Справа № 214/96/19
3/214/243/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 березня 2019 року, суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи, які надійшли від Очаківського відділу поліції в Миколаївській області ГУНП, про притягнення до відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2019 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 384673 від 26.11.2018 року відносно ОСОБА_2 про притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до вищевказаного протоколу, 26.11.2018 року о 09-25 годині водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 в Миколаївській області, м. Новий Буг, по вул. Цибульській, біля буд.4 в стані алкогольного спяніння, який було встановлено за допомогою Драгера ARAM 2246 тест №1522 з результатами 0,25 % проміле алкоголю.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив наступне. Так, він 26.11.2018 року о 09.25 годині був зупинений працівниками поліції в м. Новий Буг без відповідних на те підстав. Він пройшов тест на стан спяніння та запропонував співробітникам поліції поїхати до лікарні для проходження ним перевірки на стан спяніння, однак йому було відмовлено. Працівники поліції склали адміністративний протокол, при цьому його не було відсторонено від керування транспортним засобом. Самостійно до лікарні не поїхав так як не мав часу. Крім того, ОСОБА_2 надав до суду письмове клопотання, в якому просив провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення у звязку з тим, що термін дії свідоцтва про державну реєстрацію газоаналізатора, яким вимірювався у нього рівень алкоголю закінчився ще 10.02.2015 року, інші ж докази його вини в матеріалах справи відсутні. В зазначеному клопотанні ОСОБА_2 також просив витребувати диск з відеозаписом обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення та сертифікат відповідності, свідоцтво про повірку робочого стану газоаналізатора, його технічні характеристики для встановлення допустимої похибки, допитати інспектора поліції, який склав протокол.

Захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 в судовому засіданні надав письмове клопотання в якому просив провадження у справі закрити, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що ОСОБА_2 дійсно пройшов перевірку на стан спяніння за допомогою газоаналізатора, однак з результатами такої перевірки не погодився та просив направити його для проведення огляду в медичний заклад. При цьому працівниками поліції в задоволенні такого клопотання ОСОБА_2 було відмовлено. Крім того, строк дії свідоцтва про державну реєстрацію газоаналізатора, яким вимірювався рівень алкоголю в ОСОБА_2 закінчився ще 10.02.2015 року. Також захисник ОСОБА_3 надав до суду клопотання про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі ст.38 КУпАП у звязку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, дослідивши письмові матеріали справи, вважаю, що провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно положень КУпАП обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно зясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.5. Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейськими у присутності двох свідків.

Зазначеною статтею також регламентовано, що лише у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди його результатами огляду проводиться в закладах охорони здоровя.

З викладеного слідує, що інспектор поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан спяніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого спяніння, і лише в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 26.11.2018 року о 09-25 годині водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 в Миколаївській області, м. Новий Буг, по вул. Цибульській, біля буд.4 в стані алкогольного спяніння, який було встановлено за допомогою Драгера ARAM 2246 тест №1522 з результатами 0,25 % проміле алкоголю.

У відповідності до п.7 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

З матеріалів справи вбачається, що огляд на стан сп'яніння ОСОБА_2 проводився з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6810» ARAM 2246, цифровий показник якого було визначено 0,25 проміле алкоголю.

В той же час, відповідно до технічних характеристик спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6810» ARAM 2246, точність вимірювання ним наявності алкоголю може коливатися від 0,05 проміле в діапазоні 0,00 0,05 проміле.

Враховуючи зазначене, зафіксований на роздруківці з принтеру спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6810» ARAM 2246 результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 0,25 проміле, з урахуванням зазначеної вище точності вимірювального приладу, не може в достатній мірі свідчити про перевищення допустимої норми, зазначеної в Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, 0,2 проміле, оскільки при врахуванні максимального значення допустимої похибки у вимірюваннях (0,25 проміле -0,05 проміле = 0,02 проміле) допустима норма не перевищена.

За таких обставин, не можуть бути визнані доказами в справі про адміністративне правопорушення і акт огляду на стан сп'яніння та пояснення свідків.

Разом з тим, в судовому засіданні не спростовані доводи ОСОБА_2 про те, що він будучи незгодним з результатами огляду проведеного з використанням спеціальних технічних засобів (газоаналізатора) на місці зупинки просив направити його для проведення огляду в медичний заклад. При цьому, співробітниками поліції не було йому запропоновано пройти такий огляд в медичній установі та відповідно не направлено ОСОБА_2 для проходження медичного огляду, не дивлячись на його клопотання.

Таким чином, огляд ОСОБА_2 було проведено з порушенням вимог ст.266 КУпАП, а тому його слід вважати недійсним.

Крім того, в матеріалах справи відсутній і відеозапис, на якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення, який не було надано співробітниками поліції і на запит суду.

Інспектор поліції, яким було складено адміністративний протокол, в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи не зявився, пояснень з приводу обставин вчинення ОСОБА_2 правопорушення не наддав.

Пояснення ж свідків по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 містять лише відомості про проходження ОСОБА_2 огляду на стан спяніння на місці зупинки. При цьому, бланки, на яких складені письмові пояснення свідків, не містять відмітки, який саме протокол та його номер серії свідками було засвідчено. На виклик суду для надання пояснень зазначені свідки не зявились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Крім того, в матеріалах справи взагалі не долучено даних щодо обставин, через які був зупинений водій ОСОБА_2, тобто справа не містить відомостей щодо причини зупинки водія, що передбачені ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Тому існують сумніви в упередженості дій співробітників поліції, якими в повній мірі не було виконано вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, чим також порушено порядок огляду водіїв на стан сп'яніння.

Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі не містять всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити відповідно до вимог п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 33-35, ч.1 ст. 130, п. 7 ч. 1 ст. 247, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга, подання прокурора подаються до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя А.В. Ткаченко