Справа пр. №3-482/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2019 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Андрейчук Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Андрейчука Т.В. у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва знаходиться справа про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

10 січня 2019 року надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Андрейчука Т.В., в якій ОСОБА_1 просив вирішити питання про відвід та постановити ухвалу про відвід судді Оболонського районного суду міста Києва Андрейчука Т.В. Свою заяву ОСОБА_1 мотивував тим, що призначення суддею розгляду справи на 14 січня 2019 року є порушенням процесуальних норм та його конституційних прав.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою заяву про відвід судді підтримав.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення заяви про відвід судді заперечував.

Заслухавши думку ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2, дослідивши заяву про відвід судді, суддя приходить до висновку про необхідність передати заяву про відвід на розгляд іншого судді Оболонського районного суду м. Києва з таких підстав.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено інституту відводу судді.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Зі змісту ст. 6 Конвенції та практики Європейського Суду з прав людини з питань неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (справа "Кіпріану проти Кіпру", п. 118; справа "Мікаллеф проти Мальти", п. 93). Європейський Суд з прав людини у своїй практиці проводить відмінність між суб'єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб'єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об'єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справа "Кіпріану проти Кіпру", п. 118; справа "П'єрсак проти Бельгії", п. 30; справа "Грівз проти Сполученого Королівства", п. 69). Разом з тим, чітка відмінність між цими поняттями відсутня, оскільки поведінка судді може не тільки об'єктивно викликати сумніви в його неупередженості з точки зору зовнішнього спостерігача (об'єктивний тест), але мова може також йти про його або її особисте переконання (суб'єктивний тест). Виходячи з наведеного, практика Європейського Суду з прав людини говорить про те, що кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (справа "Мікалефф проти Мальти").

Враховуючи вказане, а також вимоги ст. 9 Конституції України та ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", відповідно до яких суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права, суддя вважає, що розгляд заяви про відвід судді в рамках справи про адміністративне правопорушення є можливим та таким, що спрямований на захист прав особи щодо розгляду його справи безстороннім судом.

З огляду на зазначене, суддя прийшов до висновку, що в даному випадку правомірним і доцільним буде передати заяву про відвід до канцелярії суду для визначення іншого судді, який буде вирішувати питання про відвід.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", ст. 2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", ст. ст. 268, 271 КУпАП України, практикою Європейського Суду з прав людини, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Андрейчука Т.В. у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, передати до канцелярії суду для здійснення автоматизованого розподілу справи між суддями для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Андрейчук