ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/1836/19 Головуючий І інстанції -
Провадження № 33/818/797/19 Курило В.О.
Категорія: ст. ст. 122-2, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач - Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Бездітко В.М.

за участю секретаря - Михайлюка А.В.

захисника особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - Дмитренка О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 - адвоката Дмитренка Олександра Сергійовича на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-2, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

17 березня 2019 року працівниками поліції складено протоколи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст. ст. 122-2, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із протоколом серії ОБ № 202774, 16 березня 2019 року о 2335 год. в м. Харкові по вул.. Семінарська, 42, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Mazda 626» д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою гучномовного пристрою, увімкненого проблискового маячка синього кольору не зупинився. Був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі на вул. Гребенюківський, м. Харків.

Згідно із протоколом серії ОБ № 202773, 16 березня 2019 року о 2335 год. в м. Харкові по вул. Семінарська, 46, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Mazda 626» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на бордюр ний камінь. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно із протоколом серії ОБ № 202773, 16 березня 2019 року о 2335 год. в м. Харкові по вул. Семінарська, 46, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Mazda 626» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Drager Alcotest-6820» та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.4, 12.1, 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративні правопорушення передбачені ст. ст. 122-2, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 квітня 2019 року адміністративні матеріали - справа № 639/1836/19 (провадження № 3/639/779/19) стосовно ОСОБА_2 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-2, 124 КУпАП та справа № 639/1839/19 (провадження № 3/639/780/19) стосовно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єднано в одне провадження, присвоєно їм єдиний номер справи № 639/1836/19 (провадження № 3/639/779/19).

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 червня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-2, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 36 КУпАП остаточно накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа скоєних, у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Не погодившись з постановою суду захисник ОСОБА_2 - адвокат Дмитренко О.С. подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначає наступне.

ОСОБА_2 з правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП не погодився, про що власноруч зробив відповідний засіб.

Зазначає, що працівник поліції не вжив жодних заходів для забезпечення доставляння водія до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилається, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія транспортного засобу на огляд, що свідчить про те, що поліцейські не направляли ОСОБА_2 до закладу охорони здоров`я.

Вважає, що застосування до ОСОБА_2 кайданок мало значний психологічний тиск, що позбавило його можливості надати належної оцінки подіям.

Також в апеляційній скарзі адвокат зазначає, що пояснення свідків не відповідають вимогам ст. 272 КУпАП.

За вказаних обстави захисник вважає, що в матеріалах справи відсутні жодні докази вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Просить скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 червня 2019 року в частині визнання ОСОБА_2 винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності, а провадження в цій частині справи закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

20 серпня 2019 року справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 передана в провадження судді Харківського апеляційного суду - Бездітко В. М .

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 - адвоката Дмитренка О.С., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

П. 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положеннями п. 2.4 ПДР України встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил. За порушення зазначеного пункту ПДР Украйни встановлена відповідальність за ст. 122-2 КУпАП.

П. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

У розумінні вимог ст. 266 КУпАП, п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

П. 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція 2) передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Судовим розглядом встановлено, що вчинення водієм ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, крім протоколів, підтверджується:

- відеозаписом з нагрудних камер поліцейських на якому зафіксовано, що на питання поліцейського чого тікав, ОСОБА_2 повідомив поліцейським «по дурости сел за руль». ОСОБА_2 просить зняти з нього кайданки та пропонує вирішити питання. В подальшому на відеозаписі зафіксовано залучення свідків в присутності яких ОСОБА_2 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_2 відмовився, свою відмову обґрунтував тим, що «нічого проходити не буде» (а.с. 12);

- поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які були залучені поліцейськими при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення та засвідчили своїми поясненнями відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» та в закладі охорони здоров`я (а.с.4, 6-7);

- даними про відсторонення водія ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, яке здійснено в порядку передбаченому ч. 1 ст. 266, ст. 265-2 КУпАП. Згідно з розписки гр. ОСОБА_6 останній прийняв керування автомобілем «Mazda 626» д.н.з. НОМЕР_1 , та зобов`язувався не передавити ОСОБА_2 протягом 24 год., що відповідає вимогам ч. 3 ст. 265-2 КУпАП (а.с. 8).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_2 таким правом скористався, надав пояснення, протоколи підписав, зі змістом ознайомлений. Заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколів за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколів даних, порушення порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння не заявляв (а.с. 4, 6).

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, поліцейськими дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції.

Таким чином, з врахуванням викладеного, поліцейським протоколи про адміністративні правопорушення серії ОБ № 202773, серії ОБ № 202772 від 17 березня 2019 року стосовно ОСОБА_2 складено в установленому законом порядку, відповідають вимогам ст. 256, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно, у суду першої інстанції та апеляційного суду відсутні підстави для визнання необ`єктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 суд повно та всебічно встановив фактичні обставини правопорушень на підставі доказів наявних в матеріалах справи, досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП.

Зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, апеляційний суд відхиляє, оскільки таке направлення виписується для закладу охорони здоров`я, як підстава для проведення відповідного огляду.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, саме на поліцейських покладено обов`язок забезпечити доставку водіїв до закладу охорони здоров`я для проведення огляду.

Оскільки ОСОБА_2 відмовився від будь-якого огляду у поліцейських були відсутні підстави для оформлення такого направлення.

Заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення в порядку передбаченому ст. 267 КУпАП ОСОБА_2 не оскаржував.

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року ЄСПЛ вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Інші доводи, які б свідчили про відсутність складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не зазначено та при апеляційному перегляді не встановлено.

При цьому, апеляційний суд враховує, що апеляційна скарга адвоката Дмитренка О.С. дублює його клопотання від 21 травня 2019 року, яке було предметом оцінки в суді першої інстанції.

Дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_2 керуючи автомобілем не виконував вимогу поліцейських про зупинку транспортного засобу та з метою уникнення адміністративної відповідальності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчинених правопорушень, ступінь їх суспільної небезпеки - дані правопорушення являється грубими порушеннями правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожують їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення, що відповідає характеру вчинених правопорушень і меті адміністративного стягнення.

З врахуванням викладеного, за наслідками апеляційного перегляду справи, апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 червня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 245, 251, 256, 266, 278, 280, 284, 294, 295 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Дмитренка Олександра Сергійовича залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду /підпис/ В.М. Бездітко

Згідно з оригіналом

Постанова набрала законної сили 21 серпня 2019 року

Суддя В.М. Бездітко

Секретар М.В. Яковлева