Справа № 299/1284/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н ОВ А

І м е н е м У к р а ї н и

29.03.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд, в особі судді Мишинчук Н.С., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу останнього на постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.06.2018.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами та строк один рік..

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

За постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він о 01 год. 20 хв. 28 квітня 2018 року в с.Букове, по вул. Миру,29, керував транспортним засобом марки "Мерседес Бенц МЛ" номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку, у Виноградівській РЛ лікарем наркологом, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд обґрунтував протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №048291 від 28.04.2018 року; висновком медичного огляду №30 від 28.04.2018 з результатом 0,7 проміле, відеозаписом вчиненого правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що судом порушено вимоги ст. 268 КУпАП та розглянуто справу без його участі, що позбавило його права на справедливий судовий розгляд та захист. Зазначає, що 12.06.2018 він з'явився в судове засідання та суддя Леньо В.В. повідомив його, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, про що йому не було відомо. Він пояснив судді, що зазначені в протоколі свідки є мешканцями с. Буково та можуть підтвердити, що обставини викладені в протоколі не відповідають дійсності. Після чого йому було повідомлено, що в судове засідання будуть викликані свідки та працівники поліції для з'ясування обставин справи. Йому не зрозуміло чому 21.06.2018 справу розглянуто суддею Левко Т.Ю., оскільки в отриманій ним повістці зазначений зовсім інший номер справи та та прізвище судді, який розглядав справу.

Вказує, що в постанові суду, як на доведеність його вини, суддя посилається на висновок №30 від 28.04.2018 згідно якого, він нібито перебував у стані алкогольного сп'яніння з результатом 0,2 проміле, а з наданої йому копії висновку слідує, що результат становить 0,7 проміле. Зазначає, що судом безпідставно позбавлено його права керування транспортними засобами, оскільки, він не проходив навчання та не отримував посвідчення водія.

Також зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що поліцейським при складанні протоколу було дотримано порядок проведення огляду на визначення стану сп'яніння визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння та ст. 266 КУпАП, зокрема, відсутні докази щодо освідування на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів та його відмови від проходження такого освідування, що проводиться в присутності свідків. Відсутні докази щодо відсторонення його від керування транспортним засобом, у разі якщо в працівників поліції виникла підозра, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

А тому, враховуючи те, що огляд особи не проводився на місці зупинки транспортного засобу, свідки не підписували протокол, висновок медичного огляду не відповідає вимогам законодавства, що вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та те, що справу розглянуто у його відсутності, чим допущено судом порушення його права на ефективний правовий захист та право на справедливий суд.

Одночасно ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що справу розглянуто без його участі та не повідомлено належним чином про судовий розгляд. Про оскаржувану постанову він дізнався тільки 14.07.2018, а тому вважає, що строк пропущено з поважних причин.

ОСОБА_1 вкотре в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, а тому апеляційний суд розглядає справу у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його захисника протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи 21.06.2018 відбувся без участі ОСОБА_1 Відповідно до супровідного листа, оскаржувана постанова надіслана ОСОБА_1 25.06.2018 та таку він отримав 14.07.2018.

Враховуючи те, що апелянт в судовому засіданні 21.06.2018 не був присутнім та оскаржувану постанову отримав тільки 14.07.2018, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений ним з поважних причин і з метою недопущення порушення права на захист, такий строк підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; висновком медичного огляду №30 від 28.04.2018 з результатом 0,7 проміле, відеозаписом вчиненого правопорушення.

Згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду про доведеність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та доводи апеляційної скарги не спростовують цього висновку.

Також суд не вбачає порушень ст. 268 КУпАП, оскільки зі справи видно, що суд повідомляв ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи, про що свідчить наявне в матеріалах рекомендоване повідомлення про вручення йому судового повідомлення (а.с. 10).

Також безпідставними є доводи апелянта про те, що справа розглянута не тим суддею. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2018, справа розподілена судді Левко Т.Ю., ним же і розглянута. Судова повістка, яка додана апелянтом стосується іншої справи за №299/1302/18, яка перебуває в провадженні судді Леньо В.В.

На підставі викладеного доводи апелянта про порушення норм процесуального права не заслуговують на увагу.

Разом з цим, апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції застосовуючи стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, не врахував в сукупності всі обставини, що мають значення у справі, а саме: чи мав ОСОБА_1 законне право на керування транспортними засобами, передбачене положеннями ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» та залишив поза увагою довідку інспектора відділу АП Палюк В.В. про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами не видавалося ( а.с. 5). Також і не врахував копію постанови про накладення адміністративного стягнення за ст. 126 КУпАП від 28.04.2018, згідно якої ОСОБА_1 28.04.2018 керував транспортним засобом без посвідчення водія, чим порушив п. 2.1. «а» ПДР.

З огляду на те, що ОСОБА_1 немає права на керування транспортними засобами, а тому він і не може бути позбавлений цього права, на що суд не звернув уваги вирішуючи про те, яке саме стягнення слід накласти.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - зміні в частині накладення на нього адміністративного стягнення, з виключенням з мотивувальної та резолютивної частини постанови рішення суду про накладення на нього адміністративного стягнення у виді позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВ И В :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 червня 2018 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік - змінити .

Виключити з постанови рішення про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя: