КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Мельник В.В., за участю:

представника Київської

митниці ДФС Куликова М.М.

представника особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову судді Солом'янського районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 471 МК України,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Солом'янського районного суду міста Києва від 21.12.2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн.

Безпосередні предмети порушення митних правил, вилучені відповідно до протоколу від 20.11.2018 №0787/10000/18, а саме: 1000 Євро - 2 купюри номіналом 500 Євро, які зберігаються в бухгалтерії Київської міської митниці ДФС України - конфісковано.

Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір в сумі 352 грн 40 коп.

Не погоджуючись з вказаною постановою, представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просила змінити постанову судді місцевого суду у частині накладення адміністративного стягнення, замінивши конфіскацію іноземної валюти в розмірі 1000 Євро та штраф на менш суворе стягнення, посилаючись на порушення суддею місцевого суду норм матеріального та процесуального права, та неповноту судового розгляду.

Апелянт зазначала, що при накладенні на ОСОБА_4 адміністративного стягнення, суддя місцевого суду, у порушення вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП, не врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Зазначала, що ОСОБА_4 не мав умислу приховувати іноземну валюту від митного контролю, на запитання працівника державної митної служби щодо наявності іноземної валюти, він відповів, що вона є приблизною до граничного допустимої норми, дозволеної до переміщення, та добровільно пред'явив валюту для перерахунку. Також правопорушник пояснив, що не обізнаний із правилами перевезення іноземної валюти через кордон.

За таких обставин, на переконання апелянта, ОСОБА_4 вчинив правопорушення з необережності, оскільки добровільно видав іноземну валюту у розмірі 11000 Євро, яка не була прихована від митного контролю і знаходилася в кишені одягнутої на нього куртки, та не мав умислу на приховування валюти.

Крім того, апелянт зазначала, що ОСОБА_4 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, має на утриманні п'ятеро дітей, тимчасово безробітний, щиро розкаявся у вчиненому, однак суддя місцевого суду не врахував наведені обставини та не визнав обставиною, яка пом'якшує відповідальність, щире каяття правопорушника.

У судове засідання ОСОБА_4 повторно не з`явився, про день та час розгляду апеляційної скарги належним чином повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду апеляційної інстанції не подавав.

З урахуванням змісту ч. 6 ст. 294 КУпАП, згідно якої неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, заслухавши думку представника митного органу Куликова М.М. та представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, які не заперечували проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_4, вважаю за необхідне розглянути апеляційну скаргу без участі останнього у судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, який просила задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку представника митного органу Куликова М.М., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 486, 487 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 471 МК України.

Як убачається з постанови судді місцевого суду, 20.11.2018 о 11 год. 40 хв. на митному посту «Аеропорт «Київ» (Жуляни)» Київської міської митниці ДФС під час проведення вибіркового митного контролю на лінії спрощеного митного контролю «зеленого коридору» залу «Приліт» терміналу «А» Міжнародного аеропорту «Київ» (Жуляни), для проведення вибіркового митного контролю було зупинено громадянина України ОСОБА_4, який слідував з Німеччини (Меммінген) літаком авіакомпанії «Віззейр» рейс W6 7306.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 366 МК України, громадянин самостійно обирає "зелений коридор" або "червоний коридор" для проходження митного контролю.

Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території, та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Перетин громадянином зеленої лінії, яка позначає початок "зеленого коридору", вказує, що для проходження митного контролю ним обрано "зелений коридор", і декларування здійснюється шляхом вчинення дій, відповідно до п. V.2 "Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.08.2018 № 671, та після перетину якої настає відповідальність за порушення митних правил, про що зазначено на інформаційному стенді, розміщеному в зоні митного контролю.

При усному опитуванні встановлено, що пасажир переміщує готівкові кошти близькі до гранично допустимої норми дозволеної до переміщення. Зазначений громадянин був запрошений до оглядової кімнати, де при перерахунку встановлено, що переміщував валютні цінності, а саме: 11000 (одинадцять тисяч) Євро.

ОСОБА_4 митної декларації не заповнював, з приводу декларування валютних цінностей до інспекторів митниці не звертався, самостійно обрав форму проходження митного контролю - проходження через "зелений коридор" чим засвідчив про відсутність товарів, що підлягають письмовому декларуванню, або підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження. Будь-які документи на переміщення валютних цінностей через митний кордон України у пасажира при перетині зони митного контролю були відсутні.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив встановлений МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, а саме, обравши формою проходження митного контролю проходження через "зелений коридор", перемістив товари на які законодавством України встановлені обмеження.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого (передбачених) статтею 471 МК України. Безпосередні предмети правопорушення - валюта в сумі 1000 Євро, вилучена згідно опису предметів, зберігається у касі Київської міської митниці ДФС за адресою: бульвар Вацлава Гавела, 8А.

Вартість безпосередніх предметів правопорушення становить 31 726,87 грн.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні порушення встановленого МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, з правовою кваліфікацією таких дій за ст. 471 МК України, за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та юридична кваліфікація його дій будь-ким із учасників судового розгляду, у тому числі представником ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, не оспорюються, а тому не є предметом розгляду апеляційної інстанції.

Проаналізувавши викладені в апеляційній скарзі доводи, приходжу до висновку про відсутність підстав для зміни постанови судді місцевого суду у частині накладеного на ОСОБА_4 адміністративного стягнення.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом, та при його накладенні враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Посилання апелянта на порушення суддею місцевого суду вимог ст. 33 КУпАП при накладенні на ОСОБА_4 адміністративного стягнення за порушення митних правил, та не врахування суддею даних про його особу, є безпідставними.

Як убачається з матеріалів справи, накладаючи на ОСОБА_4 адміністративне стягнення, суддя місцевого суду дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП.

При цьому, дані про особу правопорушника, на які посилається апелянт, зокрема необізнаність останнього із правилами перевезення іноземної валюти через кордон, відсутність у нього умислу на приховування іноземної валюти від митного контролю, наявність у нього на утриманні п'ятьох дітей, та щире каяття ОСОБА_4, у даному випадку не впливають на накладене адміністративне стягнення, оскільки санкція ст. 471 МК України не містить альтернативних видів та меж адміністративного стягнення.

Крім того, судом апеляційної інстанції не встановлено даних про те, що накладене ОСОБА_4 адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією вилучених у нього валютних коштів, покладає на нього індивідуальний надмірний тягар та не може бути застосована у даному випадку.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скаргивисновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_4 у частині накладеного стягнення немає.

Керуючись ст. ст. 471, 530 МК України, ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Солом'янського районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року стосовно ОСОБА_4 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.В. Мельник