Справа № 525/1376/18
Провадження №3/525/24/2019

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2019 року Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріал, який надійшов з Великобагачанського відділення поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

жителя ІНФОРМАЦІЯ_2

Полтавської області, не працюючого,

ідентифікаційний номер суду не відомий,

протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, -

в с т а н о в и в :

07 листопада 2018 року близько 35 хвилин на першу годину водій ОСОБА_1 в селищі Велика Багачка Полтавської області по вулиці Механізаторів керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився в установленному порядку у Великобагачанській ЦРЛ. Отже, водій ОСОБА_1 порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення не визнав повністю та пояснив, що 07.11.2018 року близько 30 хвилин на першу годину він рухався на автомобілі НОМЕР_1 в селищі Велика Багачка і на автомобілі виникла технічна несправність, а саме «гуля» на передньому колесі. Він вирішив, що через цю технічну несправність додому в с. Мала Решетилівка не поїде, тому зателефонував своєму товаришу ОСОБА_2, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 і запитав, чи можна заїхати до нього переночувати та залишити автомобіль до ранку, на що той згодився. Коли він заїхав у двір ОСОБА_2 і сидів в автомобілі та чекав, коли той вийде з будинку, він в автомобілі випив пляшку пива, однак через деякий час до нього підійшли працівники поліції і запитали, чи вживав він спиртні напої. На їхні питання він пояснив, що вживав пиво на території подвіря приватного господарства свого товариша ОСОБА_2 і звернув увагу поліцейських, що вони не мають права без дозволу заходити на територію подвіря. Проте працівники поліції відповіли, що вони давно їхали за ним, оскільки на його автомобілі була технічна несправність колеса. Також поліцейські попросили предявити документи на автомобіль та посвідчення на право керування транспортним засобом, однак він їм знову розяснив, що вони перебувають на приватній території і не мають права цього у нього вимагати. Проте він надав відповідні документи, однак вони відмовилися йому їх повертати і запропонували проїхати у Великобагачанську ЦРЛ, на що він погодився, хоча говорив поліцейським, що він не керував автомобілем. В лікарняному закладі його запитали, чи вживав він спиртне, на що він відповів, що він не керував автомобілем, а вживати спиртне як громадянину, що не керує транспортом, йому не заборонено. Також посилався на доводи свого письмового пояснення (а.с.а.с.15-16) та просив закрити справу про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1, допитавши за клопотанням ОСОБА_3 свідків громадян ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, дослідивши сукупність наявних матеріалів справи в їх взаємозвязку і давши цим доказам належну оцінку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

- письмовими поясненнями чергових медичних працівників Великобагачанської ЦРЛ ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про те, що близько першої години 07.11.2018 року в приймальне відділення працівниками поліції був доставлений для проведення медичного огляду на стан спяніння ОСОБА_1, який мав виражені ознаки алкогольного спяніння; як їм пояснили працівники поліції, ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння (а.с.а.с.2-3);

- даними Висновку про стан алкогольного спяніння ОСОБА_1 від 07.11.2018 року про те, що станом на 55 хвилину на першу годину 07.11.2018 року ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння, даний висновок складений черговим лікарем приймального відділення Великобагачанської ЦРЛ ОСОБА_4 (а.с.4); вбачається, що на даному висновку відсутній підпис обстежуваної особи, а також будь-які його пояснення, заперечення чи спростування щодо результатів даного медичного огляду;

- показаннями допитаних в якості свідків поліцейських Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які будучи попередженими судом про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України вказали, що в нічний час 07.11.2018 року під час патрулювання селища ОСОБА_8 Полтавської області вони помітили автомобіль ВАЗ-2106, який рухався з порушенням Правил дорожнього руху, оскільки на автомобілі на правому передньому колесі злетіла резина, однак водій продовжував рух. Вони намагалися зупинити даний автомобіль, застосовуючи проблискові маяки та звукову сирену, однак даний автомобіль не зупинявся і продовжував рухатися по вулиці селища ОСОБА_8, проїхав близько 200 м і заїхав у один із дворів, в який був вільний заїзд, як потім зясувалося, це був двір, де проживає сімя ОСОБА_2. Вони одразу прослідували до водія даного автомобіля, щоб попередити його про виявлене пошкодження колеса на його автомобілі, виявили, що за кермом автомобіля ВАЗ-2106 знаходиться ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, який почав заперечувати те, що він керував даним автомобілем, в подальшому згодився прослідувати на медичний огляд до лікарні, однак там відмовився проходити огляд; дані свідки вказали, що вони одразу прослідували за автомобілем ВАЗ-2106, який заїхав на території певного домоволодіння в сел. ОСОБА_8 з метою попередження вчинення правопорушення, оскільки ними було виявлено, що водій цього транспортного засобу керував ним з порушення ПДР, так як було пошкоджено колесо, однак він продовжував рух вулицею селища і не зупинявся на їх вимогу, хоча вони подавали звукові сигнали та неодноразово вмикали проблискові маяки; посилалися на те, що під час їхнього спілкування з водієм ОСОБА_1 на території домоволодіння ОСОБА_2, будь-які особи при цьому присутні не були; вказували, що запис з камери патрульного автомобіля не зберігся з технічних причин, а нагрудні камери вони увімкнули як вийшли з автомобіля, оскільки під час руху автомобіля нагрудні камери працюють не дуже якісно;

-показаннями свідків-медичних працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про те, що вночі у листопаді 2018 року працівниками поліції до приймального відділення було доставлено громадянина ОСОБА_1, який мав явні зовнішні ознаками алкогольного спяніння, йому було запропоновано продути пристрій алкотестер, однак він його «не додував», тобто дув з недостатньою силою, відповідно, пристрій не міг видати певний результат; працівники поліції їм повідомили, що даний громадянин керував автомобілем в стані спяніння; свідок ОСОБА_4 також повідомила, що в приймальному відділенні вся ця процедура тривала близько 40 хвилин, вони та працівники поліції просили ОСОБА_1 продути пристрій належним чином, однак він вів себе не адекватно, бігав про приймальному відділенні, говорив, що він стояв на якомусь подвірї і не керував автомобілем; вказала, що в ході спілкування з даним громадянином, а також з його поведінки, жестів, запаху спиртного з ротової порожними вона, як лікар, зробила висновок про те, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного спяніння; -переглянутим в судовому засіданні відеозаписом (диск з відеозаписом з нагрудної камери доданий працівниками поліції до матеріалів справи на аркуші 5), з якого чітко та «поза розумним сумнівом» вбачається, коли працівники поліції підійшли до автомобіля ВАЗ-2106, то за кермом знаходився ОСОБА_1, який по видимих зовнішніх ознаках перебував у стані спяніння; працівники поліції повідомили ОСОБА_1, що вони його переслідували, однак він не зупинявся і повідомили його про те, що в нього на автомобілі пошкоджене колесо; при цьому, на первинні запитання про те, коли він вживав спиртне ОСОБА_1 працівникам поліції не відповів, рівно як не говорив і про те, що він щойно (по його версії) в салоні автомобіля випив пляшку пива; вбачається, що в ході розмови з працівниками поліції (яка тривала біля автомобіля ВАЗ-2106 на території певного домоволодіння, будь-яких інших осіб, крім ОСОБА_1 та двох працівників поліції не було і будь-які інші особи до них не підходили). В подальшому, як вбачається з відеозапису, вже в процесі розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 на запитання працівника поліції вказав, що він вживав спиртне і на запитання «Коли?» відповів «Сьогодні» і зазначив, що пив пиво, а на запитання поліцейського про те, чи сідав він керувати транспортним засобом у стані спяніння, той відповів «в принципі да».

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Пунктом 1.10. Правил дорожнього руху визначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення, зокрема, стану алкогольного спяніння.

Також, пункт 2.9 а ПДР України прямо та категорично забороняє керування транспортними засобами в стані, зокрема, алкогольного спяніння.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 цієї Інструкції, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови (п.2 цієї Інструкції). Отже, виходячи з викладеного, саме відповідний поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції, зокрема, і при зупинці транспортного засобу та в ході спілкування з водієм конкретного транспортного засобу, мав підстави вважати, що особа (водій) за певними вказаними в п.3 Інструкції ознаками перебуває у стані спяніння.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан спяніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоровя. Тобто, аналіз положень п.6 Інструкції містить можливість альтернативності огляду водія на стан спяніння і не визначає імперативність чи послідовність такого огляду, як наприклад, положення п.8 Інструкції, що лише у випадку ДТП регламентує обовязковість проведення огляду на стан спяніння лише у закладі охорони здоровя.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП встановлює юридичну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого спяніння.

Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Отже, аналіз положень п.2.5 та п.2.9 Правил дорожнього руху України в сукупності та в системному взаємозвязку з пунктами 2,3,6,7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції свідчить про те, що в даній конкретній ситуації, яка склалася 07.11.2018 року близько першої години в сел. Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області по вулиці Механізаторів з участю водія ОСОБА_1, відповідна уповноважена посадова особа Національної поліції (в даному випадку інспектори Великобагачанського ВП Філіпов Б.М. та Фененко П.П.) мали право за відповідних виявлених ним ознак алкогольного спяніння водія запропонувати йому пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння у медичному закладі у встановленому порядку (що ним і було зроблено згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, який посвідчено відповідними написами, вбачається зі змісту письмових пояснень та слідує з переглянутого в судовому засіданні відеозапису з місця події).

В сукупності досліджених доказів у справі, в т.ч. відомостей, отриманих в процесі перегляду відеозапису з нагрудних камер патрульних поліцейських, суд не може погодитися з посиланнями особи, яка притягується до відповідальності про те, що протокол відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП складений безпідставно, оскільки дані, що викладені у протоколі стосуються вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (саме щодо порушення п.2.9 а Правил дорожнього руху України) і стосується саме правопорушення у сфері транспорту, а обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, знайшли своє обєктивне підтвердження в ході судового розгляду вказаного адміністративного протоколу щодо ОСОБА_1

Суд приймає до уваги показання свідків працівників Національної поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_6 щодо обставин та підстав складення 07.11.2018 року адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1, оскільки дані особи хоч і є працівниками поліції, однак вони судом у встановленому порядку як свідки попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України і дані ними показання не суперечать обєктивним даним (даним переглянутого відеозапису, на якому зафіксовані висловлювання ОСОБА_1 в частині того, що він цього вечора вживав спиртне та сідав для керування транспортним засобом) про те, що цього числа ОСОБА_3 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, що було виявлено працівниками поліції під час патрулювання вулиць селища ОСОБА_8 Полтавської області. При цьому, з огляду на сукупність досліджених доказів, відсутність відеозапису (з технічних причин як пояснили працівники поліції) з відеореєстратора саме патрульного автомобіля, само по собі не спростовує обєктивних та достатніх відомостей про те, що водій ОСОБА_1 в нічний час 07.11.2018 року керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння.

Не заслуговують на увагу посилання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на те, що працівники поліції не мали права заходити на подвіря сімї ОСОБА_2, куди він заїхав вночі 07.11.2018 року, оскільки з матеріалів справи та показань працівників поліції вбачається, що автомобіль ВАЗ-21063 рухався по вулиці Механізаторів селища ОСОБА_8 Полтавської області з порушенням Правил дорожнього руху, оскільки було пошкоджено покришку на передньому колесі даного автомобіля, при цьому, водій не зупинявся на вимогу працівників поліції, продовжував рух і здійснив заїзд з даної вулиці на територію подвіря вищевказаної сімї, вїзд на яку є вільним (ворота відсутні) і працівники поліції, на виконання своїх посадових обовязків, повязаних з виявленням порушень ПДР України та реагуванням на виявлені порушення (згідно норм Закону України «Про Національну поліцію») були зобовязані попередити водія про те, що на його автомобілі маються механічні пошкодження рухомих елементів. Також, станом на час розгляду справи в матеріалах справи відсутні докази звернення сімї ОСОБА_2 до відповідних органів зі скаргами на дії працівників поліції щодо перебування їх в нічний час 07.11.2018 року на частині їхнього подвіря під час спілкування з ОСОБА_1

Суд оцінює показання свідка ОСОБА_2 з позиції того, що він не був очевидцем початку заїзду громадянина ОСОБА_1 на територію його подвіря вночі 07.11.2018 року та процесу спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції; даний свідок вказав, що він вийшов з будинку лише тоді, коли працівники поліції вже відїжджали від його домоволодіння, а на його подвірї залишився автомобіль ОСОБА_1 ВАЗ-21063. Та обставина, що йому дійсно телефонував ОСОБА_1 близько 24 години та повідомив про те, що в нього пробите колесо і він їде до нього поміняти його не заперечується ОСОБА_1, про те, це дає підстави прийти до висновку, що з 24 години 06.11.2018 року і до 35 хвилини на першу 07.11.2018 року (до моменту заїзду на подвіря ОСОБА_2) водій ОСОБА_1 їхав постійно на автомобілі з пошкодженим передній колесом, що було виявлено працівниками патрульної поліції, відповідно, останні мали право вжити заходи щодо повідомлення водія про виявлене пошкодження на його транспортному засобі.

В сукупності досліджених доказів у справі, а також з урахуванням вищевикладених обставин, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо обставин події, яка мала місце 07.11.2018 року, суд повинен оцінити як спосіб захисту і намагання у такий спосіб уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Отже, виходячи з сукупності та детального аналізу вищевикладених доказів у справі, у їх взаємозвязку суд приходить до висновку, що близько 35 хвилини на першу годину ОСОБА_1 керував по вулиці Механізаторів в селищі Велика Багачка Полтавської автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, відповідно, він був водієм цього транспортного засобу у розумінні п.1.10 Правил дорожнього рухуУкраїни, тобто він допустив порушення п.2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом'якшує відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності суддя вважає вчинення правопорушення вперше.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддя не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_1 грубого адміністративного правопорушення у сфері транспорту, того, що раніше він до адміністративної відповідальності не притягувався (дані про це в матеріалах справи відсутні), наявність обставини, що помякшує його відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність, з метою запобіганню вчинення ним нових правопорушень, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, що передбачений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, суд враховує, що згідно юридичної структури видів адміністративних стягнень, передбачених ст.24 КУпАП, штраф за своєю юридичною суттю, є одним із найменш суворіших видів адміністративних стягнень, що передбачені даною статтею КУпАП, а також встановлений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП як безальтернативний і єдиноможливий (згідно логіки законодавця). При цьому, враховуючи положення ч.1 ст.130 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення застосовує до винної особи разом із штрафом позбавлення права керування транспортними засобами, що також визначене законодавцем як безальтернативне у санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення. Враховуючи цю норму законодавства та виходячи з положень ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у даній справі про адміністративне правопорушення в сумі 384 грн. 20 коп. належить стягнути з ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст.9,23,27,33,40-1,ч.1 ст.130, ст.ст.251,252,280,283,284,289,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн.20 коп.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Хоролець