Провадження № 33/824/366/2019 Доповідач - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, його захисника ОСОБА_2., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2018, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року,

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за те, що він, 11.08.2018 о 01 годині 50 хвилин в м. Києві по вул. Бастіонній, 5/13, керував автомобілем марки «Шкода», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, огляд проводився за допомогою приладу «Драгер», чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

Не погоджуюсь з вказаною постановою судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій указав, що дана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процессуального права. В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що він не погодився з результатами отриманими за допомогою технічного засобу Драгер ARHk-0556, що було ним відображено у поясненнях. Крім того, указав, що як вбачається з протоколу про адміністративне правопрушення від 11.08.2018, він не отримував акту огляду, а також в ньому не було вказано жодної ознаки стану сп'яніння. Додатково указав, що прилад Драгер ARHk-0556, за допомогою якого фіксували наявністю у нього алкогольного сп'яніння, відстуній у переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах МВС України для виявлення та фіксування порушень ПДР України, затвердженого Постановою МВС України від 01.03.2010 № 33, а тому вказаний доказ, на думку апеллянта, є недопустимим. Крім того зазначив, що судом першої інстанції помилково визнані достатніми, належними та допустимими докази на підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопрушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: акт огляду на стан сп'яніння та результати дослідження за допомогою приладу Драгер ARHk-0556, а також сам протокол про адміністративне правопорушення від 11.08.2018. Просив закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю достатніх доказів, які свідчать про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_3 також заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги. В обґрунтування доводів клопотання зазначив, що розгляд справи відбувся без його участі, хоча ним була подана заява про перенесення розгляду справи. Копію оскаржуваної постанови він отримав 23.11.2018. Дану причину пропуску строку на оскарження постанови вважає поважною і такою, яка є підставою для поновлення цього строку.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, а також задовольнити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги підлягає до задоволення, а сама апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Наведені ОСОБА_3 причини пропуску строку на подання апеляційної скарги визнаються судом поважними. Цими причинами є: розгляд справи у відсутність ОСОБА_3, що призвело до несвоєчасного ознайомлення його із постановою. За наявності цих причин суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_3 строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2018.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_3 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння стверджуються наступними доказами:

актом огляду на стан алкогольного сп'яніння та роздруківкою чека із технічного засобу відповідно до яких при проведенні огляду ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння за допомогою технічного засобу-газоаналізатора «Alcotest 6820» у нього виявлено алкоголь в розмірі 0,83 проміле;

поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були свідками при проведенні огляду ОСОБА_3 на стан сп'яніння;

відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, зробленим у ході фіксації правопорушення на якому зафіксовано встановлення факту перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп'яніння за допомогою технічного засобу;

рапортом працівника поліції;

іншими доказами.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не був згідний із застосуванням технічного засобу, не ґрунтуються на зібраних у справі доказах. Підстави, порядок та умови проведення огляду на стан сп'яніння визначені ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (в подальшому Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, «Інструкцією про прядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (в подальшому Інструкція), затвердженою наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 та п.2.5 ПДР України. Вивчення та аналіз відеозапису події, зробленої за допомогою нагрудної відеокамери поліцейського дає підстави стверджувати те, що виявлення у ОСОБА_3 стану алкогольного сп'яніння та фіксація адміністративного правопорушення відбулися у відповідності до вимог зазначених вище нормативних документів. Так, зазначений огляд відбувався у присутності свідків. ОСОБА_3 був повідомлений про проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою технічного засобу і не заперечував проти цього огляду. ОСОБА_3 особисто розпаковував трубку, необхідну для роботи приладу та йому були роз'яснені технічні процедури проведення огляду. Після огляду йому були продемонстровані результати огляду, якими був зафіксований стан алкогольного сп'яніння. ОСОБА_3 було повідомлено про складання протоколу про адміністративне правопорушення, на що він дав згоду. Будь-яких заперечень щодо проведеного огляду чи не погодження із його результатами ОСОБА_3 висловлено не було.

Судом враховується, що незгоду із проведеним оглядом, а також із іншими діями поліцейських ОСОБА_3 висловив після складання протоколу про адміністративне правопорушення, коли цей протокол був наданий йому для ознайомлення. На цей час у протоколі була викладена фабула правопорушення, відібрані пояснення від свідків та зібрані інші докази, які доводили вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Наведене указує, що на час незгоди ОСОБА_3 із результатами проведеного огляду адміністративне правопорушення було вчинене, закінчене і зафіксоване шляхом складання зазначеного вище протоколу. У зв'язку із цим зазначене вище не погодження ОСОБА_3 із певними діями поліцейських та результатами огляду не мало правового наслідку і не породжувало у поліцейських необхідність виконання дій, передбачених зазначеними вище нормативними документами. У зв'язку із цим наведена обставина не може бути підставою для скасування постанови судді від 26.10.2018 року щодо ОСОБА_3

Не ґрунтуються на вимогах нормативних актів посилання апелянта на те, що технічний засіб, за допомогою якого проводився огляд на стан сп'яніння не дозволений до використання органами поліції. Так, даний огляд проводився за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820», який відповідно до відомостей державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення віднесений до переліку дозволених для застосування на території України.

Та обставина, що ОСОБА_3 не був вручений акт огляду на стан алкогольного сп'яніння не дає підстави піддавати сумніву результати проведенного огляду і не може указувати на незаконність постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності. Так, будь-яких порушень у ході встановлення у ОСОБА_3 стану алкогольного сп'яніння судом не виявлено. Не виявлено таких порушень і у ході складання зазначеного акту. Обставини, викладені у цьому акті відповідають фактичним обставинам встановлення у ОСОБА_3 наявності алкогольного сп'яніння. У ході провадження як у суді першої, так і у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 мав можливість як ознайомитись із цим актом, так і отримати його копію, що необхідно було для здійснення свого захисту. Сукупність цих обставин виключають можливість скасування постанови від 26.10.2018 за наведеної вище обставини.

Судом враховується те, що ОСОБА_3 не був присутній при розгляді справи суддею місцевого суду, чим дійсно були порушені його права. Проте ці права були поновлені у суді апеляційної інстанції. Так, ОСОБА_3 був присутнім при розгляді справи судом апеляційної інстанції, надав усі докази, які вважав необхідними для здійснення свого захисту, був представлений захисником. Надані ним докази на свій захист не указують на помилковість чи незаконність висновків судді місцевого суду про необхідність притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП із накладенням на нього стягнення. Тому, зазначена вище обставина не може бути підставою для скасування постанови від 26.10.2018 щодо ОСОБА_3

Постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2018 щодо ОСОБА_3 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_3 поновити строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_3 - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька