Справа № 265/1298/19
Провадження № 3/265/755/19
П О С Т А Н О В А

11 квітня 2019 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ст.173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VІІІ від 07 грудня 2017 року (далі за текстом Закон 2229-VІІІ) визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно пунктам 3, 14 статті 1 Закону 2229-VІІІ домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи.

ОСОБА_2 14 лютого 2019 року, о 14-40 годині, за місцем мешкання, у квартирі АДРЕСА_1 у Лівобережному районі міста Маріуполь, будучи у нетверезому стані, висловлював погрози та образи в адресу своєї матері ОСОБА_3, чим спричинив шкоду її психічному здоровю.

Крім того, 17 лютого 2019 року, о 14-30 годині, ОСОБА_2 за місцем мешкання, у квартирі АДРЕСА_1 у Лівобережному районі міста Маріуполь, будучи у нетверезому стані, висловлював погрози та образи в адресу своєї матері ОСОБА_3, чим спричинив шкоду її психічному здоровю.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, тобто вчинення домашнього насильства.

ОСОБА_2 повістки надсилались рекомендованими листами із повідомленнями за адресою його проживання, зазначеною у протоколі про адміністиративне правопорушення, однак конверти були повернуті суду без отримання адресатом, за закінченням строків зберігання.

Привід відносно ОСОБА_2 не здійснено. Згідно наданих органом поліції матеріалів, встановити місцезнаходження ОСОБА_2 не виявилось можливим.

Разом із тим, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважає можливим провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_2, який знав про складення відносно нього даних протоколів та повідомлений про те, що справа розглядатиметься Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя, однак станом розгляду не цікавився.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_2 інкримінованого правопорушення підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, даними протоколів про адміністративне правопорушення, в яких викладений склад адміністративних правопорушень, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; заявою ОСОБА_3 до Лівобережного ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області від 14 лютого 2019 року про притягнення до відповідальності її сина ОСОБА_2, який 14 лютого 2019 року у стані алкогольного сп"яніння погрожував їй застосуванням фізичного насильства, висловлював образи нецензурною лайкою в її адресу, її письмовими поясненнями від 14 лютого 2019 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2, згідно яких він 14 лютого 2019 року о 14-40 годині за місцем мешкання перебував у нетверезому стані та влаштував конфлікт, в ході якого висловлював образи та погрози в адресу матері;протоколом про прийняття усної заяви ОСОБА_3 від 17 лютого 2019 року з приводу застосування відносно неї насильства з боку сина ОСОБА_2, який 17 лютого 2019 року, о 14-30 годині, за місцем мешкання, влаштував скандал, в ході якого висловлював образи та погрози в адресу ОСОБА_3; її письмовими поясненнями від 17 лютого 2019 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 17 лютого 2019 року, які за змістом аналогічні поясненням від 14 лютого 2019 року.

Таким чином, суддя вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджена наведеними доказами.

Призначаючи порушнику стягнення, суддя враховує дані про проступки, особу порушника, ступінь його вини, а також положення ст. 36 КУпАП, за якою при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

На підстави наведеного, враховуючи, що ОСОБА_2 вчинив адміністративні правопорушення, що передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суддя вважає необхідним покласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої зазначеною статтею.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП з порушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,20 гривень.

На підставі ст. 173-2 ч. 1 КУпАП України, керуючись ст.ст. 8, 33, 36, 40-1, 280, 282, 283 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, та покласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті пятдесят пять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: