Дата документу 26.07.2019
Справа № 501/2283/19
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 липня 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді Вергопуло К.В.,
секретаря судового засідання Радіонова К.С.,
прокурора Кравченка А.М.,
особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали, що надійшли з Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Іллічівська (м.Чорноморська) Одеської області, громадянка України, яка не працює, працювала в ДП «Морський торговельний порт» Чорноморськ» на посаді інженера, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №541/2019 від 27.06.2019 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді завідувача господарства житлово-експлуатаційного сектору відділу побуту Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (далі - ДП «МТП «Чорноморськ») будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, являючись суб`єктом декларування та відповідності за вчинення корупційного правопорушення, а саме особою яка прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідно до підпункту «а» пункту 2 ч.1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), як особа, яка у 2018-му році припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за власним бажанням (з ініціативи працівника), відповідно до ст. 32 Кодексу законів про працю України, в порушення абзацу другого ч.2 ст.45 Закону несвоєчасно, без поважних причин подала 01.04.2019 року декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування типу - «після звільнення» за 2018-й рік. Відповідно до абзацу 3 п.2 Прикінцевих положень Закону, вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення №542/2019 від 27.06.2019 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді завідувача господарства житлово-експлуатаційного сектору відділу побуту Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (далі - ДП «МТП «Чорноморськ») будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, являючись суб`єктом декларування та відповідності за вчинення корупційного правопорушення, а саме особою яка прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідно до підпункту «а» пункту 2 ч.1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), як особа, яка з 09.07.2018 року припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за власним бажанням (з ініціативи працівника), відповідно до ст.32 Кодексу законів про працю України, в порушення абзацу першого ч.2 ст.45 Закону несвоєчасно, без поважних причин подала 10.09.2018 року декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування типу - «перед звільненням». Відповідно до абзацу 3 п.2 Прикінцевих положень Закону, вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
ОСОБА_2 в судовому засіданні роз`ясненні права та обов`язки передбачені ст.ст.59, 63 Конституції України, ст.268 КУпАП, свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення визнала частково та показав суду, що вона працювала інженером в ДП «Морський торговельний порт» Чорноморськ». 09.07.2018 року її було звільнено з посади. Про необхідність подати декларацію вона забула у зв`язку із сімейними труднощами. 10.09.2018 року вона подала декларацію з відміткою перед звільненням. Крім того 30.03.2019 року подала помилково декларацію з відміткою «перед звільненням» та 01.04.2019 року знов подала декларацію, однак з відміткою «після звільнення», які по своєму змісту однакові. Наміру щось приховувати в неї не було.
Прокурор Кравченко А.М. в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового засідання, суд доходить таких висновків.
ОСОБА_1 з 2010 року перебувала на посаді завідувача господарства житлово-експлуатаційного сектору відділу побуту в ДП «Морський торговельний порт» Чорноморськ».
Згідно наказну ДП «МТП «Чорноморськ» №391-О/О від 09.07.2018 року ОСОБА_3 звільнено з вищезазначеної посади з 30 грудня 2018 року на підставі ст.38 КЗпП України.
Згідно частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Згідно частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Таким чином, статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено коло осіб, які подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. До таких осіб віднесено осіб, які виконують зазначені функції, та осіб, які припинили діяльність.
Статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції» також встановлено періоди, за які подається декларація. Для осіб, які виконують зазначені функції, цим періодом є минулий рік, для осіб, які припинили діяльність - період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Аналіз статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» свідчить, що стаття не містить вимоги щодо необхідності подання зазначеними в статті особами декларації перед припиненням ними своєї діяльності, тобто до звільнення.
На думку суду, будь-яке інше тлумачення цієї норми закону не може бути підставою для притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Суд також звертає увагу, що в абзаці 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» до осіб, на яких покладений обов`язок подання декларації у разі припинення ними діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, застосовано термін «особи, які припиняють діяльність».
Однак, на думку суду, цією нормою, виходячи з її аналізу, регулюється саме період, за який цими особами подається декларація - «за період, не охоплений раніше поданими деклараціями», а не строк подачі цими особами декларації.
Інше тлумачення цієї норми, на думку суду, є порушенням прав людини.
При цьому суд посилається на судову практику Європейського суду з прав людини.
Як зазначалося вище, особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.172-6 КК України, а саме як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».
Відповідно до вимог ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.
Аналіз вказаних норм дає підстави прийти до висновку, що склад правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Крім того, згідно з п.2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, вказано, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Також, на умисну форму вини і на наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).
Зазначене вище, також підтверджується і положеннями ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до яких під корупцією слід розуміти використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.
Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Суб`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання повідомлення, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб.
Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Суд вважає, що у ОСОБА_1 був відсутній умисел на вчинення інкримінованого їй адміністративного правопорушення.
Висновок суду підтверджується як показаннями в судовому засіданні ОСОБА_1 щодо відсутності в неї умислу на неподання декларації та необхідність скривати будь-що, так і наступними її діями, після усвідомлення необхідності подання декларацій подала їх, тобто виконала всі необхідні вимоги Закону.
Висновок суду підтверджується також інформацією, яка міститься в поданих ОСОБА_1 деклараціях, які за своїм обсягом та характером щодо матеріального стану особи, яка притягається до адміністративної, не вимагала необхідності приховування її від контролюючих органів.
Крім того, суд вважає, що щодо ОСОБА_1 не дотримано процедури повідомлення про прядок подання декларації, в зв`язку із чим твердження сторони обвинувачення про наявність в діянні обвинуваченого об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, який йому інкримінується, є помилковим.
При цьому суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.
Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України «Про запобігання корупції», подані декларації включаються до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що формується та ведеться Національним агентством. Національне агентство забезпечує відкритий цілодобовий доступ до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства. Доступ до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства надається шляхом можливості перегляду, копіювання та роздруковування інформації, а також у вигляді набору даних (електронного документа), організованого у форматі, що дозволяє його автоматизоване оброблення електронними засобами (машинозчитування) з метою повторного використання.
Відповідно до ч.3 ст.49 Закону України «Про запобігання корупції», якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному ч.1 ст.45 цього Закону. Одночасно Національне агентство письмово повідомляє про факт неподання декларації спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського об`єднання, іншого непідприємницького товариства про факт неподання декларації відповідним суб`єктом декларування.
Таким чином, законодавством передбачено порядок повідомлення суб`єкта декларування про факт неподання декларації та порядок надання строку на усунення цього порушення.
Як встановлено судом, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не була повідомлена Національним агентством про неподання декларації.
Докази, досліджені судом, не містять інформації, яка б спростовувала цей висновок.
Враховуючи, що щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не було дотримано процедури повідомлення про прядок подання декларації та обвинуваченому не було надано строку на усунення цього порушення, відсутні підстави вважати, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності вчинила адміністративне правопорушення.
Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою презумпцій.
Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 7, 172-6, 247, 251, 252, 280, 283, 284КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Провадження відносно ОСОБА_1 в справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.172-6 КУпАП, закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, щодо якої винесено постанову, її представником, захисником.

У випадку пропуску зазначеного строку з поважних причин (в тому числі через несвоєчасне отримання копії постанови особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час винесення постанови) цей строк за заявою особи може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором лише у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною другою статті 250 цього Кодексу.

Суддя

Строк пред`явлення постанови до виконання згідно

Закону України «Про виконавче провадження»

Постанова набрала законної сили

«____» ____________2019р.