ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 569/22837/18

11 січня 2019 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Сидорук Є.І., з участю прокурора Бабича О.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду протокол про адміністративне правопорушення, пов"язане з корупцією, відносно начальника Рівненської митниці ДФС ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_1, за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов"язане з корупцією, начальник Рівненської митниці ДФС ОСОБА_1, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов"язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор Бабич О.А. просив визнати ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та призначити покарання у виді мінімального штрафу, передбаченого у санкції даної статті.

ОСОБА_1 та його представник - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні просили закрити протокол про адміністративне правопорушення, пов"язане з корупцією, оскільки згідно роз"яснення НАЗК, особи які за рішенням суду поновлені на посаді подають щорічну декларацію за минулий рік на загальних підставах відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону.

Суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали протоколу, приходить до наступного висновку.

Стаття 19 Конституції України встановлює - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Рішенням ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" визначено концепцію якості Закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

При цьому, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об'єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об'єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Диспозиція цієї норми щодо об'єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб'єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння і для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Так, з матеріалів протоколу вбачається, що наказом по ДФС України від 09.03.2016 № 46-ДС ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Рівненської митниці ДФС відповідно до пункту 1 статті 41 КЗпП України.

06.12.2016 постановою Вищого адміністративного суду України наказ ДФС України від 09.03.2016 № 46-ДС скасовано, ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Рівненської митниці ДФС з 09.03.2016. Вказана постанова суду набрала законної сили 06.12.2016.

На виконання вказаної постанови, наказом Рівненської митниці ДФС № 234-о від 30.08.2018, ОСОБА_1 приступив з 30.08.2018 до виконання обов"язків на посаді начальника Рівненської митниці, у відповідності до наказу Державної фіскальної служби України від 28.08.2018 № 1433-о .

Відповідно до ч. 1 ст. 45 ЗУ "Про запобігання корупції", особи зазначені у пункті1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов"язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію за минулий рік за формою, що визначається НАЗК.

Як вбачається з відомостей реєстру НАЗК на веб-сайті "nazk-gov.ua", ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік 18.09.2018 о 12 год 19 хв.

Згідно п. 4 Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК № 56 від 10.02.2017 у випадку встановлення факту неподання декларації суб'єктом декларування відповідно до вимог Закону Національне агентство письмово повідомляє про це суб'єкта декларування, керівника державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського об'єднання, іншого непідприємницького товариства, в якому працює (здійснює діяльність) суб'єкт декларування, та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному Національним агентством порядку.

Пунктом 5 Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК № 56 від 10.02.2017 встановлено, якщо за результатами контролю встановлено, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, Національне агентство направляє такому суб'єкту лист з проханням надати пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації. За наявності ознак адміністративного правопорушення уповноважена особа Національного агентства складає протокол про адміністративне правопорушення у встановленому законодавством порядку, який за рішенням Національного агентства направляється до суду.

Згідно роз"яснення НАЗК від 21.08.2018 № 4718/13-1642-01/36292/18 - особа, яка за рішенням суду була поновлена на роботі повинна подати щорічну декларацію до 1 квітня за минулий рік на загальний підствах відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону (у разі якщо після поновлення на роботі особа продовжує працювати в цьому державному органі (здійснювати діяльність, пов"язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування).

Крім того, 29.12.2018 за № 3225 НАЗК надало роз"яснення щодо застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції" стосовно фінансового контролю відносно осіб, суб"єктів декларування, поновлених на роботі за рішенням суду.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України та статті 65 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження пропоновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Слід зазначити, що поновлення особи на роботі за рішенням суду означає відновлення його прав та обов'язків, визначених Конституцією та законами України, в тому числі щодо здійснення ними діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чи іншої діяльності, зазначеної у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону.

Враховуючи викладене, особа, яку за рішенням суду було поновлено на роботі, повинна в наступному році до 1 квітня подати щорічну декларацію за рік, у якому відбулось поновлення (з дня фактичного виконання функцій держави або місцевого самоврядування чи іншої діяльності, зазначеної у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону),відповідно до частини першої статті 45 Закону (у разі якщо після поновлення 7 на роботі особа продовжує працювати (здійснювати діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чи іншої діяльності, зазначеної у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону).

У зв'язку з тим, що за час вимушеного прогулу суб'єкт декларування, поновлений на роботі за рішенням суду, фактично не виконував функцій держави або місцевого самоврядування чи іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону, подавати щорічну декларацію за час вимушеного прогулу суб"єкт декларації не зобов"язаний.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з вимог чинного законодавства необхідно зазначити, що термін подачі ОСОБА_1 декларації за 2017 рік виник до 01.04.2019, хоча він подав декларацію 18.09.2018, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7,36,172-6,247,251,252,256,276 КУпАП, Законом України "Про запобігання корупції", суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАПза відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду виключно особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Суддя: Є.І. Сидорук