Справа №592/9515/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Хитров
Номер провадження 33/816/12/19 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 472 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Суми справу про порушення митних правил № 592/9515/18 за апеляційною скаргою захисника ХУРСЕНКА С.О. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 20 вересня 2018 року, якою на

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1

за ст.472 МК України накладено штраф в розмірі 51994,59 грн. з конфіскацією на користь держави товару, що став предметом порушення митних правил,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

представника Сумської митниці ДФС - Бикова Д.О.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

захисника - адвоката Хурсенка С.О., -

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - адвокат ХУРСЕНКО С.О. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, оскільки постанова не містить доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_3 прямого умислу, подана ним декларація відповідала встановленій формі, в протоколі про порушення митних правил не зазначено ознаку об'єктивної сторони правопорушення, норму закону яку порушив ОСОБА_5, а також що саме він не задекларував за встановленою формою. Крім того, службова особа митниці діяла не у відповідності до вимог закону.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 20.09.2018 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК, і на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51994,59 грн. з конфіскацією на користь держави товару, що став предметом порушення митних правил, а саме: 1) харчовий концентрат, комплекс Energy Slim (у складі 4 упаковок) - 32 коробки; 2) харчовий концентрат Дрейн Еффект Грін (20 стикерів по 8.5 г) - 83 упаковки; 3) засіб для прибирання Екоклінінг (500 мг) - 1 пляшка; 4) Екозасіб для посудомийної машини у таблетках (26 таблеток) - 1 упаковка; 5) концентрат для тканини (500 мл) - 1 пляшка; 6) шампунь від лупи (250 мл) - 1 пляшка; 7) гель для умивання Be-Loved (200 мл) - 3 пляшки; 8) харчові продукти, батончики Joy Field (120 гр) - 7 упаковок; 9) коктейлі Smart Food (30 гр) в асортименті 180 пакетів; 10) мюслі протеїнові Energy Diet Smart в асортименті (300 гр) - 23 упаковки; 11) мармелад фруктовий Joy Field (300 гр) в асортименті - 21 коробка, загальною вартістю 51994,59 грн. Стягнуто на користь Сумської митниці витрати в сумі 462,93 грн. та на користь держави 352,40 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді, 28.06.2018 під час здійснення в пункті прикордонно-митного контролю «Конотоп» по ст. Конотоп Південно-Західної залізниці митного контролю вагону № 10 потягу № 5 сполученням «Москва-Київ», ОСОБА_6 було запропоновано письмово на вимогу працівника митного органу задекларувати за встановленою формою товари та предмети, які він переміщує з собою через митний кордон України, для чого йому було надано бланк митної декларації, в якій він власноручно задекларував, що переміщує «продукти для схуднення, гелі, крем, біодобавки - 3 міста». За результатами проведеного митного контролю встановлено, що ОСОБА_3 не задекларував за встановленою формою точні та достовірні відомості (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари які він переміщував через митний кордон України на територію України.

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника Хурсенка С.О., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доводи представника Сумської митниці ДФС Бикова Д.О. про залишення постанови судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника Хурсенка С.О. підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ч.1 ст.1 МК, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у ст.7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів, а згідно вимог ст.487 МК, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно положень ст.9 Конституції України, ст.19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.486 МК, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, а згідно ч.2 цієї статті, провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у ст.508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

Розглянувши протокол про порушення митних правил № 0722/80500/18 від 28.06.2018, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що 28.06.2018 під час проходження митного контролю в пункті прикордонного-митного контролю «Конотоп» ОСОБА_3 не задекларував за встановленою формою точні та достовірні відомості (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари які він переміщував через митний кордон України на територію України.

ОСОБА_3 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК, як в суді першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду справи категорично заперечив та пояснив, що митних правил не порушував, від декларування товару не відмовлявся та вніс в декларацію про нього достовірні відомості згідно встановленої форми, яка була прийнята працівником митниці.

Суддя суду першої інстанції не погодився з вказаними вище показаннями ОСОБА_3 і з правовою позицією його захисту та в обґрунтування висновків свого рішення поклав такі докази винуватості останнього, як: протокол про порушення митних правил № 0722/80500/18 від 28.06.2018, митна декларація від 28.06.2018, протокол опитування в справі про порушення митних правил, висновок експерта № 118 від 20.07.2018, а також послався на ст.472 МК як на правову підставу притягнення ОСОБА_3 до відповідальності.

Разом з тим, висновки судді суду першої інстанції про винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, вказаних у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, належним чином не вмотивовані та не ґрунтуються на законі, а тому доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення є обґрунтованими та заслуговують на увагу, оскільки адміністративна відповідальність за ст.472 МК настає за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Відповідно до положень ч.1 ст.495 МК, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України, а згідно вимог ч.1 ст.488 цього Кодексу провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зокрема, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому, слід враховувати, що протокол про правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ - акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Сумської митниці ДФС справи про порушення митних правил (ч.1 ст.484 МК), тому є не тільки обов'язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Відповідно до ч.6 ст.264 МК, митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Як встановлено в ході апеляційного розгляду, 28.06.2018 під час здійснення в пункті прикордонно-митного контролю «Конотоп» по ст. Конотоп Південно-Західної залізниці митного контролю вагону № 10 потягу № 5 сполученням «Москва-Київ» ОСОБА_3 на вимогу працівника митного органу задекларував за встановленою формою товари та предмети, які він переміщує з собою через митний кордон України, а саме в бланку митної декларації зазначив, що переміщує «продукти для схуднення, гелі, крем, біодобавки - 3 міста», яка була прийнята посадовою особою митниці, факт чого був засвідчений проставленням на ній відповідного відбитка Сумської митниці ДФС «Під митним контролем» із відповідною датою.

Таким чином, приймаючи декларацію для митного оформлення, посадова особа Сумської митниці ДФС, діючи в межах своїх повноважень, фактично визнала та погодилася з тим, що вона була ОСОБА_3 за встановленою формою і містила всі необхідні відомості, тобто заповнена в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізовує державну податкову митну політику.

При цьому, встановивши, що подана ОСОБА_3 декларація не містила всіх обов'язкових елементів згідно встановленої форми, посадова особа органу доходів і зборів повинна була б діяти у відповідності до вимог ч.11 ст.264 МК та відмовити в її прийнятті, чого зроблено не було, тим самим констатовано відповідність декларації затвердженій формі.

У зв'язку з цим, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_3 заявив про переміщуваний ним товар за встановленою формою відомості, визнані службовою особою точними та достовірними, враховуючи, що зазначений у митній декларації узагальнений опис товарів не суперечив загальним характеристикам товару, виявлений в подальшому за результатами проведеного митного контролю.

З огляду на викладене та оцінюючи вказані вище докази у відповідності до вимог ст.ст.486 і 495 МК, ст.252 КУпАП, апеляційний суд вважає, що протокол про порушення митних правил складений без дотримання вимог закону, оскільки посадова особа Сумської митниці ДФС склала цей документ без наявності на те правової підстави, а саме незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, що тягне за собою визнання цього доказу недопустимим.

Визнаний суддею суду першої інстанції протокол опитування в справі про порушення митних правил як доказ винуватості ОСОБА_3 не може братися до уваги, оскільки згідно цих пояснень останній свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та повідомив, що під час проходження митного контролю він заповнив декларацію, в якій вказав товари, що ним перевозились ним через митний кордон.

Також не може бути визнаним належним доказом і висновок ДПМЕ ДФС № 118 від 20.07.2018 через відсутність його взаємозв'язку з протоколами про порушення митних правил та опитування, а також показаннями ОСОБА_8 у їх сукупності, оскільки вказаним висновком встановлена вартість товарів, які були ним задекларовані, а тому не були предметом порушення митних правил.

Не навівши жодних мотивів прийнятого рішення, обмежившись лише викладенням доказів без їх правової оцінки, суддя суду першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції та національним законодавством України.

При цьому, суддя суду першої інстанції у своїй постанові встановив обставини вчинення правопорушення не ОСОБА_3 як особи, у відношенні якої був складений протокол про адміністративне правопорушення та яка притягається до адміністративної відповідальності, а зовсім іншої особи - ОСОБА_6, що також є підставою для скасування постанови, оскільки таке порушення норм процесуального права завадило ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, «право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (п.п.29-30 рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); інші рішення у справах «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands); «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain); «Кузнєцов та інші проти Росії» (Kuznetsov and Others v. Russia).

Вартою уваги в контексті вмотивованості постанови судді є правова позиція, викладена в окремих рішеннях ЄСПЛ, зокрема у рішенні № 19997/02 від 15.02.2007 в справі «Болдя проти Румунії» (Boldea v. Romania), згідно якої «суд першої інстанції не здійснив розгляд усіх складових елементів правопорушення і зовсім не аналізував надані докази, що йому б надало можливість, у разі необхідності, ухвалити вмотивоване рішення, чого йому в справі не вдалося зробити».

Ігнорування суддею суду першої інстанції вказаних вище вимог закону та усталеної судової практики ЄСПЛ призвело до необґрунтованості і невмотивованості судового рішення, що також є підставою для його скасування у зв'язку з порушенням норм процесуального права.

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК, за обставин, викладених у постанові судді, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було. При цьому, всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_3 дій, направлених на порушення митних правил та вчинення ним правопорушення, передбаченого ст.472 МК.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п.43 (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Таким чином, постанову судді суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не можна вважати законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, тому вона підлягає скасуванню на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі - закриттю (п.3 ч.1 ст.284 КУпАП).

Керуючись ст.294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ХУРСЕНКА С.О. задовольнити.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 20 вересня 2018 року відносно ОСОБА_3 скасувати через порушення суддею суду першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норми матеріального права, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.