Провадження № 3/263/237/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН відповідно до довідки від 28.12.2018 року не встановлено, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 3 ст. 178, ст.185 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №650162, складеним 16.12.2018 року, ОСОБА_2 16.12.2018 року о 22:20 годині, в Донецькій області, м.Маріуполь, Центральний район, вул.Грушевського, буд.12, знаходячись у дворі будинку в громадському місці, перебував у пяному вигляді, мав брудний одяг, різкий запах з роту, мав хитку ходу, чим ображав громадську мораль та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу АА № 650217 від 16.12.2018 року, складеного відносно нього ж, 16.12.2018 року о 22:20 годині ОСОБА_2, перебуваючи з явними ознаками алкогольного спяніння по вул.М.Грушевського,12, Центральний район, м.Маріуполь, на неодноразові вимоги провести поверхневу перевірку згідно зі ст.34 ЗУ «Про Національну поліцію» не реагував, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.185 КУпАП.

ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз протии Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_2, якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, повідомлення про місце та час судового розгляду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обовязків.

За зазначених обставин, суд вважає, що ОСОБА_2 був своєчасно та належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у звязку з чим, згідно зі ст.268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які маються у справі.

Факт адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 650217 від 16.12.2018 р.; протоколом АА №027473 про адміністративне затримання від 16.12.2018 року, рапортом поліцейського, відомостями про адмінпрактику, протоколом АА № 650162 від 16.12.2018 року, відеозаписом, наданим працівниками поліції.

Частиною 1 ст. 178 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п'яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Згідно з приписами ч.3 ст. 178 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або появу в громадських місцях у п'яному вигляді.

Статтею 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

На підставі ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, по справах, що розглядаються одночасно одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Адміністративний матеріал відносно ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП слід об'єднати в одне провадження з адміністративним матеріалом відносно ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 178 КУпАП, присвоївши номер № 263/17712/18 (3/263/3935/2018).

При обранні міри адміністративного стягнення враховуються обставини та характер вчиненого правопорушення, ступень провини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і дані про його особу, вважаю за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення за більш серйозне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, яке буде достатнім та необхідним для запобігання вчинення ним у подальшому порушень правил дорожнього руху та призначити покарання у вигляді штрафу у межах санкції статті.

Ураховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, щопомякшують та обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 40-1, 178 ч. 3, 283, 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний матеріал відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП № 263/17712/18 (3/263/3935/2018) слід об'єднати в одне провадження з адміністративним матеріалом відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, № 263/17713/18 (3/263/3935/2018) за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 178 КУпАП, присвоївши номер 263/17712/18 (3/263/3935/2018).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН відповідно до довідки від 28.12.2018 року не встановлено, визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 та ст.178 ч.3 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 136 грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 гривень.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя.

Суддя П.І.Папаценко