Єдиний унікальний номер 235/5096/18 Номер провадження 33/804/1/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року місто Бахмут Донецької області

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Смірнова В.В., при секретарі Ільяшенко С.О., за участю прокурора - Чередниченка О.В., особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2, захисника - ОСОБА_3, розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2 на постанову судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 вересня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Донецьк, громадянина України, старшого інспектора сектору превенції Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч.2 КУпАП та йому призначене адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1700 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, обіймаючи посаду старшого інспектора превенції Покровського ВП ГУНП в Донецькій області, та відповідно до п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, в порушення вимог ч.2 ст.52 цього Закону, абзацу 14 ч.1 ст.1 цього ж Закону, після встановленого строку, несвоєчасно без поважних причин повідомив про суттєві зміни в майновому стані лише 09.07.2018 року, яке зобов'язаний був подати до 14.05.2018 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка її подала, прохала скасувати постанову місцевого суду та закрити справу за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В обґрунтування скарги зазначає, що судом не правильно дано оцінку діям ОСОБА_2 стосовно складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, а саме, що в його діях відсутній прямий умисел, направлений на несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Дослідивши матеріали справи разом з доводами апеляційної скарги, заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 і його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, який зазначив, що постанова судді є законною та обґрунтованою, оцінивши надані докази за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прихожу до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Статтею 245 КпАП України передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 255 КУпАП передбачено право уповноважених на те посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції) складати протоколи про адміністративне правопорушення за ст.ст.172-4 - 172-9.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що перевірка стосовно ОСОБА_2 проводилась виключно працівником Донецького управління ДВБ Національної поліції України, який відбирав пояснення, робив запити, збирав докази.

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_2, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки Управління та інше.

Слід зазначити, що згідно Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 15.04.2017 №361 покладення на Департамент обов'язків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається.

Суть правопорушення, пов'язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП полягає у неповідомленні або несвоєчасному повідомленні про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

При цьому слід враховувати, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.

Так, примітка до ст.172-6 КУпАП, вмішуючи вказівку на суб'єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частини 1 і 2 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» (далі - Закону), в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що дозволяє встановити саме ті ознаки, які мають значення для правової кваліфікації.

Відповідно до частини першої статті 4 ЗУ «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 11 Закону до повноважень Національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно ч.3 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням Національного агентства. У разі виявлення ознак іншого корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення, Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції. Висновок Національного агентства є обов'язковим для розгляду, про результати якого воно повідомляється не пізніше п'яти днів після отримання повідомлення про вчинене правопорушення.

Слід зазначити, що згідно Загальних положень «Про департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України» покладення на Департамент обов'язків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається.

Відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 розділу 1 Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон). Контроль здійснюється на засадах верховенства права, через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції, та автоматично засобами програмного забезпечення Реєстру.

Згідно п.1 розділу II Порядку «Відповідно до Закону Національне агентство проводить щодо декларацій такі види контролю:

1)щодо своєчасності подання;

2)щодо правильності та повноти заповнення;

3) логічний та арифметичний контроль.

Згідно п.2 - п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Департамент ВБ Національної поліції України не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці ВБ НП України, відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно у випадку встановлення факту неподання декларації або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціально уповноважений суб'єкт у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів, скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Тобто, всі обов'язкові дії по проведенню контролю та перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності. А органи Національної поліції позбавлені контролюючої функції.

Такий висновок узгоджується з висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.04.2018 року за касаційною скаргою на рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 року у справі за позовом громадянина до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії (справа № 814/886/17), де Суд зазначив, що НАЗК здійснює повну перевірку декларацій у порядку, передбаченому статтею 50 Закону №1700-У11. Здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції НАЗК.

Натомість, в матеріалах справи відсутні докази затвердження та надсилання Національним агентством з питань запобігання корупції до Управління внутрішньої безпеки в Донецькій області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_2 законодавства у сфері запобігання корупції, яке б могло бути правовою підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, як відсутнє і звернення Управління внутрішньої безпеки до Національного агентства з питань запобігання корупції щодо отримання відомостей про порушення ОСОБА_2 вимог Закону України «Про запобігання корупції».

З огляду на викладене, на підставі аналізу вищезазначених нормативних актів приходжу до висновку, що досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі.

Викладені обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Крім того, зазначаю наступне.

Згідно ч.1 ст.334 ЦК України - право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 2 договору купівлі-продажу від 05.05.2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, право власності на транспортний засіб переходить до покупця з моменту підписання даного договору.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони не підлягають апеляційній перевірці з огляду на вищезазначене.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова - скасуванню з закриттям провадження по судовій справі стосовно ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 вересня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.172-6 ч.2 КУпАП та призначене адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1700 грн.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Донецького

апеляційного суду В.В.Смірнова