Справа № 404/2156/19
Номер провадження 3/404/712/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, за участю прокурора Солопова В.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, громадянина України, працюючого до 31.03.2018 року інспектором роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 270 о/с від 28 березня 2018 року ОСОБА_1 з 31 березня 2018 року було звільнено з Національної поліції України на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію».

Відповідно до частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб'єктом декларування та відповідно особою, яку законом зобов'язано подавати декларацію.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10 червня 2016 року, яке 15 липня 2016 року зареєстроване в Міністерстві юстиції України за №959/29089, декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб'єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення. Декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб'єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Згідно з інформацією, яка опублікована на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції https://рublic.nаzk.gov.ua ОСОБА_1 02 квітня 2018 року подав декларацію суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (перед звільненням).

У порушення вимог частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», підпункту другого частини 5 Розділу 11 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10 червня 2016 року, ОСОБА_1, будучи зобов'язаним подавати декларацію суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування станом на останній день такого припинення, тобто станом на 01.04.2018 року о 00:00:00, вчинив протиправну, винну, умисну бездіяльність (не подав без поважних причин у визначений законодавством термін декларацію), яка посягає на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП. Вчинене адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією ОСОБА_1 має формальний склад за відсутності настання шкідливих матеріальних наслідків.

ОСОБА_1, котрий належним чином проінформований та ознайомлений з правилами подачі декларацій та правилами роботи в електронній системі, фактично здійснив подачу декларації суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування лише 02 квітня 2018 року, що фактично підтверджується отриманням останнім доступу до заповнення декларації в електронній системі на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції та додатково вказує на умисну форму вини.

Таким чином за твердженням протоколу про адміністративне правопорушення з урахуванням викладеного, положень зазначених законодавчих та підзаконних актів в сукупності, а також встановлених обставин, ОСОБА_1, будучи 31.03.2018 року звільненим з посади інспектора роти №3 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП НП України, несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що декларацію особи, яка припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (далі за текстом декларація) подав 02.04.2018 року у звязку із тим, що з невідомих на те підстав декларація, яку він подав 31.03.2018 року, технічно була не подана.

Так, працюючи інспектором роти №3 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП НП України, він 17.03.2018 року подав рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням. Згідно з наказом від 28.03.2018 року його з 31.03.2018 року звільнено з посади та він знав, що цього ж дня йому необхідно виконати вимоги ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції». У звязку з цим він 31.03.2018 року зайшовши до особистого кабінету Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, заповнив та подав електронну декларацію. А 02.04.2018 року кадровим працівником поліції було повідомлено про те, що вказана декларація ним не була подана. У звязку з чим, у цей же день він повторно подав заповнену декларацію.

Стверджує, що не мав жодного умислу та намірів порушувати вимоги фінансового контролю, а навпаки вважав, що заповнив та подав декларацію у необхідний строк, тобто у день звільнення, та не знав, що вказана декларація з невідомих на те підстав технічно не була подана та опублікована на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, а як тільки дізнався про це, одразу повторно подав заповнену декларацію. Вважає, що така ситуація могла статися внаслідок «збою» або помилки при роботі у мережі інтернет із застосуванням компютерної техніки, але він був абсолютно переконаний, що своєчасно подав відповідну декларацію.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення долучено такі докази, зміст яких також розкрито в раніше викладених обставинах:

- протокол №15/19 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією від 26.03.2019 року (а.с.1-4);

- роздруковану декларацію, подану ОСОБА_1 як особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перед звільненням за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року (а.с.6-9);

- письмові пояснення ОСОБА_1, відповідно до яких він був звільнений з посади 31.03.2018 року, та в цей же день, зайшовши до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважений на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, заповнив та подав декларацію, але 02.04.2018 року кадровий працівник йому повідомив, що необхідна декларація ним подана не була, у звязку з чим він повторно її подав 02.04.2018 року (а.с.11);

- копію листа Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції №44-01/43391/18 від 26.09.2018 року, який надійшов до Кіровоградського управління внутрішньої безпеки Департаменту безпеки Національної поліції України 01.10.2018 року, в якому повідомлено про несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації як особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування із врахуванням положень ч.1 ст.255 КУпАП, до якого долучено копію повідомлення т.в.о. начальника Управління з питань запобігання корупції та проведення люстрації НП України про факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 з послідовністю дій з ІТС Реєстр (а.с.12-16);

- копію посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, з якою був ознайомлений ОСОБА_1 (а.с.18-19, 21);

- витяг з наказу №113 о/с від 28.04.2016 року, відповідно до якого з 28.04.2016 року ОСОБА_1 призначено інспектором роти №3 батальйону управління патрульної поліції у м.Кіровограді Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (а.с.20);

- копію послужного списку №0012597 на ОСОБА_1, згідно з яким з 28.04.2016 року по 31.03.2018 року він працював інспектором роти №3 батальйону управління патрульної поліції у м.Кіровограді Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та був звільнений за власним бажанням (а.с.22-25);

- копію присяги на вірність Українському народові, яку склав ОСОБА_1 28.04.2016 року (а.с.26);

- витяг з наказу №270 о/с від 28.03.2019 року, відповідно до якого з 31.03.2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за власним бажанням (а.с.27);

- копію розписки від 31.03.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_1 при звільненні отримав трудову книжку, військовий квиток, довідку на військовозобовязаного, зазначив про відсутність претензій та повідомлення його про вимоги ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» (а.с.28);

- копію паспорта ОСОБА_1 (а.с.29);

- копію рекомендації для поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є субєктами декларування про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» при звільнення зі служби/роботи, з якою ОСОБА_1 був ознайомлений 17.03.2018 року (а.с.30);

- копію памятки-застереження про виконання окремих спеціальних обмежень передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції особам рядового та начальницького складу, які звільняються зі служби в органах внутрішніх справ України», з якою ОСОБА_1 був ознайомлений 17.03.2018 року (а.с.31).

Дослідивши протокол та усі надані докази у справі про адміністративне правопорушення, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, у звязку із відсутністю достатніх доказів його вини, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Судом досліджено усі докази, які були направлені до суду разом із матеріалами справи. При цьому, зважаючи на раніше викладені правові положення, суд вважає неможливим збирати докази у справі на користь будь-якої із сторін з власної ініціативи, а тому розглядає справу на підставі наданих доказів.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об'єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб'єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов'язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч.1 ст.172-6 КУпАП визначено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що і ставиться в провину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

Абзацом першим частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено обовязок, згідно з яким особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10 червня 2016 року, яке 15 липня 2016 року зареєстроване в Міністерстві юстиції України за № 959/29089 (далі за текстом Порядок), декларація субєкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли субєкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, як субєкт декларування, звільнившись із посади інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України 31.03.2018 року, діючи з метою та намірами на подання у цей же день декларації за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, здійснив всі дії, які він особисто вважав необхідними та достатніми для подачі декларації, але вона не була подана та опублікована у звязку з допущеними помилками, на які ОСОБА_1 фактично не звернув уваги та вважав, що належно подав відповідну декларацію. Після того як ОСОБА_1 дізнався про допущені помилки 02.04.2018 року, ним невідкладно одразу цього ж дня вжито заходи щодо внесення відповідних змін та виправлень до декларації, після чого її було подано.

Наведене підтверджується як послідовними поясненнями ОСОБА_1 протягом провадження у справі, так і долученими копією наказу про звільнення, а також витягом НАЗК щодо послідовності дій користувача Реєстру ОСОБА_1 Так, згідно з витягом 31.03.2018 року, тобто у день звільнення, о 18:01:50 ОСОБА_1 натиснув кнопку «Подати документ», було відкрито сторінку накладення ЕЦП, а надалі повідомлено про логічні помилки (а.с.15-16).

Встановлені судом обставини та дії, вчинені ОСОБА_1, обєктивно вказують на те, що останній вживав заходи, спрямовані на дотримання вимог фінансового контролю, не мав намірів порушувати положення ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», та не порушив безпосередньо його положення, оскільки у цьому Законі не передбачено строки подання відповідної декларації, передбаченої у цьому абзаці, проте допустив раніше вказані помилки, які призвели до порушення строків подання відповідної декларації, передбачені раніше зазначеним Порядком.

Главою 13-А КУпАП правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, віднесено до правопорушень, повязаних із корупцією.

Відповідно до п.10 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Таким чином для кваліфікації діяння за ч.1 ст.172-6 КУпАП як адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації поза строком, визначеним Законом України «Про запобігання корупції» (тобто діяння, що порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження). Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Норма закону має бути сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку: він повинен мати можливість (за необхідності й за належної правової допомоги) передбачити наслідки, до яких може призвести певна подія (п.108 Рішення ЄСПЛ у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року).

У рішенні «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14 жовтня 2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що в разі, коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків людини або контролюючих органів, рішення приймається на користь людини.

Відповідно до рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством. У разі браку чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку, суперечить принципу «ніякого покарання без закону», що закріплений у ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із основоположних аспектів права особи на справедливий судовий розгляд, закріплений в ст. 6 Конвенції, є принцип правової визначеності, основу якого утворює концепція передбачуваності. Згідно з нею люди повинні мати змогу планувати свої дії із впевненістю, що знають про їх правові наслідки.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення обовязковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Отже, обовязковою ознакою субєктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, на переконання суду є вина субєкта правопорушення, який має свідомо порушувати відповідні вимоги фінансового контролю. Таке тлумачення узгоджується із сталою судовою практикою та твердженнями, наведеними у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією» №223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року.

Раніше вказані досліджені безпосередньо у суді докази та зясовані обставини ставлять під обґрунтований та розумний сумнів наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення у формі прямого чи непрямого умислу, намірів та свідомого порушення вимог абзацу першого ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», яким чітко не визначено строки подання декларації субєктом декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування. Навпаки, докази вказують про вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на своєчасне виконання вимог фінансового контролю.

Відтак, встановлені судом факти вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 умислу та фактичне порушення вимог абзацу першого ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», а також недоведення перед судом достатніми та допустимими доказами поза розумним сумнівом ознак субєктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та форми вини ОСОБА_1 у його вчиненні в будь-якій формі.

За викладених встановлених судом обставин, враховуючи відповідні визначення Закону України «Про запобігання корупції», принцип законності, витлумачивши усі сумніви на користь особи, яка притягається до відповідальності, суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 172-6 ч.1, 247 п.1, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровограда В.В. Поступайло