ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2/19 Справа № 203/2965/18 Суддя у 1-й інстанції - Підберезний Г.А. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Коваленко В.Д.,за участю ОСОБА_1, його представника адвоката ОСОБА_2, та з іншого боку - ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпрі, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 вересня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого агрономом, пенсіонера УВД, мешкаючого в АДРЕСА_1, якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП , -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні алміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Стягнуто судовий збір з ОСОБА_1, на користь держави у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він о 12 год. 35 хв. 21 серпня 2018 року, рухаючись по перехрестю вул. Половицької та вул. Січеславської Набережної в м. Дніпрі, керуючи автомобілем НОМЕР_1, при повороті ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив п. 16.13 ПДР України. В результаті автомобілі отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі:

- адвокат ОСОБА_2 просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вважає, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, винесена з порушенням норм процесуального права, а викладені в постанові висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вважає, що в діях ОСОБА_5 відсутнє порушення п. 16.13 ПДР, а відповідно і відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.

Вказує, що при обставинах ДТП водій автомобіля Шкода АЕ 7783 ЕМ ОСОБА_6 виїжджав на перехрестя у зустрічному для ОСОБА_1 напрямку не по рівнозначній дорозі, як того вимагає п. 16.13 ПДР, а з прилеглої території ресторану «Поплавок».

Територія, з якої при обставинах ДТП виїжджав автомобіль Шкода АЕ 7783 ЕМ, під керуванням ОСОБА_3, вважає, не може бути дорогою, оскільки, не призначена для наскрізного проїзду, а лише для вїзду до ресторану «Поплавок», та не призначена як дорога для руху транспортних засобів і пішоходів, вздовж, оскільки не урегульована засобами організації дорожнього руху та не обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу.

На думку апелянта, виїзд з прилеглої території ресторану «Поплавок» урегульований дорожнім знаком 2.1 «ОСОБА_3 дорогу», який у даному випадку встановлений відповідно до п. 10.4.2 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні, Загальні технічні умови. Правила застосування», згідно з яким «.... Допускається установлювати знак 2.1 перед виїздами на дорогу з покриттям з лісових просік, польових та інших доріг без покриття, а також у місцях виїзду на дорогу з територій гаражів, АЗС, майданчиків відпочинку тощо...»

Вважає, що відповідно до схеми організації дорожнього руху на ДТП та фактично, перед перехрестям з вул. Половицькою на проїзній частині вул. Січеславська Набережна, встановлені інформаційно-вказівні знаки 5.53 ПДР України «Показник напрямку», на яких зазначено «вул. Половицька» та вказаний напрямок у сторону пр. ОСОБА_7(пр.К.Маркса), що виключає напрямок даної вулиці, а відповідно рівнозначної дороги вул. Половицькій у іншому напрямку.

Вважає, що водій автомобіля НОМЕР_3, ОСОБА_1, рухаючись по дорозі вул. Половецької з лівим поворотом на вул. Січеславська Набережна, мав перевагу перед зустрічним автомобілем Шкода АЕ 7783 ЕМ, під керуванням ОСОБА_3, оскільки останній виїздив на перехрестя з прилеглої території, а не з рівнозначної дороги, а тому в діях ОСОБА_1 , на його думку, не вбачається порушення п. 16.13 ПДР України.

На думку апелянта, суд, визнавши, що автомобіль Шкода, під керуванням водія ОСОБА_3 фактично виїхав з прилеглої території на дорогу, помилково вважає, що він мав перевагу перед автомобілем Міцубісі Паджеро під керуванням водія ОСОБА_1, оскільки автомобіль Шкода переїхав через проїзну частину вул. Січеславська Набережна на декілька метрів більше ніж Міцубісі Паджеро. При зазначених обставинах, як вказано вище, між водіями ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не виникало взаємних обовязків щодо виконання вимог розділу 16 ПДР України «Проїзд перехресть», бо прилегла до дороги територія не є перехрестям і вимоги зазначеного розділу можуть поширюватись лише на водіїв транспортних засобів, які наближались до доріг вул. Січеславської Набережної та вул. Половецької. В зв'язку з чим, у діях ОСОБА_1 у даному випадку, на його думку, не може бути невідповідності вимогам п. 16.13 ПДР України(розділу 16).

В судовому засіданні при апеляційному розгляді ОСОБА_1, та його адвокат ОСОБА_2 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити.

З іншого боку, ОСОБА_3 та його адвокат ОСОБА_4, заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги, вважали постанову суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_1 та його адвоката ОСОБА_2, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, думку ОСОБА_3 та його адвоката ОСОБА_4, які прохали апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову без змін, перевіривши матеріали справи, дослідивши відповідні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови, приходжу до наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КупАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен зясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Вимогами ст. 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів

Дані вимоги закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсягу.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції належним чином зясував обставини справи, викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП.

Як видно з пояснень ОСОБА_3, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, а також в інших матеріалах справи, він послідовно пояснив, що саме ОСОБА_1 порушив вимоги ПДР. Він вказує, що переконавшись в безпечності руху, виконавши вимоги ПДР, почав перетинати вказане перехрестя, проте доїхавши до його середини відчув удар в лівий бік автомобіля. Акцентував увагу, що в момент зіткнення автомобіль знаходився на середині перехрестя, і навіть задніми колесами перетнув середину вулиці. Вказаний факт підтверджується схемою місця ДТП.

Тому доводи захисника ОСОБА_2, що саме водій ОСОБА_3 мав поступитися дорогою ОСОБА_1, оскільки виїжджав з прилеглої території, є хибними, зважаючи на те, що ОСОБА_3 розпочав свій рух раніше, першим та вже завершив виїзд з прилеглої території, рухаючись по рівнозначній дорозі та закінчуючи маневр, розраховуючи, що усі учасники дорожнього руху виконують правила ПДР.

При цьому, ОСОБА_3 у своїх поясненнях поліцейському та в апеляційному суді посилається на недотримання водієм ОСОБА_1 вимог п. 16.13. ПДР, згідно яких перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобовязаний дати дорогу трамваю попутного напрямку , а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Крім того вважає, що дії водія ОСОБА_1, на його думку, не відповідали і вимогам п. 10.1 ПДР, адже ОСОБА_1 перед початком руху, перестроюванням та будь- якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Перевіривши матеріали справи, та доводи обох водіїв та їх адвокатів, обговоривши висновок експерта за результатами проведення комплексної судової транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи від 28.02.2019 року № 6463-18/1098-19 по адміністративній справі № 203/2965/18, приходжу до висновку, що обґрунтованим та прийнятним до даної ДТП, є посилання експерта лише в тій частині, що першим здійснив виїзд на проїзну частину вул. Січеславська Набережна водій автомобіля «Skoda», а автомобіль «Mitsubishi» в цей момент ще наближався до її ближньої межі. Про це зазначено в висновку експерта по варіанту № 2.

Відтак, оскільки автомобіль «Skoda» рухався в межах перехрещуваної проїзної частини вул. Січеславська Набережна у зустрічному напрямку, відносно автомобіля «Mitsubishi», який ще наближався до її ближньої межі, то з технічної точки зору водій автомобіля «Mitsubishi» повинен був відмовитись від початку маневру та надати перевагу в русі водію автомобіля «Skoda», адже водій автомобіля «Skoda» мав перевагу в русі. В умовах даного варіанту водій автомобіля «Mitsubishi» мав технічну можливість запобігти ДТП. Крім того, експертом не спростовано інкриміноване недотримання водію ОСОБА_1 порушення вимог п. 16.13. ПДР.

Отже, приходжу до висновку, що районний суд вірно вказав, що у даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_1, який керував транспортним засобом Mitsubishi Pajero не врахував дорожньої обстановки, не відповідають вимогам п.16.13 ПДР України. В результаті цього і сталося ДТП.

Суд обґрунтовано прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП визнавши його винним.

Постанова суду першої інстанції за своїм змістом є обґрунтованою, вмотивованою та законною.

Що стосується інших доводів апелянта, то вони є безпідставними оскільки суперечать фактичним обставинам справи та сукупності зібраних доказів.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права, які б слугували підставою для скасування судового рішення, не вбачається.

Таким чином, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 вересня 2018 року якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_8