацій покладаються на уповноважений підрозділ (особу) з питань запобігання та виявлення корупції відповідного органу, або інший структурний підрозділ такого органу (далі - відповідальний підрозділ (особа)), визначений керівником органу.

Керівник відповідного органу, визначає порядок взаємодії відповідального підрозділу (особи) з іншими підрозділами з метою обліку суб'єктів декларування, у яких виник обов'язок подати декларації відповідно до вимог Закону.

Водночас, строки перевірки факту подання декларацій передбачені п.4 цього ж Порядку. Зокрема в п.п.1 п.4 визначено, що відповідальний підрозділ (особа) органу, в якому працюють (працювали) суб'єкти декларування, перевіряє факт подання щорічних декларацій суб'єктів декларування протягом 10 робочих днів з граничної дати подання таких декларацій.

Факт подання декларацій перевіряється шляхом пошуку та перегляду інформації в публічній частині Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства (п.5 Порядку).

Таким чином, антикорупційним законодавством чітко встановлено обов'язок державного органу (уповноважений підрозділ/особа) перевіряти факт подання щорічних декларацій суб'єктами декларування, які в них працюють протягом 10 робочих днів з граничної дати подання таких декларацій шляхом пошуку та перегляду інформації в публічній частині ЄДР декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Судом встановлено, що згідно Структури УДМС України у Волинській області, затвердженої наказом Державної міграційної служби України від 14.03.2016 №38 та Штатного розпису УДМС України у Волинській області, затвердженого наказом Державної міграційної служби України від 21.06.2016 року №143, створено уповноважений підрозділ: головний спеціаліст з питань запобігання та виявлення корупції (а.с. 197).

Посадовою інструкцією головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції УДМС України у Волинській області, затвердженої в.о. начальника УДМС України у Волинській області ОСОБА_5, саме на головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції покладено обовязок вживати заходів та виявляти факти, що можуть свідчити про вчинення корупційних правопорушень посадовими чи службовими особами Управління та інформувати в установленому порядку про такі факти начальника УДМС України у Волинській області (а.с. 198-199).

Відтак, в даному випадку, в силу вимог закону уповноважені особи НАЗК та головний спеціаліст з питань запобігання та виявлення корупції УДМС України у Волинській області були зобовязані перевірити та виявити наявність порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції» та Порядку.

У передбачений законодавством строк, тобто до 14 квітня 2018 року, факт неподання, несвоєчасного подання декларації та виявлення суттєвих змін майнового стану за 2017 рік, головним спеціалістом з питань запобігання та виявлення корупції УДМС України у Волинській області та уповноваженими особами НАЗК встановлено не було з невідомих для суду причин, оскільки, матеріали справи таких даних не містять і здобуто таких не було в ході судового розгляду.

Для зясування обставин складення протоколів №№ 1, 2, судом викликалася в судове засідання уповноважена особа НАЗК, що склала протоколи, ОСОБА_4, який будучи повідомленим про слухання справи, двічі не з?явився в судове засідання (а.с.184, 185, 188, 189).

Протокол №1 та протокол №2 про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією відносно ОСОБА_1 складено 12 лютого 2019 року (а.с.1-8, 90-97).

Відповідно до ч.3 ст.38 КпАП України адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно з п.7 ст.247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

З аналізу цих норм законодавства зокрема вбачається, що стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено зокрема протягом трьох місяців з дня його виявлення, а провадження в справі не може бути розпочато, якщо закінчились строки його накладення.

Враховуючи вищевказані норми антикорупційного законодавства та положення КУпАП України, а також беручи до уваги встановлені вище обставини, суд вважає, що кінцевим днем виявлення факту неповідомлення ОСОБА_1 про суттєві зміни у майновому стані з 2017 рік та внесення таких даних у щорічну декларацію за 2017 рік уповноваженими на те органами, слід вважати саме 14 квітня 2018 року, тобто десятий робочий день з граничної дати подання такої декларацій - 01 квітня 2018 року.

Як встановлено вище, протокол № 1 та протокол № 2 відносно ОСОБА_1 складені були 12 лютого 2019 року.

Правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-6 КпАП України не належать до категорії триваючих.

При цьому наявна в матеріалах справи письмова заява заступника голови правління Громадської організації «ТОМ 14» ОСОБА_6 від 12.11.2018 року на адресу НАЗК, яка стала підставою для складення НАЗК вищевказаних протоколів щодо ОСОБА_1, в даному випадку, не має правового значення, так як такий документ також надійшов до НАЗК поза межами строків виявлення правопорушення, передбачених ч.3 ст. 38 КУпАП (а.с. 9, 98).

Крім того, за змістом ч.4 ст.256 КУпАП, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності розяснюються іі права, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Із змісту протоколів №№1, 2 та доданих до них матеріалів вбачається, що будь-які докази на підтвердження розяснення ОСОБА_1 її прав, передбачених ст. 268 КУпАП, відсутні. Відтак, уповноваженою особою НАЗК ОСОБА_4 порушено визначений законом порядок складання протоколів і не дотримано прав ОСОБА_1, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оскільки, на час складення вищевказаних протоколів про адміністративне правопорушення минули строки, визначені у ст.ст. 38, 247 КУпАП України, порушено порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд вважає ці протоколи є недопустимим доказом в даній справі, так як вони складені через невідповідність із законодавством, тобто, поза межами трьохмісячного строку з часу необхідного виявлення правопорушення, який чітко встановлено законодавством та був необхідний для встановлення факту подання (неподання/несвоєчасного подання) щорічної декларації ОСОБА_1 та наявних невідповідностей щодо зазначених у такій декларації інформації щодо доходів та майна.

Крім того, в ході розгляду справи, судом було також встановлено, що копії договорів купівлі-продажу 0741/2017/401622 від 04.04.2017 року та 0741/2017/429003 від 22.04.2017 року транспортних засобів, які додані до протоколів №№ 1, 2 (а.с.48-50, 130-31), не відповідають оригіналам, що були витребувані судом із ТСЦ МВС у Волинській області за клопотанням захисника ОСОБА_2, оглянуті судом у засіданні, та їх копії приєднанні до справи за клопотанням сторони захисту (а.с. 192-195).

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-6 КУпАП України, яке ставиться їй у провину, належними і допустимими доказами не доведена, провадження у даній справі розпочато протиправно, оскільки, протоколи складені поза строком, передбаченим ч.3 ст.38 КпАП України.

З врахуванням вищевказаної прецедентної практики ЄСПЛ, суд у даному випадку не має права самостійно збирати з власної ініціативи будь-які інші докази у справі щодо винуватості особи.

За таких обставин суд вважає, що склад адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході судового розгляду.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1, складу інкримінованих їй адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-6 КУпАП України, то провадження в справі відносно неї підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП України.

Керуючись ст. ст. 7, 33-34, 38, п. 1 ст. 247, 283, 284 КУпАП, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 62 Конституції України, ст. ст. 3, 45, 49, 52 Закону України «Про запобігання корупції», Порядком перевірки факту подання суб'єктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій затверджений рішенням НАЗК від 06.09.2016 року №19, який зареєстрований в МЮУ 15.11.2016 року за №1479/29609, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Постанова суду може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Пахолюк А.М.