Провадження № 33/824/94/19 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду РудніченкоО.М.

секретар: Ганжа В.В.

за участю:

представника ОСОБА_3,

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 08 серпня 2018 року, якою:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.130,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 18 червня 2018 року о 01 год. 20 хв., ОСОБА_4 за адресою: м. Київ, проспект П. Григоренка, 36, керував автомобілем «MAZDA323» н/з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. ОСОБА_4 від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 08 серпня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. та позбавлено права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 352 грн. 30 коп.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 просить скасувати постанову Дарницького районного суду міста Києва від 08 серпня 2018 року стосовно ОСОБА_4 та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час розгляду справи судом не були належним чином досліджені докази, наявні в матеріалах справи, всупереч вимогам ст.ст. 245, 280 КУпАП, допущено формальний та поверхневий розгляд справи. Вказує, що розгляд справи відбувся у Дарницькому районному суді міста Києва без належного повідомлення ОСОБА_4 про дату, час і місце судового засідання. Дані викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №189541 від 18 червня 2018 року не підтверджені матеріалами справи. Вимоги патрульної поліції виходили за межі законних, а саме: відсутні підстави для огляду ОСОБА_4; на пропозицію ОСОБА_4 пройти огляд на стан сп'яніння на місці, де його зупинили в якості пішохода, ОСОБА_4 погодився, однак попросив надати йому сертифікат та акт повірки на спеціальний технічний засіб, на що поліцейські відмовили, проводити аналіз за допомогою невідомого приладу ОСОБА_4 відмовився та сам запропонував проїхати до медичної установи для проходження огляду. Приїхавши до НКНКЛ «Соціотерапія», ОСОБА_4 попросив надати йому можливість попити води та трохи часу, щоб він зміг здати біологічний матеріал на що також отримав від патрульних відмову.

Окрім того апелянт зазначає, що підписи свідків в протоколі значно відрізняються від власноручних підписів тих же свідків в бланках пояснень.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення адвоката ОСОБА_3, яка підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі та просила її задовольнити,

пояснення ОСОБА_4, який винним себе не визнав, підтримав доводи наведені в апеляційній скарзі, просив постанову суду першої інстанції скасувати в повному обсязі та закрити провадження у справі,

перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зазначені вимоги закону судом дотримані в повному обсязі.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ж з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп'яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді вислухав пояснення порушника, дослідив письмові докази у справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.5 ПДР України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких зауважень до дій працівників поліції під час огляду у ОСОБА_4 не було.

Суд першої інстанції правомірно взяв наявні докази до уваги та надав їм належну правову оцінку. З вказаними висновками суду апеляційний суд погоджується, вважає їх правильними та законними.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що вимоги патрульної поліції виходили за межі законних, а саме: відсутні підстави для огляду ОСОБА_4; на пропозицію ОСОБА_4 пройти огляд на стан сп'яніння на місці, де його зупинили в якості пішохода, ОСОБА_4 погодився, однак попросив надати йому сертифікат та акт повірки на спеціальний технічний засіб, на що поліцейські відмовили, проводити аналіз за допомогою невідомого приладу ОСОБА_4 відмовився та сам запропонував проїхати до медичної установи для проходження огляду, приїхавши до НКНКЛ «Соціотерапія», ОСОБА_4 попросив надати йому можливість попити води та трохи часу, щоб він зміг здати біологічний матеріал на що також отримав від патрульних відмову, є безпідставним, оскільки доказами по справі доведено, що ОСОБА_4 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» або у медичній установі, ОСОБА_4 погодився на проходження огляду у закладі охорони здоров'я. Але , по приїзду до закладу охорони здоров'я, водій ОСОБА_5 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків. Будь-яких вимог з приводу надання йому можливості попити води для здачі біоматеріалу водій ОСОБА_4 не зазначав. Дані обставини в ході апеляційного розгляду були підтверджені проглянутим відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейських.

Доводи апелянта про те, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення були відсутні свідки, також спростовується переглянутим в ході розгляду адміністративного провадження в суді апеляційної інстанції відеозаписом з нагрудної камери поліцейських.

Доводи захисника про те, що в той день ОСОБА_4 не керував транспортним засобом і працівники поліції його зупинили як пішохода не знайшли свого підствердження в ході апеляційного розгляду справи. Так, із постанови суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснював, що він дійсно керував транспортним засобом «MAZDA 323» н/з НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд першої інстанції правомірно взяв наявні докази до уваги та надав їм належну правову оцінку. З вказаними висновками суду апеляційний суд погоджується, вважає їх правильними та законними.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду, надано не було, також їх не було надано і суду апеляційної інстанції.

Будь-яких клопотань про витребування доказів та дослідження нових доказів в суді апеляційної інстанції, апеляційна скарга не містить і ОСОБА_4 та його захисником під час апеляційного розгляду заявлено не було. Крім того, будь-яких скарг на неправомірність дій працівників поліції з приводу складання адміністративного протоколу щодо ОСОБА_4 за ч.1 ст.130 КУпАП - не подавались.

При прийнятті рішення, суд першої інстанції врахував форму вини, дані про особу правопорушника, його майновий стан та обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність та призначив покарання в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік.

Таким чином, на думку апеляційного суду, постанова Дарницького районного суду міста Києва від 08 серпня 2018 року є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 08 серпня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Рудніченко