Номер провадження 3/754/92/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 січня 2019 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

РНОКПП НОМЕР_1,

проживає в АДРЕСА_1

за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №162495, 15.11.2018 року в 13 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «Даф» д.н.з. НОМЕР_2 в м. Києві по вул. Г. Хоткевича, 1-В, не врахував дорожньої обстановки при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3 водій ОСОБА_2, що призвело до механічних пошкоджень обох автомобілів. Таким чином, своїми діями порушив п.п. 2.3 В), 10.1 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

На виклик суду на 21.12.2018 року о 11 год. 10 хв. та 16.01.2019 року о 09 год. 15 хв. гр. ОСОБА_1 не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за вказаною в протоколі адресою місця проживання останнього.

В матеріалах справи міститься письмова заява гр. ОСОБА_1 від 11.12.2018 року (отримана судом 21.12.2018 року) в якій останній просив суд про направлення даного адміністративного матеріалу, складеного відносно нього до Приморського районного суду м. Одеси, за місцем його проживання.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання гр. ОСОБА_1 про направлення даного адміністративного матеріалу за місцем його мешкання.

Так, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП - участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не є обов'язковою, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи у його відсутність.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Статтею 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127 - 1 - 129, частинами першою, другою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Тобто, з даної норми закону, а саме ст. 276 КУпАП, законодавцем встановлено право, а не обов'язок суду направлення адміністративного матеріалу, складеного за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за місцем мешкання порушника. Також, дана норма чітко визначає підсудність розгляду такого адміністративного матеріалу, а саме за місцем його вчинення.

З огляду на вищевикладене, суд розцінює поведінку гр. ОСОБА_1 як таку, що направлена на зловживання своїми правами, наданими КУпАП, затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності та перешкоджання розгляду справи у розумні строки, в зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати дану справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів та в даному складі суду (суді).

Пунктом 10.1 Правил дорожнього руху України встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до ст. 124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

У рішенні по справі « О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

При цьому, ст. 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 19 Закону України " Про міжнародні договори України ", ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Аналіз наведених вимог закону та сукупності досліджених судом доказів, дозволяє зробити висновок про наявність в діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою на те особою, схемою наслідків ДТП, письмовими поясненнями водіїв.

На підставі викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу правопорушника та керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП ,Суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.

На підставі п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п'ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред'явлення постанови до виконання - 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Апеляційна скарга, протест прокурора подаються до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва.

Суддя: О.М. Панченко