Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/421/19
Провадження №: 3/332/206/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Андрюшина Л.А., розглянувши матеріали, що надійшли з УПП у Запорізькій області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

03.02.2019 року о ОСОБА_2, рухаючись по вул. Зразкова, 2а у Заводському районі м.Запоріжжя, повторно протягом року керував транспортним засобом марки ВАЗ2105 державний номерний знак Р7395ЗП з явними ознаками наркотичного сп?яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці) тав порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України від проходження повного медичного огляду на стан сп?яніння у встановленому законом порядку відмовився.

ОСОБА_1 в судове засідання повторно не зявився по невідомим причинам. Про день та час розгляду справи на адресу, вказану в протоколі- м. Запоріжжя, провул.Моторний б.17, було направлено повістки про виклик до суду на 22.02.2019р., 11.03.2019р., 25.03.2019р., 09.04.2019р.. Однак, конверти повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання».Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Разом з тим, враховуючи ухилення ОСОБА_1 від отримання судових повісток протягом тривалого періоду часу, останній був повідомлений про дату, час та місце судового засідання призначене на 09.04.2019 року шляхом надіслання йому СМС-повідомлення за номером мобільного телефону вказаному у протоколі, яке було доставлено 26.03.2019 року, що підтверджується довідкою про доставку.

Ураховуючи вище наведене, суд розцінює чергову неявку ОСОБА_1 до суду, як зловживання ним правами, передбаченими ст. 268 КУпАП з ціллю затягування розгляду справи по суті, та враховуючи ухилення від явки до суду тривалий період часу, а також граничний строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, встановлений ст. 38 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів, оскільки при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обовязковою.

Вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом серії БД №421607 від 03.02.2019 року, відповідно до якогопідтверджуються обставини, місце та час вчинення правопорушення, а такожнаправленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КУ «ЗОКНД» ЗОР від 03.02.2019 року, висновком щодо результатів медичного огляду КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР №520 від 03.02.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в повному обсязі, рапортом інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 3 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 03.02.2019 року, що маються в матеріалах справи.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у справі №336/4342/18(провадження №3/336/1447/2018) від 01.10.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 20400грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Диспозицією ч.2 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першоюцієї статті, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, дослідивши та оцінивши матеріали справи, у їх сукупності, вважаю факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП доведеним, а тому правопорушник підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Санкцією ч.2 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 суди не вправі застосовувати позбавлення права керування транспортним засобом тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Згідно довідки з бази даних підсистеми «Адмінпрактика» НАІС ОСОБА_1 отримував посвідчення водія ЯТА 274884 від 31.03.2001 року, позбавлений права керування транспортними засобами постановою Шевченківського районного суду від 26.07.2018 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, на строк три роки.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, у рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

При призначенні ОСОБА_1 міри адміністративного стягнення, суддя враховує характер скоєного ним правопорушення та особу правопорушника, ступень його вини, майновий стан і вважає за можливе накласти на нього адміністративне стягненняв межах санкції, встановленої за правопорушення, передбачене ст. 130 ч.2 КУпАП, у виді штрафу на користь держави у розмірі однієїтисячідвохсотнеоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки він вже був раніше позбавлений такого права. Вирішуючи питання щодо можливості застосування до ОСОБА_1 додаткового адміністративного стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу, суд вважає, що воно не може бути застосовано, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 під час вчинення правопорушення керував транспортним засобом ВАЗ2105 державний номерний знак Р7395ЗП, який належить іншій особі ОСОБА_4, а тому застосування додаткового стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу у даному випадку є неприпустимим, так як не можна накладати таке стягнення на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особіз урахуванням положень ст. 41 Конституції України.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 401, 130 ч.2, 283-285 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 20400,00грн.(двадцять тисяч чотириста грн.) (банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), р/р 8001, , МФО 899998, отримувач: ГУК у Запорізькій області 21081300,код платежу 21081300-адміністративний штраф у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) без позбавлення права керування транспортними засобами і без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн. (банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), р/р 8004, , МФО 899998, отримувач: УК в Заводському районі, код платежу 22030101- «С удовий збір» (Державна судова адміністрація України, 050).

Згідно до ч.2 ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, призначеного судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня винесення постанови.

Суддя Андрюшина Л.А.