КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/4414/2019
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 грудня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року,

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із застосуванням до неї адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. в дохід держави.

Як встановлено постановою судді, відповідно до протоколу серії ОБ № 184051 від 25 вересня 2019 року - 25 вересня 2019 року о 09 год. 10 хв. в м. Біла Церква по вул. Леваневського, 32 водій ОСОБА_1 , керуючи тролейбусом марки «ЗІУ - 682 В» № НОМЕР_4 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та допустила зіткнення штанги з тролейбусом № 006, внаслідок чого автомобіль марки «MERCEDES BENZ SPRINTER 316» д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження із завданням матеріальних збитків, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить змінити постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року в частині накладеного стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП, а саме змінити адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців на адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340, 00 гривень.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови неправильно застосував норми матеріального права та допустив порушення норм процесуального права, не встановив всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та призначення стягнення в дусі додержання законів України, обмежився формальним розглядом справи у вигляді визнання чи невизнання вини та призначив надмірне стягнення, що, на її думку, не відповідає фактичним обставинам адміністративного правопорушення.

Зокрема, як зазначає апелянт, дійсно, 25 вересня 2019 року близько 09:10 години в місті Біла Церква по вулиці Леваневського відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ЗІУ - 682 д.р.н. НОМЕР_4 та транспортного засобу «MERCEDES» д.н.з. НОМЕР_2 , а саме вона, як водій транспортного засобу ЗІУ - 682 д.р.н. НОМЕР_4 не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та допустила зіткнення штанги з тролейбусом д.р.н. 006, внаслідок чого автомобілю «MERCEDES» було спричинено механічні пошкодження та завдано збитків.

Разом з тим, на думку апелянта, штанга зіткнулася з тролейбусом з огляду на те, що випав башмак її кріплення, який був замінений 18 вересня 2019 року, але після цього через місяць знову випав.

Також, на думку апелянта, суд першої інстанції при прийняті рішення, не врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його майновий стан та ступінь його вини, обставини, що пом`якшують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, внаслідок чого виніс постанову, за неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Посилання суду в постанові на врахування цих обставин є поверховим, оскільки не зазначено про те, як саме та чи інша обставина врахована та яким чином вона впливає на призначення стягнення.

При цьому, як зазначає апелянт, судом першої інстанції не враховано, що вона працює в комунальному підприємстві Білоцерківської міської ради «Тролейбусне управління» з 22 серпня 2017 року водієм тролейбуса 3 класу та що її місце роботи, пов`язане з необхідністю мати посвідчення водія. Не врахував суд і того, що на її утриманні знаходиться непрацездатна мати, яка не має змоги прожити на свою пенсію, крім того з нею проживає сестра, яка на даний час не має роботи.

У зв`язку з чим, позбавивши її права керування транспортним засобом, суд порушив її право на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, що має забезпечуватися державою.

Окрім цього, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що раніше до адміністративної відповідальності вона не притягувалася; обставини, які обтяжують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення відсутні, а потерпілому ОСОБА_2 17 жовтня 2019 року відшкодовано страхове відшкодування в рахунок відшкодування завданих йому збитків у сумі 5 660, 00 грн., що підтверджується страховим актом від 17.10.2019 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суддя, яка розглядала цю справу, дійшла обґрунтованих висновків щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та її вини у вчиненні зазначеного правопорушення.

Разом з тим, незважаючи на те, що в оскаржуваній постанові зазначається про те, що, відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, матеріали, що характеризують особу, яка притягується до відповідальності, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують її відповідальність, а також про те, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчинених адміністративних правопорушень та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчинених адміністративних правопорушень, особу порушника: вік, соціальне положення, ступінь вини та ставлення до вчиненого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, суд визнав за необхідне призначити адміністративне стягнення в межах санкції, у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на строк шість місяців, мотиви суду про накладення саме такого виду адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП, не можуть бути визнані обґрунтованими та такими, що в повній мірі відповідають вимогам ст. 33 цього Кодексу, яка визначає загальні правила накладення стягнення за адміністративні правопорушення, з огляду на таке.

По-перше, крім загальних формулювань, в оскаржуваній постанові не наведено жодних конкретних даних про особу ОСОБА_1 , її майновий стан та інші обставини, що характеризують її особу, які б дозволили зробити висновок, що для досягнення мети адміністративного стягнення є необхідним застосування такого виду стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, хоча і в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП.

До того ж, вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП, суд, з незрозумілих підстав, посилається на принцип співвідношення між тяжкістю вчинених адміністративних правопорушень та заходом державного примусу, а також на умови та характер вчинених адміністративних правопорушень, хоча ОСОБА_1 не вчиняла будь-яких інших адміністративних правопорушень, крім того, за яке її притягнуто до адміністративної відповідальності.

По-друге, санкцією ст. 124 КУпАП, крім позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року, передбачений такий вид адміністративного стягнення, як штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, однак можливість накладення на ОСОБА_1 цього адміністративного стягнення судом навіть не розглядалась, оскільки в постанові суду не наведено жодного обґрунтування того, чому суд надав перевагу більш суворому виду адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП та яким чином це стягнення буде сприяти запобіганню вчиненню нових правопорушень.

По-третє, відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.

Між тим, як в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, так і в оскаржуваній постанові, відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_1 раніше допускала грубі порушення правил дорожнього руху або що вона протягом року повторно порушила порядок користування правом керування транспортними засобами, що могло б свідчити про наявність обставини, яка вимагає застосування більш суворого виду адміністративного стягнення, з числа тих, які передбачені санкцією ст. 124 КУпАП.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, характер вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, дані про її особу та матеріальний стан, на які вона посилається у своїй апеляційній скарзі, зокрема: на обставини, які стали причиною виникнення ДТП; її сімейний та матеріальний стан; наявність на утримані матері пенсіонерки; відсутність даних про те, що вона раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху; те, що наявність у неї водійських прав є умовою збереження місця роботи, яке є єдиним та основним джерелом її доходів, суд апеляційної інстанції вважає за можливе змінити постанову судді в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, замість позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, тим самим задовольнивши її апеляційну скаргу.

Напідставі викладеного, керуючисьст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2019 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП змінити в частині накладеного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

У решті зазначену постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Дубановська І.Д.