Справа № 442/2071/19
Провадження №3/442/715/2019
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 квітня 2019 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Грицай М.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, непрацюючого, інваліда 2 групи, проживаючого та зареєстрованого у ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 048668 ОСОБА_1 14.03.2019, близько 12.30 год., перебуваючи в м. Стебник по вул. Великого, 12 А кв. 44, вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2, під час якого висловлювався в її сторону нецензурною лайкою та словесно погрожував фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода психічному здоровю потерпілої.

У судовому засіданні правопорушник вину не визнав. Пояснив, що 14.03.2019 прийшов у помешкання своєї колишньої дружини ОСОБА_3 з метою зясування питань, що стосуються їхнього сина. Перед цим мав намір повідомити її про прихід, однак остання не піднімала слухавки. Відповідно, коли зайшов у квартиру, почав висловлювати претензії з приводу того, чому не відповідають на його телефонні дзвінки, а тому вихопив у ОСОБА_2 мобільний телефон та протягом певного часу тримав його в руці, при цьому запитуючи навіщо їй такий потрібен. Вказав, що бували випадки, коли заходив до на роботу останньої, але з метою вияснити чому вона не відповідає на його телефонні дзвінки. Вважає, що з чужими людьми колишня дружина більше розмовляє, ніж з ним. Не заперечує, що телефонує ОСОБА_2, щоб мати можливість зясувати певні питання, але при цьому не контролює куди, з ким йде колишня дружина. Вважає, що спірний конфлікт мав місце через телефон, який забрав і тримав в руці, а пізніше, коли приїхали працівники поліції, передав такий ОСОБА_4 Окремо зазначив, що якщо колишня дружина не має бажання, щоб він приходив, то хай бере слухавку телефону.

Свідок ОСОБА_2 показала, що правопорушник її переслідує, тим самим здійснює психологічне насильство. Розуміє, що є спільні діти, однак такі є дорослими, і він може з ними спілкуватись. Часто приходить під час проведення нею уроків і зриває такі. Зазначає, що правопорушник неодноразово висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. 14.03.2019 ОСОБА_5 прийшов до неї у квартиру та почав погрожувати фізичною розправою, при цьому вирвав мобільний телефон та не дав можливості таким скористатись. У звязку з такою поведінкою останнього, змушена була викликати поліцію. Вказала, що неодноразово зверталась в поліцію, однак колишній чоловік продовжує її переслідувати та вчиняти психологічне насильство.

ОСОБА_6 показала, що 14.03.2019 їй на роботу зателефонувала мама ОСОБА_2, при цьому плакала, сказала, що батько забрав телефон. Відразу викликала таксі та приїхала додому. Зайшовши у квартиру, побачила, що тато сидів на кухні, а мама і тітка ОСОБА_4 були в залі. Під час самого конфлікту присутня не була. Мама розповідала, що повинна була їхати на нараду, однак не могла вийти з кімнати, оскільки боялась батька. День перед тим чула розмову на гучномовці про те як батько домовлявся з мамою, що зранку вони повинні зідзвонитись. Напередодні ввечері батько дзвонив у домофон і попросив, щоб мама йому перетелефонувала. Коли мати набрала номер телефону батька, то відразу включила гучномовець і вона почула, як останній відразу висловив претензії з приводу того чому мати йому не дзвонить. Окрім цього вказала, що батько постійно їй телефонує, і не зважаючи на те, що вона не може підняти слухавку, не зупиняє викликів, допоки не додзвониться.

Незважаючи на невизнання вини самим правопорушником, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 048668 від 14.03.2019, поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_1А, даними під час розгляду справи, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 від 04.04.2019.

У діях ОСОБА_1 вбачаю склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Вивчивши матеріали справи, беручи до уваги вищенаведене, враховуючи особу винного, ступінь його вини, стан здоровя останнього, характер та обставини вчиненого правопорушення, вважаю, що таке є малозначним.

Відтак, на підставі ст. 22 КпАП України, правопорушника слід звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП України судовий збір у проваджені про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Відтак, у зв'язку зі звільненням ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, яке не передбачає адміністративного стягнення, суд не вбачає необхідності стягувати з останнього судовий збір

Керуючись ст.ст. 22, 40-1, 283 Кодексу про адміністративні правопорушення України, -

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, та на підставі ст. 22 КпАП України звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає предявленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Грицай М.М.