Справа № 694/521/19
Провадження № 3/694/133/19
ПОСТАНОВА

іменем України

11.04.2019року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Дудніченко В.М., з участю прокурора Гончар Р.В., розглянувши матеріали, які надішли із Національної поліції України Департаменту захисту економіки в Черкаській області Управління захисту економіки в Черкаській областф про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії НЕ 431286, виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області 19.05.2006 року, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3; працюючого майстром на лісозаготівельних роботах Вільховецького лісництва Державного підприємства «Звенигородське лісове господарство»

за ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №315194, складеного 21.03.2019 року оперуповноваженим управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1, будучи майстром на лісозаготівельних роботах Вільховецького лісництва Державного підприємства «Звенигородське лісове господарство», будучи відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі по тексту Закону) субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, 30.10.2018 придбав у приватну власність обєкт нерухомого майна - житловий будинок, вартість якої на момент набуття у власність складала 375 тисяч 075 гривні, що перевищує 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених на 1 січня 2018 року (тобто суму 88 100 гривень), та в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону, несвоєчасно повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані, чи скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП..

Прокурор в судовому засіданні підтримав складений адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 у вказаному адміністративному правопорушенні, повязаного з корупцією, зокрема, зазначив, що матеріалами адміністративного протоколу підтверджується вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП України, яке вчинено шляхом несвоєчасного повідомлення Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.2 КУпАП України, не визнав та пояснив, що він з 18.10.2018 року по 29.10.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні, 30.10.2018 року придбав житловий будинок в м. Звенигородка Черкаської області по пров. Освітянському 9, в якому був відсутній інтернет. На початку листопада 2018 року знов захворів, але так як з 05.11.2018 року по 04.12.2018 року пішов у щорічну відпустку лікарняний не брав, а лікувався вдома в період відпустки. Інтернет йому був підключений лише 07.12.2018 року. Декларацію подав із запізненням у звязку з об»єктивними причинами. Умислу на неподання декларації про суттєві зміни в майновому стані немав.

Адвокат ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що субєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної. Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.2 ст. 172-6 КУпАЛ є формальним, обовязковим елементом його обєктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобовязані довести суду наявність в діях особи, що притягуються до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Крім того адвокат ОСОБА_3 вказав, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 30.10.2018 року зареєстрував право власності на нерухоме майно, але не мав можливості подати відомості про суттєві зміни в майновому стані у зв»язку з тривалою хворобою та відсутність зєднання з мережею Інтернет у. Тобто з вищевикладеного вбачається, що у ОСОБА_1 відсутній прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, оскільки останній не приховував купівлю будинку, подав на реєстрацію права власності нерухомого майна відповідні заяви, отримав витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно та подав в подальшому декларацію про суттєві зміни у майновому стані . Адвокат ОСОБА_3 вважає, що в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1, відсутні будь-які дані про форму вини, в даному випадку - наявність умислу. Матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_1, подавши повідомлення про суттєві зміни майнового стану , мав умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес. Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 субєктивної сторони правопорушення, передбаченого ч,2 ст.176- 2 КУпАП і виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Заслухавши доводи прокурора, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката, дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП України, суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а в даному випадку про адміністративне корупційне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» або, з огляду на час вчинення правопорушення чи розгляду в суді, Законом України «Про запобігання корупції»; чи є особа винною в його вчиненні, отже чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Суддя також повинен з'ясувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв'язку між діянням і виконанням останньою службових (посадових) повноважень, а у відповідних випадках - мети правопорушення.

Суддя при розгляді справи повинен виконувати функції незалежного та неупередженого органу правосуддя, процесуальна функція якого відділена від функції «обвинувачення» та не вправі проявляти ініціативу і активність у зборі додаткових доказів, якими можуть бути підтверджені підстави притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо орган, який склав протокол не ініціює це питання.

Відповідно до ч.2 ст.172-6 КУпАП України відповідальність настає у разі неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєвих змінах у майновому стані, при цьому суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року №1700-VII визначено, що корупцією є використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Вище зазначеною нормою також визначено, що корупційним правопорушенням являється діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень ст. 1 цього Закону, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов'язана задекларувати свої доходи та своєчасно подати декларацію, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Відповідно до статті 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють обєктивну істину у справі.

Субєктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Порядок повідомлення про суттєві зміни у майновому стані регламентований положенням ч. 2 ст. 52 Закону, згідно з яким у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 року № 3 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 961/29091) затверджено Форму повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування та правила заповнення форми повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування. Повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування подається ним особисто шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет субєкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр). Паперова копія повідомлення не надсилається (не подається).

Зазначена у повідомленні інформація включається до Реєстру та оприлюднюється у публічній частині Реєстру на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Пунктом 6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 3 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089), субєкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другою статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу 2 зазначеного порядку повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування подається через електронну мережу Інтернет з використання програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті субєкта декларування після реєстрації в Реєстрі. Пунктом 4 передбачено, що інформація, включена в повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування, повинна бути також відображена в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 1 Правил заповнення форми повідомлення під суттєвою зміною в майновому стані субєкта декларування розуміється отримання ним одноразового доходу або придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня року, у якому подається повідомлення. Для кожного випадку отримання доходу або придбання майна подається окреме повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ОСОБА_4, на підставі договору купівлі - продажу серії та номеру: 3209, виданий 30.10.2018 купив житловий будинок, вартість якого на момент набуття у власність складала 375 тисяч 075 гривень.

21.11.2018 року ОСОБА_1 подав декларацію про суттєві зміни у майновому стані до Єдиного державного реєстру декларацій

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в Звенигородській центральній районній лікарні з 18.10.2018 року по 30.10.2018 року з діагнозом правобічної пневмонії легенів.

ОСОБА_1 знаходився у щорічній відпустці з 05.11.2018 року по 04.12.2018 року.

З 05.11.2018 року по 21.11.2018 року ОСОБА_1 неодноразово звертався до лікарів Звенигородської районної поліклініки про незадовільний стан здоров»я, якому було рекомендовано госпіталізацію, але ОСОБА_1 відмовився і пройшов лікування амбулаторно, що підтверджується дослідженою в судовому засіданні медичною карткою амбулаторного хворого ОСОБА_1. Суд дану причину визнає як поважною, що ОСОБА_1 по стану здоров»я не міг подати електронну декларацію, а також те, що ОСОБА_1 підключення до мережі Інтернет вдома не мав, та отримав такий доступ тільки з 07.12.2018 року, що підтверджується копією наряду на підключення до Інтернету.

Матеріали справи не містять, а прокурором у судовому засіданні не представлено будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів, які б з достовірністю свідчили про субєктивні ознаки (прямого умислу) на несвоєчасність подання ОСОБА_1 своєї декларації про суттєві зміни у своєму майновому стані за 2018 рік, коли він усвідомлював протиправний характер своєї бездіяльності та дій, передбачала їх шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання цих наслідків, а тому не в повному обсязі доводить про наявність обов"язкової складової будь-якого правопорушення - субєктивної сторони даного правопорушення.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які дані про форму вини, в даному випадку наявність прямого умислу, а матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_1 подавши декларацію із запізненням, мав умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес.

Вище наведене підтверджує виконання ОСОБА_1 всіх дій, які він вважав за необхідне виконати з метою подання електронної декларації про зміну у майновому стані за 2018 рік, однак, декларація не була вчасно відправлена до реєстру не з його вини.

Будь-яких інших належних, допустимих та достовірних доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 прямого умислу, направленого на несвоєчасне подання і оприлюднення своєї декларації про суттєві зміни у своєму майновому стані до ЄДРД, вчинення таким чином адміністративного правопорушення повязаного з корупцією, відповідальність за що передбачена ст.172-6 ч.2 КУпАП України, у справі не має.

Відповідно до правових позицій ВССУ від 22.05.2017 року « Щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності за окремі порушення, пов"язані з корупцією» вчинення діяння, передбаченого ст. 172-6 ч.2 КУпАП України через необережність виключає притягнення особи до адміністративно відповідальності.

Згідно ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення та скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Приймаючи до уваги наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП України підлягає закриттю, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі викладеного та керуючись ст., ст. 247 п.1 ч.1, 280, 283, 284 КУпАП України, суддя,- п о с т а н о в и в:

провадження в справі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ст.172-6 ч.2 КУпАП України, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі ч.1 п.1 ст.247 КУпАП, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя