Справа № 314/5000/18
Провадження № 3/314/1/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.01.2019 року м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Кіяшко В.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Головного управління Держпраці у Запорізькій області стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працює на посаді директора ПП «ТСЦ Простор», РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії СВ № 504585 виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає за адресою: Запорізька область, місто Вільнянськ, вулиця Зачиняєва, будинок 18,

у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

10.08.2018 року інспектором праці ОСОБА_2, у присутності директора ПП «ТСЦ Простор» ОСОБА_1, проведено інспекційне відвідування ПП «ТСЦ Простор» (юридична адреса: Запорізька область, місто Вільнянськ, вулиця Леніна, будинок 6/1), під час якого виявлено правопорушення законодавства про працю, а саме: у ПП «ТСЦ Простор» працівників допускають до роботи без повідомлення Державної фіскальної служби щодо прийняття його на роботу в Порядку встановленого Кабінетом Міністрів України. Порушення встановлено відносно працівників: ОСОБА_3 та ОСОБА_4Відповідно до трудового договору від 01.06.2018 № 18/06-28 ОСОБА_3 прийнятий на роботу з 01.06.2018 на посаду - інженера-будівельника за строковим трудовим договором.Відповідно до трудового договору від 01.06.2018 № 18/06-12 ОСОБА_4 прийнята на роботу з 01.06.2018 на посаду - двірника за строковим трудовим договором. Станом на 09.08.2018 повідомлення про прийняття їх на роботу не подане підприємством до ДФС. Тобто, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 допущені до початку роботи без повідомлення, чим порушенні вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпП України, відповідно до якої: «Працівники допускаються до робити після укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу». Вказані порушення оформлені актом перевірки № ЗП1497/565АВ від 10.08.2018 року, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 41 КУпАП.

У судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат ОСОБА_5, вину не визнала, надала до суду рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.12.2018 року відповідно до якого визнано протиправним та скасовано припис про усунення виявлених порушень від 10.08.2018 року № ЗП1497/565/АВ/П виданий Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області в частині пунктів 1-3, у звязку з чим, просила суд адміністративний матеріал закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката ОСОБА_5, дослідивши обставини справи та надані суду докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Так, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.12.2018 року визнано протиправним та скасовано припис про усунення виявлених порушень від 10.08.2018 року № ЗП1497/565/АВ/П виданий Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області в частині пунктів 1-3, на підставі якого складеного протокол про вчинення адміністративного правопорушення № ЗП1497/565/АВ/П/ПТ від 27.09.2018 року.

Отже, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, оскільки припис про усунення виявлених порушень від 10.08.2018 року № ЗП1497/565/АВ/П виданий Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області в частині пунктів 1-3, на підставі якого складено акт від 10.08.2018 року № ЗП1497/565/АВ та на підставі якого складеного протокол про вчинення адміністративного правопорушення № ЗП1497/565/АВ/П/ПТ від 27.09.2018 року, оскаржений, тобто є невстановленим, а тому не може бути прийнятий судом в якості доказу на підтвердження вини правопорушника.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинною у здійсненні злочину і не може бути підданою покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до вимог ст. 9 Конституції України та Закону України «Про ратифікацію конвенції» від 17.07.1997 «Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод» і протоколи до неї є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобовязано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Таким чином суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1, викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту».

У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обовязкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпцій; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».

З аналізу цих міжнародних правових норм, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, не підтверджена наявними доказами безсумнівно, відтак провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя: В.О. Кіяшко

14.01.2019