П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 січня 2019 року

Суддя шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Юлія Андріївна,з участю особи,яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,його представника адвоката ОСОБА_2,розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,який мешкає за адресою м. Запоріжжя, вул.Тимірязєва 163, зі слів не працює,паспорт серія СЮ 160660 виданий 17.12.2001 р.Шевченківським РВ ЗМУ в Запорізькій області

про скоєння адміністративного правопорушення,передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

16.10.2018 року приблизно о 18 годині ОСОБА_1по вул.Державіна 26 в м.Запоріжжі керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками стану алкогольного спяніння,від проходження огляду на стан сп*яніння у встановленому законом порядку з використанням технічного засобу «ALKOTEST DRAGER 6810» та у медичному закладі відмовився,чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1не визнав винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення,яке ставиться йому за провину.

Пояснив,що 16.10.2018 року після 14.00 години на власному автомобілі НОМЕР_1 приїхав до магазину по вул.Державіна в м.Запоріжжі,неподалік від якого він мешкає,де його чекав приятель,був тверезий.Автомобіль залишив напроти магазину,пішов з приятелем у кафе,де випив 200 гр.коньяку,після чого пішки пішов додому та ліг спати.Ввечорі додому з роботи прийшла його дружина,запитала,де автомобіль,проте він на той час забув,що залишив автомобіль біля магазину,тому вважав,що його угнали з подвіря,про що по лінії «102» повідомив поліцію.Приблизно через 10 хвилин прибули працівники патрульної поліції, він написав заяву про угон автомобіля,який знайшли через незначний проміжок часу на тому місці біля магазину,де ОСОБА_1його і залишив,та його доставили до автомобіля.На місці знаходження автомобіля працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан спяніння,від чого він відмовився,оскільки автомобілем у нетверезому стані не керував.

Адвокат ОСОБА_2О.в інтересах ОСОБА_1заявив клопотання про закриття провадження у справі за відсутності у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Всебічно вивчивши матеріали справи,з урахуванням досліджених доказів, суддя встановив, що винуватість ОСОБА_1О.у скоєнні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,що знайшов своє втілення у практиці Європейського Суду з прав людини,зокрема,у рішенні по справі «Коробов проти України»,з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП,адміністративним правопорушенням(проступком)визнається протиправна,винна (умисна,необережна) дія чи бездіяльність,яка посягає на громадський порядок,власність,права і свободи громадян,на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення по статті 130 ч.1 КпАП України становить керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол в даному випадку складений з підстав відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України(далі ПДР),водій зобов*язаний на вимогу працівників поліції пройти у встановленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп*яніння,впливу наркотичних або токсичних речовин.

Таке положення ПДР є формою правового забезпечення працівників поліції в процесі визначення здатності водіїв здійснювати безпечне керування транспортними засобами.

Водієм згідно п.1.10 ПДР є будь-яка особа,що керує транспортним засобом,вершник,візник,погонич тварин,який веде їх за поводдя,прирівнюється до водія.Водієм є також особа,що навчає керуванню,знаходячись безпосередньо у транспортному засобі.

При розгляді справи ОСОБА_1не заперечував,що 16.10.2018 р.саме він після 14.00 год.керував автомобілем НОМЕР_1 по вул.Державіна 55 в м.Запоріжжі та залишив його припаркованим напроти місцевого магазину,де автомобіль за його заявою до поліції був згодом виявлений працівниками поліції.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справи та Міністерства охорони здоров*я № 1452/735 від 09.11.2015 р.,зареєстрована у Міністерстві юстиції України 11.09.2015 р.за № 1413/27858 ,яка визначає процедуру огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів та оформлення результатів такого огляду,огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан спяніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів,дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Свідок ОСОБА_3В.в суді показав,що 16.10.2018 р. під час несення служби на патрульному автомобілі був отриманий виклик по лінії «102» від ОСОБА_1про угон належного останньому автомобіля,який був виявлений працівниками поліції біля магазину на сусідній вулиці Державіна.При опитуванні працівників магазину було встановлено,що на автомобілі приїхав сам власник та залишив його.Коли до магазину прибув ОСОБА_1,продавчині впевнено вказали,що саме він прихав та автомобілі до магазину,був нетверезий,автомобіль залишив,а сам ОСОБА_1мав явні ознаки алкогольного спяніння,а саме:запах алкоголю,нестійка хода,млява нечітка мова,що,з урахуванням пояснень свідків,було підставою запідозрити,що він керував автомобілем у стані спяніння, та ОСОБА_1було запропоновано пройти огляд на стан спяніння на місці приладом «Драгер» або у медичному закладі,від чого ОСОБА_1відмовився,за цим фактом відносно нього був складений протокол,у свідків відібрані письмові пояснення.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були опитані ОСОБА_4та ОСОБА_5

ОСОБА_4пояснила,що 16.10.2018 р. вона бачила,як ОСОБА_1 приблизно о 18.00 год.підїхав на «Ланосе» АР4048ВС за адресою вул.Державіна 26,мав усі ознаки алкогольного спяніння,залишив машину та пішов.Після того,як він повернувся за автомобілем,працівники поліції запропонували йому пройти тест на стан алкогольного спяніння,на що він відповів відмовою.

ОСОБА_5пояснила,що 16.10.2018 р.стала свідком того,як ОСОБА_1приблизно о 18.00 год.підїхав на автомобілі НОМЕР_2 вів себе неадекватно,хитався,мова була нечітка,мав усі ознаки алкогольного спяніння.Залишив автомобіль по вул.Державіна та пішов у невідомому напрямку.Після того,як ця особа до автомобіля повернувся,працівники поліції запропонували йому пройти тест на стан спяніння,на що ОСОБА_1відповів відмовою.

В суді ОСОБА_5показала,що протягом 2-х років працює разом з ОСОБА_4продавчинею у магазині «Сімя»,що розташований по вул.Державіна 26 в м.Запоріжжі.Знайома з ОСОБА_1як з постійним покупцем,мешкає на сусідній з ним ОСОБА_1користується автомобілем «Ланос» темно-синього кольору,який 16.10.2018 р.у вечірній час ОСОБА_5бачила біля магазину,коли виходила на вулицю на перекур,хто на ньому приїхав та у котрій годині,їй не відомо.Згодом до магазина прибула поліція,її питали,хто власник автомобіля,а коли до автомобіля прибув ОСОБА_1,вона вказала,що це саме він.Чи перебував ОСОБА_1у стані спяніння,їй невідомо,у магазин в той день він не заходив,в її присутності працівники поліції з ОСОБА_1не спілкувались.

Показання свідка ОСОБА_5,які вона дала при розгляді справи в суді,суд оцінює критично,оскільки вони протирічать показанням інших свідків ОСОБА_3,ОСОБА_4та самої ж ОСОБА_5,наданим працівникам поліції на місці подій,а також матеріалам відеозапису,з якого встановлено,що ОСОБА_5перебувала на місці подій під час зясування працівниками поліції у ОСОБА_6фактичних обставин,в тому числі щодо стану спяніння та проходження медичного огляду.Підставою для зміни показань цим свідком може бути зацікавленість у вирішенні справи на користь ОСОБА_1,з яким свідок мешкає по-сусідству та постійно спілкується за місцем роботи,тоді як недовіряти показанням інших свідків підстав не встановлено.

Згідно акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів,16.10.2018 р.ОСОБА_1відмовився від проходження огляду на місці подій в присутності свідків ОСОБА_4та ОСОБА_5

Згідно направлення на огляд водія до КУ ЗОНД,виданого ОСОБА_1 Е.О.16.10.2018 р.о 19.00 год.,останній від проходження огляду відмовився.

При дослідженні відеозапису ,долученого до матеріалів справи на ДВД-диску з маркуванням БД 067330 встановлено,що 16.10.2018 р.у вечірній час на вул.Державіна напроти магазину знаходиться автомобіль НОМЕР_3,біля якого перебуває ОСОБА_1О.з явними ознаками спяніння.Працівники патрульної поліції,які встановили під час спілкування у ОСОБА_1явні ознаки алкогольного спяніння,кілька разів у присутності свідків пропонували ОСОБА_1пройти огляд на стан спяніння на місці або у медичному закладі,від чого він відмовився у присутності свідків.

Також у протоколі зазначено місце вчиення адміністративного правопорушення вул.Державіна 55 в м.Запоріжжі,при розгляді справи встановлено,що фактично події відбулися по вул.Державіна 26 в м.Запоріжжі,як про це пояснили свідки та не оспорював ОСОБА_1

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Як вбачається з візуальної інформації з відеозапису під час оформлення адміністративного матеріалу, відеокамера була закріплена на форменому одязі працівника поліції, що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Таким чином, відеофіксація правопорушення з відеокамери, закріпленої на форменому одязі працівника поліції,є належним доказом.

Як передбачено ст.6 КОНВЕНЦІЇ

про захист прав людини і основоположних свобод,кожен маж право на справедливий суд та встановлення обґрунтованності будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»ОСОБА_5 проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов*язана доводити свою невинуватість.

Як передбачено ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У клопотанні про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав,передбачених ст.247 п.1 КУпАП,адвокат ОСОБА_2посилався на те,що в той час,коли працівники поліції предявили вимогу ОСОБА_1пройти огляд на стан спяніння,автомобіль не рухався,він за кермом не знаходився,певний час автомобілем не керував,а алкогольні напої вжив після того,як залишив автомобіль біля магазину.

Водночас,з показань свідків ОСОБА_4та ОСОБА_5від 16.10.2018 р.встановлено,що після зупинки автомобіля НОМЕР_4 біля магазину по вул.Державіна,з місця водія вийшов саме ОСОБА_1,якого вони знають як постійного покупця та місцевого мешканця, при цьому перебував з явними ознаками алкогольного спяніння,тому розумних сумніві,що саме ОСОБА_1керував зазначеним автомобілем перед зупинкою на вул.Державіна не виникає.Перебування ОСОБА_1О.з явними ознаками алкогольного спяніння на місці події видно з відеозапису,де також зафіксована його відмова від проходження на вимогу працівників поліції від огляду на стан спяніння,а зміст клопотання спрямований не на повідомлення фактичних обставин справи,а є намаганням їх спотворити з метою виправдатись та уникнути відповідальності.

Посилання ОСОБА_1на той факт ,що 16.10.2018 р.він автомобілем керував тверезим,на висновки судді не впливає,оскільки йому не ставилося за провину керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння,це не звільняє його від відповідальності за відмову від проходження такого огляду на вимогу працівників поліції,якими б власними принципами ОСОБА_1при цьому не керувався.

Аналізуючи досліджені докази суддя встановив,що фактичні обставини адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,викладені у протоколі щодо ОСОБА_1,при розгляді справи в суді знайшли підтвердження достатніми допустимими та належними доказами,які обєктивно нічим не спростовані.

Відповідно до санкції ч.1 ст.130 КпАП України ОСОБА_1призначається адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гр.з позбавлення права керування транспортним засобом на строк один рік.

Як передбачено ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею)постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення,у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб,тобто 384 грн.20 коп.,як це передбачено ст.4 ч.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 33-35,130 ч.1,251,283-285 КУпАП,суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200(десять тисяч двісті)гривень в дохід держави (розрахунковий рахунок № 8001, код класифікації доходів бюджету 21081300, отримувач коштів ГУК у Запорізькій області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37941997, банк ГУДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015, призначення платежу адміністративні штрафи з метою забезпечення безпеки дорожнього руху)з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок в дохід держави отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача: Казначейство України(ЕАП); код банку отримувача : 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету : 22030106.

Розяснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізні як через пятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП,а саме двадцять тисяч вісімсот гривень;

- витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв'язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015 року).

Суддя Ю.А.Галущенко