П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" січня 2019 р. Справа № 596/1645/18

Провадження № 3/596/42/2019

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Лисюк І.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, приватного підприємця, жителя АДРЕСА_1, за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 053226 від 06.09.2018 року, вбачається, що 21.08.2018 року, близько 11:00 год., ОСОБА_1 перебуваючи в складському приміщенні магазину «Корона» за адресою м. Хоростків, вул. Незалежності, Гусятинського району, вчинив домашнє насильство в сім'ї відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2, обзивав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 7 грудня 2017 року (далі Закон № 2229-VIII) визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчинюються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому психологічне насильство визначається як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР 053226 від 06.09.2018 року, відомості щодо заподіяння потерпілій шкоди, або її можливого заподіяння у вказаних процесуальних документах відсутні, а також не зазначено, в чому така шкода проявилась, або могла проявитись, у зв'язку з чим на даний момент неможливо встановити наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП в діях ОСОБА_1

На зазначені недоліки суд звертав увагу в постанові Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26 вересня 2018 року.

Із змісту протоколу не видно, і про це в ньому не зазначено, яке саме насильство щодо колишньої дружини і чи взагалі було застосовано, в чому воно полягало, чи викликали такі дії у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи, тобто не визначена обєктивна сторона складу інкримінованого порушнику правопорушення, що свідчить про її відсутність та відсутність складу правопорушення взагалі.

Вчинення сімейної сварки, що фактично в даному випадку мало місце, не є насильством у розумінні Закону № 2229-VIII, а тому не може розцінюватися як вчинення інкримінованого останньому правопорушення.

Суть адміністративного правопорушення, як вона викладена в протоколі, не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 та ч.2, ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В зв'язку з наведеним, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а тому справу слід закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Ст. 247 КУпАП України передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ст. 247, 283-284 КУпАП України,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП України закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду І.О. Лисюк