15.01.2019 Єдиний унікальний номер 205/174/19
Єдиний унікальний номер № 205/174/19
Провадження № 3/205/262/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Басова Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 183-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

08.01.2019 року до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 13.11.2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не сплачував аліменти на утримання свого сина згідно виконавчого листа № 2-2469 від 22.04.2009 р., що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 01.11.2018 року складає 113791,23 грн., що перевищує суму заборгованості за шість місяців, за що передбачена відповідальність за ст. 183-1 КУпАП. Періоду, за який нарахована заборгованість не вказано.

Станом на 01.11.2018 року загальна сума заборгованості становить 113791,23 грн.

Ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім'ї, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», Закон України № 2234-VІІІ від 07.12.2017 року набрав чинності 06.02.2018 року.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

За загальним положенням, встановленим цією статтею, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили як закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом.

Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правом акти, що пом'якшують або скасовують відповідальність і саме тому мають зворотну силу.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (ст. 7).

Заборона зворотної дії в часі, в інтерпретації ЄСПЛ, положень, що погіршують становище особи, яка підлягає (чи може підлягати) кримінальній відповідальності. Це стосується як визначення діянь, які є кримінально караними, так і покарання (рішення у справі M v. Germany від 17.12.2009).

Європейський суд з прав людини у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08.06.1976 року, №№ 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21.02.1984 року, № 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25.08.1987 року, № 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

У рішенні в справі Veeber v. Estonia від 21.01.2003 ОСОБА_2 ЄСПЛ констатувала порушення гарантій, передбачених ст. 7 Конвенції, у вигляді ретроспективного застосування кримінального закону, який погіршував становище особи.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення (п. 6-1, ч. 1 ст. 24, ст. 31-1 КУпАП), то дана норма не має зворотної дії в часі.

Тому період часу несплати аліментів особою до вступу в дію ст. 183-1 КУпАП не має братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП.

У матеріалах справи відсутні докази, які вказують на період, за який нараховано заборгованість по аліментах ОСОБА_3

Крім того, стаття 183-1 КУпАП має три частини, однак в протоколі не зазначено за якою частиною кваліфіковано дії ОСОБА_3

Оскільки відсутні докази, з яких можна встановити, що сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання, та приймаючи до уваги те, що до складу заборгованості зі сплати аліментів включено заборгованість, яка утворилась до 06.02.2018 року, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, а тому провадження по справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 183-1, 245, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за правопорушення, передбачене ст. 183-1 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником в Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н.В. Басова