Справа №: 669/105/19 Провадження № 3/669/65/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2019 року смт.Білогір'я

Суддя Білогірського районного суду Хмельницької області Давидюк О.І., з участю секретаря судового засідання Демянюк Н.М., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, непрацюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2019 року о 12 год. 36 хв. ОСОБА_1 по автодорозі М-12 км 375 керував автомобілем ВАЗ 21013 номерний знак 83-65 ХМР в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні, яке відбулося 22 лютого 2019 року, вини своєї не визнав, пояснив, що напередодні зупинки працівниками поліції його автомобіля, тобто 08 січня 2019 року, він вживав у невеликій кількості коньяк. Однак, вважає, що запах алкоголю з рота, який відчули працівники поліції під час спілкування з ним після зупинки автомобіля за перевищення швидкості руху, міг бути через хворий шлунок, так як він не впевнений, що після випитого ним коньяку на наступний день прилад Drager здатний показати позитивний результат на вміст алкоголю.

ОСОБА_1 в судовому засіданні, яке відбулося 18 березня 2019 року, також своєї вини не визнав, однак підтвердив присутність двох свідків під час його огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки автомобіля, при цьому, має сумніви з приводу результату тесту 0,95 проміле, оскільки, на його думку, вимірювальна техніка на момент огляду була несправною, а з результатами огляду він погодився через те, що відчував психологічний тиск з боку працівників поліції. Після дослідження доказів та зясування всіх обставин справи клопотав про оголошення перерви з метою залучення захисника.

В подальшому, ОСОБА_1 в судове засідання, що було відкладено на 09 год. 00 хв. 01 квітня 2019 року для залучення захисника, не зявився, подав заяву, в якій просив перенести судове засідання на іншу дату, при цьому повідомив про причини своєї неявки, які суд вважає, зокрема станом на день розгляду справи, не поважними. Крім того, в заяві просив викликати в судове засідання свідків, витребувати сертифікати на вимірювальні пристрої та їх повірки, хоча мав можливість заявити такі клопотання, починаючи з 23 січня 2019 року (день вручення першої судової повістки), коли вперше дізнався про наявність справи в суді, а також при особистій участі в судових засіданнях 22 лютого 2019 року та 18 березня 2019 року.

До того ж, в дане судове засідання не зявився і захисник, про надання строку на залучення якого 18 березня 2019 року в судовому засіданні клопотав ОСОБА_1, в звязку з чим в розгляді справи було оголошено перерву до 09 год. 00 хв. 01 квітня 2019 року.

За таких обставин суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, що в даному випадку спливає 09 квітня 2019 року, і таким чином нівелює завдання, визначені в ст. 1 КУпАП, а тому розгляд справи завершується у відсутності ОСОБА_1 на підставі доказів, які є в матеріалах справи та які були повністю дослідженні судом в судовому засіданні з участю останнього.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши письмові документи, відтворивши відеоматеріали, зясувавши всі обставини справи та надавши оцінку дослідженим доказам, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 303692, складеного інспектором УПП у Вінницькій області ДПП 09 січня 2019 року о 13 год. 00 хв. відносно ОСОБА_1;

- даними Акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздрукованого на папері показника (тест № 1740) спеціального технічного засобу Drager ALCOTEST 6810 (прилад № ARАМ-0544, принтер № ARАМ-5258), згідно яких результат тесту позитивний «0,95 проміле»;

- даними відтвореного в судовому засіданні відеозапису, зробленим з нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано процедуру огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

До того ж, слід зазначити, що огляд водія ОСОБА_1 на стан спяніння проведено з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 вересня 2015 року № 1452/735, а також Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не довіряє спеціальним технічним засобам, за допомогою яких проводився його огляд на стан спяніння, не заслуговують на увагу, оскільки останнім не надано суду доказів того, що у відповідності до п. 5 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, він перед проведенням огляду на стан спяніння скористався своїм правом вимоги у поліцейського надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки і такі йому поліцейським не були надані.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що з результатами огляду він погодився тільки через те, що відчував психологічний тиск з боку працівників поліції, суд оцінює критично, відхиляє і розцінює це як обраний ним спосіб захисту та намагання уникнути від стягнення, оскільки з відтвореного в судовому засіданні відеозапису слідує, що на ОСОБА_1 жодного психологічного тиску поліцейськими не здійснювалося, більше того, поведінка ОСОБА_1 під час огляду на стан алкогольного спяніння була невимушеною, а дії працівників поліції відповідали Інструкції від 07 листопада 2015 року № 1395, яка визначає процедуру оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Також, з відеозапису вбачається, що спеціальний технічний засіб, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння, зафіксував позитивний результат «0,95 проміле». При цьому, неможливість з першої спроби роздрукувати цей показник на принтері, як звертав на це увагу ОСОБА_1, не є безумовною підставою для визнання недійсним огляду в цілому, оскільки, виходячи зі змісту п. 10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, такі показники долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення, якщо їх роздрукування на папері передбачається технічними характеристиками спеціального технічного засобу.

Таким чином, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, поза розумним сумнівом, приходжу до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

При застосуванні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь вини, майновий стан, відсутність обставин, які помякшують чи обтяжують відповідальність.

Враховуючи викладене, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати основне адміністративне стягнення у виді штрафу та додаткове у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки саме такі види адміністративних стягнень вбачаються необхідними та достатніми для виховання особи та запобігання вчинення нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, згідно вимог Закону України «Про судовий збір», підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 27, 30, 33-35, 248, 249, 251, 252, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_4