ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження: 33/818/53/19 Головуючий І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кружиліна О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - ОСОБА_2

за участю секретаря - Ілюхіної К.А.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

30 вересня 2018 року працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 192340 стосовно ОСОБА_3 за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії БР № 192340, 30 вересня 2018 року о 03-20 годині, в м. Харкові, по вул. Гвардійців Широнінців, 23, водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, хитка хода. Від проходження огляду на стан спяніння за допомогою приладу «Drager alcotest 6820» на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі за адресою м. Харків, вул. Шевченка, 26, водій відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у сумі 352,40 грн.

Не погодившись з постановою судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КУпАП, обмежившись попередженням.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суддею не було дотримано вимог статті 33 КУпАП, адміністративне стягнення за своїм виглядом і розміром не є справедливим, в повній мірі не відповідає характеру вчиненого правопорушення, не враховано його складу сімї, майнового стану, вважає, що постанова прийнята без урахування обставин, що помякшують відповідальність, і відсутність таких, які обтяжують її.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_3, який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Визнаючи винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суддя виходив того, що вина ОСОБА_3 в скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи.

Суддя дійшов висновку про порушення ОСОБА_3 вимог пункту 2.5 ПДР України, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (пункт 6 розділу І Інструкції).

Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

У розумінні вимог статті 266 КУпАП, пункту 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Пункт 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі Інструкція 2) передбачає що, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Судовим розглядом встановлено, що 30 вересня 2018 року о 03-20 годині, в м. Харкові, по вул. Гвардійців Широнінців, 23, водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, хитка хода. Від проходження огляду на стан спяніння за допомогою приладу «Drager alcotest 6820» на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі за адресою м. Харків, вул. Шевченка, 26, ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків.

Зазначені обставини підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 192340 від 30 вересня 2018 року.

Відмова водія ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, крім протоколу, також підтверджується:

-Поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були свідками

відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського на якому зафіксовано, що на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager 6820», та в закладі охорони здоровя, ОСОБА_3 відмовляється в присутності двох свідків;

- даними про відсторонення водія ОСОБА_3 від керування транспортним засобом, яке здійснено в порядку передбаченому статтею 265-2 КУпАП та відповідно до розписки громадянина ОСОБА_6, останній взяв на себе право керування автомобілем НОМЕР_1 та зобовязувався доставити дане авто на місце постійної стоянки.

Відповідно до частини 4 статті 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції 2, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_3 таким правом не скористався, пояснення не надав, протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 192340 від 30 вересня 2018 року підписав, копію отримав. При цьому заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протокол за частиною 1 статті 130 КУпАП, порушення порядку огляду чи невідповідність внесених до протоколу даних не заявляв.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції, Інструкції 2, поліцейськими дотримано.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 192340 від 30 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_3 складений в установленому законом порядку, протокол відповідає вимогам статті 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції 2.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 суддею відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів наявних в матеріалах справи повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення. Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування суддею його особи, позитивної характеристики, складу сімї, майнового стану, відсутності стягнень не гуртуються на вимогах закону та не приймаються апеляційним судом, оскільки відповідно до частини 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому обставини визначені частиною 2 статті 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення на порушника не враховуються.

Щодо заявленого клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, на підставі статті 22 КУпАП, апеляційний суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки воно не ґрунтується на вимогах закону.

Згідно статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому апеляційний суд вважає що, дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху.

З урахуванням обставин справи, даного виду правопорушення, апеляційний суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КУпАП.

Доказів щодо спростування висновків судді про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і апеляційному суду.

З врахуванням викладеного, за наслідками апеляційного перегляду справи, апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2018 року.

Керуючись ст. ст. 245, 266, 278, 280, 283, 294, 295 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду ОСОБА_2