Провадження № 33/4808/177/19
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 15.12.2018 року о 14 год. 50 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Галицька, 144, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 А ПДР України. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного засобу Драгер в присутності двох свідків.

На вказану постанову суду ОСОБА_2 04 квітня 2019 року подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду як незаконну та необґрунтовану на підставі неповного з'ясування та недоведеності обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

Вказує на те, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст.268 КУпАП розглянув справу без його участі, чим позбавив його можливості довести свою невинуватість у вчиненні правопорушення.

Зазначає, що в оскаржуваній постанові суду зазначено неправильну адресу його проживання, оскільки він не проживає за адресою АДРЕСА_1 з квітня 2016 року, про що свідчить штамп у його паспорті про зняття з реєстрації. Зазначає, що з 12 травня 2016 року він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2, що також підтверджується штампом у його паспорті, а також довідкою Клузівської сільської ради №120 від 03.04.2019 року.

Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №197423 від 15.12.2018 року зазначена невірна адреса місця його проживання хоча на місці складання протоколу він вказував правильну адресу свого проживання в с. Клузів.

Звертає увагу суду на те, що суд направляв йому всі повідомлення про розгляд справи та супровідні за попередньою його адресою проживання та в матеріалах справи немає даних про те, що ним вони були отримані.

Вважає, що в разі пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

А тому, за наведених обставин, вважає за необхідне порушити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови суду.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, апеляційний суд вважає, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом, визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на доступ до суду.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов'язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов'язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

Зі змісту апеляційної скарги із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду вбачається, що апелянту було відомо про те, що 15.12.2018 року поліцейським взводу№2 роти №1 ДУПП в Івано-Франківській області Демяник Ю.В. щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД№197423 від 15.12.2018 року про порушення ним п.2.9А ПДР та притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 був повідомлений, що розгляд адміністративної справи щодо нього відбудеться в Івано-Франківському міському суді.

ОСОБА_2 були роз'яснені його права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, він був ознайомлений зі змістом протоколу та отримав його копію, про що свідчить його власноручний підпис.

Вищевказані обставини свідчать, що ОСОБА_2 знав про те, що у встановленому законом порядку щодо нього складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення і в провадженні Івано-Франківського міського суду знаходиться справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_1. Апеляційний суд звертає увагу на те, що правильність вказаних даних була завірена власним підписом ОСОБА_2

Крім того, зі змісту договору про надання правової допомоги від 26.03.2019 року вбачається, що місцем постійного проживання ОСОБА_2 також зазначено АДРЕСА_1.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції неодноразово у встановленому законом порядку направляв судові повістки ОСОБА_2 за адресою, яку останній сам вказав при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №197423 від 15.12.2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно суд першої інстанції неодноразово направляв ОСОБА_2 судову повістку про виклик його до суду на 21.01.2019 року, яка була повернута до суду із відміткою « За закінченням встановленого строку зберігання».

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов'язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов'язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Зі змісту мотивувальної частини постанови Івано-Франківського міського суду від 21.01.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, у зв'язку з чим справу було розглянуто за відсутності особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, в своїй апеляційній скарзі апелянт стверджує, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи, чим було порушено його право на захист.

Апеляційний суд приймає до уваги, що однією із підстав для поновлення строку може бути неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

Таким чином, порушення судом першої інстанції вимог щодо належного повідомлення про розгляд справи не є безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що апеляційна скарга на постанову суду була зареєстрована Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 04 квітня 2019 року, що свідчить про те, що апеляційна скарга подана зі значним пропуском строку, встановленого законом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та поза межами строку, який дозволяє накласти адміністративне стягнення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що законодавцем встановлені скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення у суді, оскільки ст.38 КУпАП визначений трьохмісячний строк протягом якого на особу, яка винна у вчиненні адміністративного правопорушення може бути накладено адміністративне стягнення.

Крім того, ст.303 КУпАП визначено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що строк оскарження постанови судді обчислюється з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Так, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об'єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не зазначено поважних причин пропуску цього строку, які б відповідали вищевказаним критеріям.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що апелянтом не наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та приймаючи до уваги, що на даний час рішення суду набуло законної сили та звернуто до виконання, приймаючи до уваги характер процесуальної поведінки особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності протягом розгляду справи у суді першої інстанції та після постановлення судом остаточного рішення, враховуючи причини, якими обґрунтовуються поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_2 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2019 року.

Повернути апеляційну скаргу з додатками ОСОБА_2

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв