Справа № 127/7657/19
Провадження № 3/127/1681/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2019 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Вишар І.Ю., при секретарі Золюк Ю.В., за участю прокурора Марченкова Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вінниця справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонера, громадянина України, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Інспектор сектору ювенальної превенції відділу превенції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_1, будучи відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», Примітки до статті 172-6 КУпАП, субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог абзацу другого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме 30.07.2018 о 21.15 год. подав декларацію особи, яка припинила діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, 07.11.2015 наказом ГУНП у Вінницькій області № 2 о/с майора міліції ОСОБА_1 призначено на посаду старшого інспектора Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області та присвоєно спеціальне звання «майор поліції» та 09.04.2016 ОСОБА_1 склав Присягу поліцейського.

30.11.2016наказом ГУНП у Вінницькій області № 213 о/с майора поліції ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області.

20.12.2017,на підставі наказу ГУНП у Вінницькій області від 19.12.2017 № 216 о/с, майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

ОСОБА_2, згідно розписки, отримав в СКЗ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області трудову книжку та інші документи про його звільнення.

Так, інспектор сектору ювенальної превенції відділу превенції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_1, являючись особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та субєктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону, будучи звільненим зі служби поліції 20.12.2017, був зобовязаний до 1 квітня 2018 року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що припинила таку діяльність, за минулий 2017 рік.

10.12.2018 до Вінницького управління ДВБ НП України надійшов лист з НАЗК від 05.12.2018 № 44-01/58991/18 про несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації «Після звільнення» для вжиття заходів реагування.

За результатами моніторингу загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції встановлено, що ОСОБА_1, лише 30.07.2018 о 21.15 год. подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «Після звільнення» за минулий 2017 рік.

Згідно листа НАЗК від 16.01.2019 № 71-03/3171/19 технічні збої у роботі ІТС Реєстр спостерігались з 12.00 год. до 12.40 год. 15.03.2018 та 11.12.2018 з 08.00 год. до 10.08 год. Інших технічних несправностей та перебоїв у роботі ІТС Реєстр, які б завадили поданню документів до вказаного Реєстру упродовж 2018 року не було.

Опитаний ОСОБА_1 пояснив, що 20.12.2017 його звільнено зі служби в поліції.

Під час звільнення з поліції начальник кадрового забезпечення Вінницького відділу поліції підполковник поліції ОСОБА_3 повідомив йому про необхідність подати у наступному році декларацію «Після звільнення».

Окрім того, 20.12.2017 ОСОБА_1 під особистий підпис ознайомився з вимогами ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» щодо необхідності подання декларації «Після звільнення».

На початку 2018 року ОСОБА_1 неодноразово намагався подати свою декларацію «Після звільнення», однак не зміг зайти на свою персональну сторінку веб-сайту НАЗК у звязку з проблемами електронно-цифрового підпису (ЕЦП).

Згодом ОСОБА_1 звернувся до «Приватбанку» для зміни або оновлення ЕЦП, але це позитивного результату не дало.

30.03.2018 ОСОБА_1 через свою електронну пошту звернувся до НАЗК щодо виниклих у нього проблем зі входом до веб-сайту НАЗК, однак відповідь він отримав лише 04.04.2018, коли строки подання вказаної декларації закінчились.

Інших причин для несвоєчасного подання декларації у ОСОБА_1 не було.

30.07.2018, о 21.15 год. ОСОБА_1 подав до веб-сайту НАЗК декларацію «Після звільнення».

Згідно Послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» наданої НАЗК від 05.12.2018 № 44-01/58991/18 встановлено, що ОСОБА_1 лише 30.07.2018 о 09.38 год. почав заповнювати декларацію «Після звільнення» та подав її цього ж дня о 21.15 год.

У ході зясування питання усвідомлення ОСОБА_1 вимог антикорупційного законодавства встановлено, що він під час проходження служби в Національній поліції України, являючись субєктом декларування, був ознайомлений з вимогами фінансового контролю, порядком роботи в Реєстрі та подавав у 2017 році щорічну електронну декларацію за 2016 рік та декларацію «Перед звільненням».

Окрім того, 20.12.2017, під час отримання трудової книжки в СКЗ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_1 під особистий підпис ознайомився з вимогами частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» стосовно необхідності подання декларації «Після звільнення», шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Опитаний начальник сектору кадрового забезпечення Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області підполковник поліції ОСОБА_3 пояснив, що перед звільненням ОСОБА_1 він особисто наголосив йому про необхідність у наступному році подати декларацію «Після звільнення», яку, відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», потрібно подати не пізніше 01.04.2018, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у розписці, що знаходиться в особовій справі останнього.

З матеріалів перевірки встановлено, що ОСОБА_1, будучи ознайомлений з вимогами антикорупційного законодавства щодо фінансового контролю, усвідомлюючи порушення терміну, встановленого для подачі декларації особи, яка припинила діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, вчинив умисні активні дії щодо заповнення розділів відповідних форм на офіційному веб-сайті НАЗК та подав декларацію до ІТС Реєстр з використанням особистого ЕЦП, поза вказаного Законом строку.

Так, ОСОБА_1, являючись субєктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону та субєктом правопорушень, визначених статтею 172-6 КУпАП відповідно до Примітки вказаної статті, будучи звільненим зі служби в поліції 20.12.2017, у порушення вимог абзацу другого ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, 30.07.2018 о 21.15 год. подав до НАЗК електронну декларацію особи, яка припинила діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування «Після звільнення» за минулий 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення визнав.

Прокурор Марченков Д.С. в судовому засіданні зазначив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, про що свідчать докази, наявні в матеріалах справи, а тому просив визнати винним останнього у вчиненні вказаного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано вірно за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП, а вина доведена матеріалами справи.

Зокрема, судом встановлено, що 07.11.2015 наказом ГУНП у Вінницькій області № 2 о/с майора міліції ОСОБА_1 призначено на посаду старшого інспектора Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області та присвоєно спеціальне звання «майор поліції» та 09.04.2016 ОСОБА_1 склав Присягу поліцейського.

Згідно ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Підпунктом «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» поліцейських віднесено до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та, відповідно, до субєктів, на яких поширюється дія цього Закону.

Абзацом пятнадцятим частини першої статті 1 Закону визначено, що субєкти декларування - це особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 Закону, інші особи, які зобовязані подавати декларацію, відповідно до Закону.

20.12.2018, на підставі наказу ГУНП у Вінницькій області від 19.12.2017 № 216 о/с, майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

ОСОБА_4, згідно розписки, отримав в СКЗ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області трудову книжку та інші документи про його звільнення.

Так, інспектор сектору ювенальної превенції відділу превенції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_1, являючись особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та субєктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону, будучи звільненим зі служби поліції 20.12.2017, був зобовязаний до 1 квітня 2018 року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що припинила таку діяльність, за минулий 2017 рік.

Днем припинення діяльності, повязаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до п. 2 Порядку перевірки факту подання субєктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, який затверджений Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 19 від 06.09.2016 та зареєстрований Міністерством юстиції України від 15.11.2016 за № 1479/29609, є день видачі трудової книжки субєкту декларування.

За результатами моніторингу загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції встановлено, що ОСОБА_1, лише 30.07.2018 о 21.15 год. подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «Після звільнення» за минулий 2017 рік.

Рішенням № 3 Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 визначено, що декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли субєкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення. Декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким субєктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Відповідно до п. 5 ч.1 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обовязкові для виконання нормативно-правові акти; ч.5 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Згідно листа НАЗК від 16.01.2019 № 71-03/3171/19 технічні збої у роботі ІТС Реєстр спостерігались з 12.00 год. до 12.40 год. 15.03.2018 та 11.12.2018 з 08.00 год. до 10.08 год. Інших технічних несправностей та перебоїв у роботі ІТС Реєстр, які б завадили поданню документів до вказаного Реєстру упродовж 2018 року не було.

Під час звільнення з поліції начальник кадрового забезпечення Вінницького відділу поліції підполковник поліції ОСОБА_3 повідомив йому про необхідність подати у наступному році декларацію «Після звільнення».

Окрім того, 20.12.2017 ОСОБА_1 під особистий підпис ознайомився з вимогами ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» щодо необхідності подання декларації «Після звільнення».

Опитаний ОСОБА_1 пояснив, що 20.12.2017 його звільнено зі служби в поліції. На початку 2018 року ОСОБА_1 неодноразово намагався подати свою декларацію «Після звільнення», однак не зміг зайти на свою персональну сторінку веб-сайту НАЗК у звязку з проблемами електронно-цифрового підпису (ЕЦП).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до «Приватбанку» для зміни або оновлення ЕЦП, але це позитивного результату не дало. 30.03.2018 ОСОБА_1 через свою електронну пошту звернувся до НАЗК щодо виниклих у нього проблем зі входом до веб-сайту НАЗК, однак відповідь він отримав лише 04.04.2018, коли строки подання вказаної декларації закінчились.

30.07.2018, о 21.15 год. ОСОБА_1 подав до веб-сайту НАЗК декларацію «Після звільнення».

Згідно Послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» наданої НАЗК від 05.12.2018 № 44-01/58991/18 встановлено, що ОСОБА_1 лише 30.07.2018 о 09.38 год. почав заповнювати декларацію «Після звільнення» та подав її цього ж дня о 21.15 год.

У ході зясування питання усвідомлення ОСОБА_1 вимог антикорупційного законодавства встановлено, що він під час проходження служби в Національній поліції України, являючись субєктом декларування, був ознайомлений з вимогами фінансового контролю, порядком роботи в Реєстрі та подавав у 2017 році щорічну електронну декларацію за 2016 рік та декларацію «Перед звільненням».

Окрім того, 20.12.2017, під час отримання трудової книжки в СКЗ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_1 під особистий підпис ознайомився з вимогами частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» стосовно необхідності подання декларації «Після звільнення», шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Опитаний начальник сектору кадрового забезпечення Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області підполковник поліції ОСОБА_3 пояснив, що перед звільненням ОСОБА_1 він особисто наголосив йому про необхідність у наступному році подати декларацію «Після звільнення», яку, відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», потрібно подати не пізніше 01.04.2018, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у розписці, що знаходиться в особовій справі останнього.

З матеріалів перевірки встановлено, що ОСОБА_1, будучи ознайомлений з вимогами антикорупційного законодавства щодо фінансового контролю, усвідомлюючи порушення терміну, встановленого для подачі декларації особи, яка припинила діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, вчинив умисні активні дії щодо заповнення розділів відповідних форм на офіційному веб-сайті НАЗК та подав декларацію до ІТС Реєстр з використанням особистого ЕЦП, поза вказаного Законом строку.

Таким чином, ОСОБА_1, являючись субєктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону та субєктом правопорушень, визначених статтею 172-6 КУпАП відповідно до Примітки вказаної статті, будучи звільненим зі служби в поліції 20.12.2017, у порушення вимог абзацу другого ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, 30.07.2018 о 21.15 год. подав до НАЗК електронну декларацію особи, яка припинила діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування «Після звільнення» за минулий 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Вина ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №268/2019 від 14.03.2019, рапортом про виявлення в діях ОСОБА_1 правопорушення, повязаного з корупцією, витягом з Єдиного державного реєстру декларацій, декларацією ОСОБА_1 «після звільнення», поясненнями ОСОБА_1, повідомленням НАЗК,іншими документами.

Будь-яких обєктивних даних, щодо неможливості відправлення декларації у встановлений законом строк, ОСОБА_1 в ході розгляду справи не надав.

Згідно інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 вбачається, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, суди зобовязані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі-Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

При обранні виду та міри адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь його вини.

Відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП обставин, які обтяжують чи помякшують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлені.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень у майбутньому, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно, до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином, суд вважає, що з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. 172-6, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 12 ЗУ «Про запобігання корупції», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (пятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 гривень на користь держави.

На постанову суду може бути подана апеляція протягом 10-ти діб з моменту її винесення.

Суддя