Справа № 266/1664/19
Провадженя№ 3/266/692/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Шишилін О.Г., розглянувши матеріали, що надійшли від Приморського відділення поліції Центрального ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, місце мешкання: м. Маріуполь, вул.. Демократична, 26

за ч. 1 ст. 164 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення ГП№236228 від 08.03.2019 року, вбачається, що 08.03.2019 року о 15 год. 40 хв. ОСОБА_1 на автомобілі НОМЕР_1 займалася перевезенням громадян без державної реєстрації як субєкт господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду діяльності, що підлягає ліцензуванню до закону, чим порушила ч.1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду з'явився, надав письмові пояснення в яких винним себе не визнав, вказуючи на те, що 08.03.2019 р. він знаходився на АС-2 на орендованому автомобілі НОМЕР_2 яку взяв в оренду для власних потреб у гр.. ОСОБА_2. В той час коли він приводив автомобіль у порядок, до нього підійшли співробітники поліції попросили надати документи на автомобіль, та почали розпитувати чи працює він в такси, він відповів, що взяв в оренду автомобіль для власних цілей. При цьому він був один біля автомобіля, ніяких пасажирів в автомобілі не було. Після цього працівники поліції стали розпитувати скільки таксисти отримують грошей, я відповідав взагалі на питання. А потім співробітники поліції склали на нього протокол, він його підписав але вважав, що його попередили про те, що якщо я буду надавати послуги з перевезення пасажирів та це потрібно ліцензувати.

Суд дослідивши матеріали справи, враховуючи пояснення надані особою, яка притягується до відповідальності дійшов наступного висновку з огляду про таке.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 указаного адміністративного правопорушення до протоколу додано, рапорт, фото на якому закріплений жовтий ліхтар за написами «470000» та «Оріон», пояснення ОСОБА_1, копії дозвільних документів на автомобіль в тому числі ліценції на імя ОСОБА_2 на надання послуг з перевезення пасажирів.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обовязок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Частиною 1 статті 164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Суб'єктами господарювання, згідно зі статтею 55 Господарського кодексу України визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

За змістом статті 1 Закону України «Про підприємництво» підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

З досліджених документів вбачається, що автомобіль НОМЕР_3 належить ОСОБА_2 який має ліцензію на надання послуг з перевезення пасажирів.

Разом із тим, із наданих суду письмових доказів не вбачається те, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність, а саме: систематично надавав чи взагалі надавав послуги «таксі» з перевезення пасажирів на транспортному засобі марки ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_4 тобто надавала послуги вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Посадовими особами, якими складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, не зібрано та не надано суду переконливих доказів на підтвердження здійснення ОСОБА_1 систематичної господарської діяльності з надання послуг «таксі» щодо перевезення пасажирів, не зясовано за яку плату останній надавав послуги з перевезення. З матеріалів справи вбачається, що на момент складання протоколу свідки, на порушення вимог ст. 256 КУпАП, не зазначені та не допитані. Саме по собі знаходження на автомобілі знаку «таксі» не є достатнім доказом здійснення ним відповідної господарської діяльності.

Отже, посилання в протоколі про адміністративне правопорушення на порушення ОСОБА_1 норм закону, що регулюють заняття господарською діяльністю, є недоведеним.

Рекомендаціях №R (91) 1 ОСОБА_3 Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов'язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи докази у сукупності між собою, враховуючи обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, які непідтверджені у передбачений законом спосіб, суд приходить до висновку про те, що достатніх доказів для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.164КУпАП, у діях ОСОБА_1 не встановлено, внаслідок чого провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 164, 221, 247, 251, 254, 256, 283-285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП, - закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Приморський районний суд міста Маріуполя.

Суддя: Шишилін О. Г.