Справа № 392/186/19
Провадження № 3/392/126/19
МАЛОВИСКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року м. Мала Виска

Суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області Березій Ю.А., при секретарі Кальній М.О., з участю прокурора Швеця К.К., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу Кіровоградського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, паспорт громадянина України ЕА 394145, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, одруженого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, к. 494 в м. Кропивницький,

за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 3/2019 від 9 лютого 2019 року громадянин ОСОБА_1 обвинувачений в тому, що в період з 3 липня 2017 року до 3 серпня 2018 року перебував на посаді в Національній поліції України і був суб'єктом декларування, відповідно до підпункту "з" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції".

3 серпня 2018 року наказом № 350 о/с громадянина ОСОБА_1 було звільнено з Національної поліції України на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням).

В протоколі зазначено, що колишній інспектор сектору реагування патрульної поліції № 4 Маловисківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_1 несвоєчасно, 5 серпня 2018 року, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, дата вчинення правопорушення не пізніше дня припинення діяльності та граничного терміну подачі декларації при звільненні, тобто 4 серпня 2018 року.

У судовому засіданні громадянин ОСОБА_1 не визнав своєї вини в скоєнні адміністративного правопорушення та пояснив, що на момент звільнення 3 серпня 2018 року він не мав змоги отримати достовірні дані про отримані доходи за місцем роботи, розрахунок своєчасно не був проведений. Гроші були перераховані лише у вересні. Він подав декларацію 5 серпня 2018 року. Йому не було відомо суми, які потрібно було задекларувати. Рапорт він подав 3 серпня 2018 року о 13.20-13.30.

Провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП), щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема його об'єктивна сторона, має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні декларації без поважних причин.

Диспозиція частини 1 статті 172-6 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Примітка до статті 172-6 КУпАП, вказуючи на суб'єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, а саме частин 1 і 2 статті 45 Закону України "Про запобігання корупції", в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму частини 1 статті 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації діяння.

Так, для кваліфікації за частиною 1 статті 172-6 КУпАП є необхідним встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом, без поважних причин.

Частиною 1 статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов'язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня».

Разом з тим у випадках, передбачених частиною 2 статті 45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Системний аналіз в абзаці 1 частини 2 статті 45 Закону України " Про запобігання корупції" формулювання «припиняє діяльність» дає підстави констатувати, що термін «припинення» за загальним правилом співвідноситься з терміном «звільнення».

Закон України "Про запобігання корупції" не містить визначення терміну "поважних причин" несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, між тим, враховуючи положення частини 3 статті 62 Конституції України, відповідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, поважними причинами несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування слід враховувати всі обставини, які обєктивно унеможливлюють своєчасне подання зазначеної декларації.

Так, відповідно до частини 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Зазначена правова норма ще більш актуальна до осіб, які є суб'єктами декларування відповідно до положень статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", оскільки несуть адміністративну і кримінальну відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов'язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такої декларації.

Суть заперечень громадянина ОСОБА_1 з приводу вчинення адміністративного правопорушення зводяться до того, що 3 серпня 2018 року, в п'ятницю, о 13.30 в приміщенні Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області він подав рапорт про звільнення зі служби за власним бажанням. В день звільнення роботодавець не виплатив всі суми, що належали йому від установи та не видав довідку про доходи. Такі ж відомості він не мав можливості отримати про доходи дружини. Тому, вирахувавши зазначені доходи під час ретельного вивчення наявних даних, він подав декларацію 5 серпня 2018 року.

На підтвердження зазначених обставин громадянин ОСОБА_1 надав у розпорядження суду довідку про те, що остаточний розрахунок по виплаті грошового забезпечення був проведений з ним 30 серпня 2018 року.

На підтвердження наявності факту адміністративного правопорушення посадова особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, надала такі документи: протокол про адміністративне правопорушення № 3/2019 від 9.02.2019 року, повідомлення Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя, повідомлення від 7.08.2018 року, електронний витяг послідовності дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування , які вчинив ОСОБА_1, супровідний лист Управління кадрового забезпечення від 22.12.2018 року, наказ від 3.07.2017 року № 179 о/с, витяг з наказу від 3.08.2018 року № 350 о/с, послужний список, копію паспорта і реєстраційної картки, зобов'язання, пам'ятку, копію присяги, письмове пояснення, рапорт, копію декларації та копію супровідного про направлення матеріалів прокурору Кіровоградської області.

Дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суддя дійшов висновку про те, що дані, які викладені в зазначених документа, не спростовують пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про наявність поважних причин, які перешкоджали у поданні декларації в день звільнення.

Відповідно до вимог частини 3 статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно частини 1 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина 2 статті 251 КУпАП).

Враховуючи положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 умислу на порушення вимог фінансового контролю.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

А тому, провадження по справі підлягає закриттю, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Керуючись статтями 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Березій Юрій Анатолійович