КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/3434/2019 Постанова винесена суддею Хрипун С.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2019 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, 06 червня 2019 року о 23 год. 45 хв. по вул. І. Франка, 31 в с. Хотів Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_1 керував автомобілем «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, нечітка мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота), на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати, а справу закрити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, не повідомивши його про розгляд справи та розглянувши справу у його відсутність, суд грубо порушив та не забезпечив йому жодних шансів реалізувати свої процесуальні права, що в свою чергу призвело до неправильного вирішення справи судом, адже справу розглянуто без його пояснень, які, згідно ст. 251, є за своєю юридичною силою таким же доказом як і складений на нього протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим зазначає, що він не керував транспортним засобом, а запис в протоколі про те, що він ним керував є надуманим, тому він не є суб`єктом правопорушення за ст. 130 КУпАП та не підлягав жодному огляду на стан сп`яніння.

Окрім цього, він не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому, не сповістивши його про дату, час та місце розгляду справи, суд першої інстанції не забезпечив йому можливості заявити клопотання про виклик у судове засідання свідків, які записані до протоколу про адміністративне правопорушення, допит яких у суді чітко покаже, що у протоколі поліцейські видали бажане за дійсне.

До того ж, процедура складання на нього протоколу також була порушеною, адже у порушення ст. 256 КУпАП, йому навіть не було роз`яснено його прав, не вручено копію протоколу, та не забезпечено можливість надати пояснення.

Дана справа була призначена до розгляду у суді апеляційної інстанції на 17.09.2019 року, однак ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, надіслав клопотання про перенесення розгляду справи, оскільки, за браком коштів, станом на даний час не може знайти собі адвоката, у зв`язку з чим розгляд справи було перенесено на 15.10.2019 року.

Між тим, у наступні судові засідання, призначені на 15.10.2019 року, 29.10.2019 року та 18.11.2019 року ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, ніяких клопотань про перенесення розгляду справи від нього не надходило, а тому, відповідно до вимог ч. 5 ст. 294 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, свідками та ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, а також поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якими засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, та розпискою ОСОБА_5 , відповідно до якої, вона зобов`язується не допускати до керування транспортним засобом «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , який є власником даного транспортного засобу, до повного його витверезіння.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що він не керував транспортним засобом, а відповідний запис про це в протоколі є надуманим, тому він не є суб`єктом правопорушення за ст. 130 КУпАП та не підлягав жодному огляду на стан сп`яніння, хоча і не відмовлявся від такого огляду,є голослівними, спростовуються сукупністю вищенаведених доказів у справі, а тому не заслуговують на увагу.

При цьому у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 не вказано про те, що він не керував транспортним засобом або про його згоду пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а лишевласноручно проставлено у протоколі підпис про ознайомлення з його змістом.

А відтак, протилежні доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу та розцінюються судом як намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

До того ж, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , вважаючи дії інспектора по складанню щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, неправомірними, оскаржував їх в установленому порядку.

Також є безпідставними і надуманими доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції йому не було вручено другого примірника протоколу та не роз`яснено його прав, оскільки зі змісту протоколу слідує, що ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та вручено копію протоколу, про що ним особисто поставлено у протоколі підпис.

Не ставить під сумнів законність складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення і відсутність у ньому пояснень правопорушника, оскільки надання пояснень по суті правопорушення, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, це право особи.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про розгляд справи судом першої інстанції у його відсутність та порушення у зв`язку із цим його прав на надання пояснень по суті правопорушення, подання доказів та заявлення клопотань, то зазначені права ОСОБА_1 міг в повній мірі реалізувати в суді апеляційної інстанції, проте, до суду апеляційної інстанції він не з`явився без поважних причин та будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надав, як не привів він таких і в поданій ним апеляційній скарзі.

Крім того, за наявної сукупності раніше згаданих доказів, відсутність ОСОБА_1 у судовому засіданні ніяк не вплинула на доведеність його винуватості у вчиненні правопорушення.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.