Справа 573/2295/18
Номер провадження 3/573/7/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Терещенко О.І.

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі матеріал, який надійшов з Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, не працює,

- за ст. 173 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

27 листопада 2018 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшов протокол відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

Як вбачається з протоколу, 27 листопада 2018 року о 12 годині ОСОБА_1 знаходився у с. Кальченки Білопільського району Сумської області по вул. Центральній, де виражався на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

Як зазначено у протоколі, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 з протоколом не погодився, зазначив, що 27 листопада 2018 року дійсно мав словесний конфлікт з ОСОБА_2, з яким вже давно перебуває у неприязних відносинах, однак нецензурними словами в адресу останнього не висловлювався.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею ст. 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що між ним та ОСОБА_1 протягом тривалого часу склалися неприязні відносини, зокрема 27 листопада 2018 року останній, перебуваючи на вул. Центральній у с. Кальченки виражався в його адресу нецензурною лайкою.

Суд приймав заходи для виклику в судове засідання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які надавали письмові пояснення з приводу словесного конфлікту, що стався між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, свідками якої вони були. Однак, зробити цього не вдалось, оскільки останні у судове засідання не зявилися з невідомих суду причин.

Суд зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме на посадову особу, яка його складає, покладається обовязок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 нецензурно виражався в адресу ОСОБА_2 суду надано не було, а тому пояснення останнього спростовані у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_1, ОСОБА_2, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а тому провадження у справі необхідно закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 173, ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Строк предявлення постанови до виконання три місяці з наступного дня після набрання рішенням законної сили, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Суддя