КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

потерпілого ОСОБА_1

представників потерпілого Лукашенка М.П .

Лукашенка С.П.

особи, провадження щодо якої закрито ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 16 квітня 2019 року, якою провадження щодо

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови суду, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 29 січня 2019 року о 09.20 год. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем ДЕУ Ланос державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Електротехнічній, 26, у м. Києві, перед зміною напрямку руху, а саме виконуючи розворот у забороненому для цього місці, при виконанні маневру, не надав дорогу автомобілю «КІА Соренто», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , в результаті чого сталося зіткнення, що призвело до отримання автомобілями механічних пошкоджень. Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 допустив порушення п. 10.1, 10.7 (ґ) ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Місцевий суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 27 лютого 2019 року, не підтверджені у судовому засіданні, а також спростовуються дослідженими судом належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись з постановою суду, потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначає про те, що його не було повідомлено про день, час, місце розгляду справи, а про наявність оскаржуваної постанови дізнався тільки 7 травня 2019 року, коли отримав примірник такої постанови.

В апеляційну скарзі потерпілий просить скасувати постанову, ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги потерпілий вказує на те, що судом розглянуто справу по суті складеного протоколу без виклику та перевірки пояснень всіх учасників пригоди. Суд не перевірив доводи ОСОБА_4 , який явно не бажає нести відповідальність за вчинене правопорушення та надає неправдиві свідчення для введення в оману суд. Суд також не заслухав іншого учасника ДТП, свідків, дані про яких наявні в матеріалах справи, і, на думку апелянта, така неповнота судового розгляду призвела до однобокого та упередженого помилкового рішення про відсутність вини ОСОБА_5 .

Також суд не заслухав очевидців пригоди: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також ОСОБА_8 .

На переконання апелянта, мотивація суду про правдивість показів водія ОСОБА_4 щодо відсутності знаків та дорожньої розмітки, яких він не бачив, є припущенням, оскільки схема ДТП має фіксацію наявної дорожньої розмітки, не бачити яку може лише неуважний водій.

Що стосується того факту, як зазначив суд, що на фотокартках відсутня дорожня розмітка, то це не відповідає наявним фотознімкам у справі, а також факт підтвердження розмітки на дорозі підтверджуються даними на схемі ДТП, складеній слідчим, і на наданих до справи фотокартках, хоча розмітка і неналежної якості.

Апелянт також звертає увагу на те, що у протоколі місця пригоди, складеного слідчим, зафіксовано, що місце зіткнення відбулось в зоні дії знаків 5.35.2 «Пішохідний перехід» та 3.34 «Зупинку заборонено». Отже слідчим встановлено наявність знаку, вимоги якого порушено ОСОБА_4 .

Апелянт вважає, що висновок суду про невідповідність дій водія КІА правилам дорожнього руху є явним порушенням норм КУпАП, Конституції Україна та принципів судочинства, оскільки у провадженні суду не має справи про причини ДТП, а є протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 , а тому, відповідно, суд обмежений у своїх висновках лише вказаним протоколом і не має права робити юридичні висновки щодо інших питань, які не описані в протоколі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, опитавши свідків, дослідивши матеріали справи та матеріали по ДТП, витребувані з Деснянського УП НП у м. Києві, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає до задоволення, а апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_1 - до задоволення часткового, з огляду на наступне.

Згідно до положень ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді даної справи не дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутнідані про належне сповіщення потерпілого ОСОБА_1 про день та час розгляду справи, а також матеріали справи не місять будь-яких відомостей про виклик потерпілого до суду.

Під час розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду потерпілий ОСОБА_1 та його представник Лукашенко С.П. підтримали клопотання, просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, зазначивши, що ОСОБА_1 не повідомлявся судом про день, час та місце розгляду справи, а про наявність оскаржуваної постанови йому стало відомо після звернення до страхової компанії за відшкодуванням, оскільки він потерпілий, але у страховій було повідомлено про те, що іншого учасника ДТП визнано невинуватим. 7 травня 2019 року він отримав копію постанови через представника ОСОБА_9

ОСОБА_4. не заперечував проти задоволення клопотання та вказав на те, що, можливо, ОСОБА_1 дійсно не знав про день, час та місце розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до заяви Козаченка О.П., який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_1 , він 7 травня 2019 року отримав копію постанови (ас. 47-48).

Апеляційна скарга разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови направлена поштовим зв`язком 14 травня 2019 року (ас. 59-63).

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що потерпілим ОСОБА_1. пропущено строк на апеляційне оскарження постанови судді з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Так відповідно до постанови, яка оскаржується суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 27 лютого 2019 року, не підтверджені у судовому засіданні, а також спростовуються дослідженими судом належними та допустимими доказами.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає такий висновок помилковим, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Між тим, при розгляді даної справи суд першої інстанції цих вимог закону дотримавсяне в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 164564 від 27 лютого 2019 року, 29 січня 2019 року о 09.20 год. в м. Києві по вул. Електротехнічна, 26, водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Део Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 перед зміною напрямку руху, а саме виконуючи розворот в забороненому для розвороту місці та при виконанні маневру не надав дорогу автомобілю «КІА-Соренто», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , чим порушив п. 10.1, 10.7 ґ ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження (ас. 2).

Пунктом 10.1 ПДР України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміню напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 10.7 ґ ПДР України, розворот забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадку дозволеного розвороту на перехресті.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , даних ним одразу після ДТП та в суді апеляційної інстанції, 29 січня 2019 року о 10 год. керував автомобілем «КІА Соренто» по вул. Електротехнічна в напрямку проспекту Генерала Ватутіна. Автомобіль «Део Ланос», який рухався в попутному напрямку в крайній правій смузі, під`їхавши до пішохідного переходу, різко почав розвертатися в протилежному напрямку з середньої смуги руху, чим порушив правила дорожнього руху, не пересвідчившись у наявності інших транспортних засобів. Швидкість руху автомобіля під його ( ОСОБА_11 ) керуванням була 40 км/год., і він почав гальмувати одразу, як побачив перешкоду. Дорога собою являла три смуги: крайня права смуга була засипана снігом та на ній були вантажні автомобілі. «Део Ланос» рухався в середній смузі. Він ( ОСОБА_1 ) рухався на автомобіля спочатку позаду автомобіля під керуванням ОСОБА_4 . Переконавшись, що попереду не було пішоходів, він ( ОСОБА_11 ) перелаштувався в третю смугу для виконання маневру випередження з включеним сигналом повороту. В момент, коли автомобілі майже порівнялись, водій автомобіля «Део Ланос» без включення лівого повороту з середньої смуги руху почав різко розвертатись у протилежний напрямок, перетнувши йому ( ОСОБА_11 ) рух. У цей момент він ( ОСОБА_11 ) різко загальмував та почав подавати звукові сигнали, щоб уникнути зіткнення, але зіткнення сталось у лівій крайній смузі, після чого автомобілі по інерції виїхали на зустрічну смугу. Він прийняв рішення гальмувати в тій же смузі, оскільки, по-перше, у крайній правій смузі знаходились вантажні автомобілі, по-друге, з повороту з автостоянки виїжджали інші автомобілі та пошкодження могли бути набагато більшими.

Представник потерпілого Лукашенко С.П. підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що з рішенням суду першої інстанції неможливо погодитись, оскільки суд не проаналізував докази, які наявні в справі. Місцевий суд не взяв до уваги схему пригоди, на якій зафіксовано осип з автомобілів, кут розташування транспортних засобів. Також суд не звернув увагу на те, що обмеженої оглядовості для водія автомобіля «Део Ланос» не було, водій не був уважним під час руху. На його думку, інший учасник пригоди намагається ввести в оману суд, оскільки саме порушення ПДР України з боку водія ОСОБА_4 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП. В результаті зіткнення транспортних засобів, які продовжували рух, автомобілі винесло на зустрічну смугу руху.

Згідно з первинними поясненнями ОСОБА_4 та пояснень, наданих під час апеляційного розгляду, 29 січня 2019 року близько 9 години ранку він керував автомобілем «Део Ланос», рухався по вул.. Електротехнічна від вул. Сабурова, в напрямку пр. Ватутіна. Він рухався у крайній лівій смузі, і, коли побачив розривчасту лінію, увімкнув поворот, перешкод зустрічного напрямку руху не було, позаду автомобілів не бачив. На ділянці розриву роздільної суцільної смуги розвертався в протилежному напрямку руху, коли в лівий бік автомобіля під його керуванням в`їхав на зустрічній смузі авто марки «КІА», внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода. Він ( ОСОБА_4 ) зазнав тілесних ушкоджень і був госпіталізований. Автомобіль «КІА» до зіткнення не бачив. Припускає, що автомобіль «КІА» рухався по заду у попутному напрямку.

Під час апеляційного розгляду допитаний свідок ОСОБА_13 апеляційному суду пояснив, що подія ДТП, яка мала місце в районі ринку «Троєщина», погано пам`ятає. Він приїхав на місце пригоди, оскільки товариш ( ОСОБА_4 ) потратив в ДТП. Він ( ОСОБА_13 ) сидів в автомобілі, в той час як працівники поліції складали адміністративний матеріал. Згодом працівники поліції попросили його бути свідком. Він (ОСОБА_13 ) тільки поставив свій підпис в документах. Як відбувались заміри, він ( ОСОБА_13 ) бачив з автомобіля. Він засвідчував схему. Де саме перебували учасники пригоди, він не пам`ятає. Що стосується дорожніх умов, то було мокро, розмежувальну лінію трішки було видно, ближче до «Монетного двору». Пішохідний перехід не бачив, його було ледь видно. Документи підписав тому, що попросили. Швидка медична допомога в його ( ОСОБА_13 ) присутності не приїжджала.

Свідок ОСОБА_17 в суді апеляційної інстанції пояснив, що він їхав з ринку «Троєщина» в напрямку вул. Крайня. Побачив наслідки аварії. Зупинився для того, щоб запропонувати допомогу. Побачив зіткнення двох автомобілів «Ланос» та кросовер. Водія автомобіля «Ланос» забрала швидка допомога. Працівники поліції попросили підписати схему. На вулиці було холодно. Більшість часу він перебував в автомобілі, де і спостерігав за здійсненням замірів. У ситуацію не вникав, але сумніви по схемі ДТП були. Як йому здалось, автомобіль «Ланос», мабуть, розвертався, а інший автомобіль вдарив «Ланос» в бік. Уламки були більше на зустрічній смузі руху, осип уламків розпочинався біля пішохідного переходу. Чи були уламки на схемі зафіксовані, він не пам`ятає. Розмежування доріг не було, пішохідного переходу також, а дорожні знаки були за вантажними автомобілями - фурами, які переривали оглядовість. Розподільна смуга, може, й була але були погані погодні умови, тому, можливо, її водій і не побачив. Він засвідчив схему, яку йому надав працівник поліції. Про те, що зіткнення сталося на зустрічній смузі, він зробив висновок, виходячи з розташування автомобілів після ДТП. Він підписав на схемі розташування автомобілів. Уламки були також за іномаркою.

Допитаний слідчий Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_18 суду апеляційної інстанції пояснив, що детально не пам`ятає, але пригадує ДТП, яка мала місце біля ринку «Троєщина». Один з автомобілів розвертався, а інший рухався прямо. Він складав схему ДТП, у якій фіксував початок осипу пластику, пішохідний перехід. Будь-яких питань щодо оформлення пригоди від учасників не надходило. Як саме здійснювались заміри, він не пам`ятає. Розмітка пішохідного переходу частково була зазначена. Вантажні автомобілі не обмежували оглядовість на ділянці дороги, на якій відбулось зіткнення. Якщо б не було видно пішохідного переходу та розподільної смуги, то він би й не зазначав його на схемі, а якщо б були дорожні знаки, він би їх зазначив на схемі. Він фіксував на схемі те, що бачив. Якщо на схемі зафіксовані і розподільна смуга, і пішохідний перехід, значить це було видно. Свідки приймали при цьому участь, будь-яких зауважень або заперечень з приводу складеної схеми не було.

При наданні свідку схеми ДТП, ОСОБА_18 зазначив, що уламки розпочинались на лівій крайній смузі, по якій рухався автомобіль КІА, ближче до розподільної смуги, що свідчить про те, що зіткнення сталося саме на лівій крайній смузі, а не на зустрічній.

Судом апеляційної інстанції досліджено матеріали дорожньо - транспортної пригоди, зареєстрованої в ЖЄО № 6252 , 6261 від 29 січня 2019 року, в яких мітиться оригінал схеми пригоди, відповідно до якої на проїзній частині під кутом до проїзної частини лівої крайної смуги зустрічної смуги руху знаходиться автомобіль КІА, а перпендикулярно смугам руху - знаходиться автомобіль «Део Ланос».

На схемі ДТП зафіксовані розподільна подвійна смуга, пішохідний перехід.

Відповідно до схеми ДТП в кожному напрямку руху ширина проїзної частини становить 11,5 м. При цьому узбіччя проїзної частини у зустрічному напрямку руху на 4,5 м засипано снігом, а осип уламків починається на відстані 7,2 м від закінчення снігового покриття на узбіччі, що свідчить про те, що осип уламків починається на крайній лівій смузі руху в напрямку руху автомобілів «Део Ланос» та КІА (ас. 18 матеріалів ДТП).

Згідно даних, які зазначені у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в результаті пригоди автомобіль «КІА» отримав пошкодження у вигляді розбитого переднього бампера, подряпини передньої правої фари, розбите переднє крило, пошкоджена кришка капоту в нижній частині.

Автомобіль «Део Ланос» зазнав пошкоджень лівої бічної частини у вигляді розбитого переднього лівого крила, задньої лівої двері, заднє ліве крило (ас. 9-17 матеріалів ДТП).

Розташування автомобілів після зіткнення, зафіксоване на схемі ДТП, свідчить про те, що зіткнення відбулось за обставин, на які вказав ОСОБА_1 .

Окрім того, наявність подвійної суцільної смуги та пішохідного переходу, хоча і неналежної якості, підтверджується частково поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , свідків, а також наявними у справі фотокартками.

При цьому пояснення свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_13 в частині того, що вони перебували кожний у своєму автомобілі під час складання схеми, а схему підписали на прохання працівника поліції, апеляційний суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються пояснення слідчого ОСОБА_18 , а також підписами зазначених свідків під схемою ДТП без будь-яких заперечень.

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Део Ланос» та виконуючи розворот у забороненому для цього місці, при виконанні маневру не надав дорогу автомобілю «КІА Соренто» під керуванням водія ОСОБА_1 , в результаті чого сталося зіткнення автомобілів, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. п. п. 10.1, 10.7 (ґ) ПДР України,і саме дії ОСОБА_4 знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з настанням ДТП.

Разом з тим, враховуючи, що з моменту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, пройшло більше 3 місяців, відповідно до положень ст.. 38 КУпАП адміністративне стягнення не може бути накладено на винну особу, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково, постанова місцевого суду - скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 16 квітня 2019 року щодо ОСОБА_4 .

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 16 квітня 2019 року, якою провадження у справі щодо ОСОБА_4 закрито за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва