Справа № 153/1719/18
Провадження № 33/801/87/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Любинецька-Онілова А. Г.
Доповідач: Медяний В. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 р. м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медяний В.М.,

з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя АДРЕСА_1, визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 033815 складеного 19.11.2018 року 01 год. 05 хв. «18.11.2018 року 23 год. 30 хв. в м. Ямпіль по вул. Свободи водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем MAZDA-6, д.н.з. НОМЕР_1, не вибрав безпечну швидкість руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 033814 складеного 19.11.2018 року 01 год. 30 хв. «18.11.2018 року 23 год. 30 хв. в м. Ямпіль по вул. Свободи водій ОСОБА_2 керував автомобілем MAZDA-6, д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку проводився лікарем Ямпільської ЦРЛ, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Також даною постановою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст.36 КУпАП остаточне адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у сумі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду від 05 грудня 2018 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення скасувати і закрити провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення та у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у протоколі не вказана повна назва посади працівника поліції, невірно вказана суть адміністративного правопорушення, не вказано який був стан алкогольного сп'яніння (не зазначено кількість проміле), так як 0,1 проміле є допустиме, в протоколі не вказано серію і номер алкотестеру «Драгер», не вказані відомості про тест на алкоголь, на який пристрій здійснено відео фіксацію й на якому вона зберігається, і суттєвим є й те й вказувалось ним з часу прибуття працівника поліції, що він не керував транспортним засобом.

Також судом не вірно прийняті до уваги покази вказаних у протоколі свідків, які перебували у Ямпільському ВП, а не у лікарні і їм невідомі результати його огляду в лікарні на стан алкогольного сп'яніння, пояснень суду не давали.

Крім цього вважає, що суд не звернув увагу, що працівник поліції діяв всупереч вимогам Інструкції-2, оскільки в протоколі не зазначено, що на місці зупинки транспортного засобу він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, тому лише у разі його відмови або незгоди з результатами огляду, такий огляд проводиться в найближчому визначеному закладі охорони здоров'я, адже його доставили до відділення поліції, а потім лікарні для проходження огляду на стан сп'яніння.

Окрім того, зазначає, що у лікарні йому було надано «Alcоtest 6810» у якому вже була вставлена трубка яку при ньому з упаковки не відкривали, вона могла уже бути з відповідними алкопарами. Також були відсутні сертифікати і не було свідоцтва про повірку пристрою. При цьому у висновку Ямпільської ЦРЛ від 19.11.2018 року не вказано кількість виявленого проміле алкоголю, з чого не вдається чітко встановити ступінь алкогольного сп'яніння особи яку оглядали, а лікар який проводив огляд не є наркологом і не пройшов відповідне навчання, що суперечить відповідній інструкції.

Звертає увагу суду також на те, що на час апеляційного розгляду справи закінчилися визначені ст. 38 КУпАП строки адміністративного стягнення.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи, пояснив, що не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, а його освідування проводилось з численними порушеннями. В частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з постановою суду погоджується та її не оскаржує.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який апеляційну скаргу підтримав, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд переконаний, що судом першої інстанції в порушення вимог ст.280 КУпАП не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції допустив неповноту при з'ясуванні обставин справи, а також однобічність у дослідженні доказів по справі. Розглянувши справу, суддя обмежився лише наявністю протоколу, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції, а також викладеним у ньому обставинам, що підтверджені письмовими поясненнями свідків, які вважає не суперечать між собою щодо фактичних обставин і підтверджують факт керуванням ОСОБА_2 транспортним засобом.

Також суд зазначає, що в своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 не заперечує факту керування саме ним транспортним засобом та підтверджує факт вживання ним спиртних напоїв 18.11.2018.

Із дослідженого судом відеозапису встановлено, що ОСОБА_2 пояснив, те що він потрапив в ДТП і вживав спиртні напої. Факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння підтверджено також результатом дослідження - 1,73 проміле, про що оголошено лікарем, який проводив огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що вказані докази є належними та допустимими, що підтверджують наявність у ОСОБА_2 стану алкогольного сп'яніння на момент керування ним транспортним засобом 18.11.2018 р. Наявність помилки в написанні однієї літери прізвища ОСОБА_2 у вказаному висновку суд вважає не спростовує обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та фактичних даних, які містить відеозапис, доданий до протоколу.

Разом з тим, апеляційний суд не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки судом не дано оцінки тому, що за наявності у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння, працівники поліції згідно вимог ст. 266 КУпАП не відсторонили його від керування цим транспортними засобом, зокрема докази цьому у матеріалах справи відсутні.

Протокол про вчинення адміністративного правопорушення від 19.11.2018 року (а.с.№29) складений з порушеннями вимог ст.256 КУпАП оскільки у протоколі відсутні результати дослідження (кількість виявлених проміле). Ці ж дані відсутні також і у Висновку Ямпільської ЦРЛ від 19.11.2018 року у якому не вказано кількість виявленого у ОСОБА_2 проміле алкоголю, з чого не вдається чітко встановити ступінь алкогольного сп'яніння особи яку оглядали. При цьому апеляційний суду вважає посилання суду як на доказ досліджений відеозапис на результат 1,73 проміле не є достатнім для такого висновку, оскільки іншими наявними у справі доказами він не підтверджений.

Також як вбачається з постанови суду першої інстанції, в оцінку доказів винуватості ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд поклав протокол про адміністративне правопорушення, а також письмові пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та самого правопорушника ОСОБА_2 Зі змісту даних пояснень вбачається те, що ОСОБА_2 у зазначений у протоколі час дійсно керував зазначеним транспортними засобом, вчинив порушення ПДР і дорожньо-транспортну пригоду. У цій частині постанова суду не оскаржується. Разом з тим у даних поясненнях відсутні будь-які відомості про керування автомобілем в стані алкогольного сп'яніння чи участь їх в його освідуванні. Щодо письмового пояснення самого ОСОБА_2 ( а.с.34) про те, що він 18.11.2018 року близько 21 год. вживав спиртні напої, а саме горілку і близько опівночі сів у автомобіль, то дані пояснення не можуть братися до уваги як беззаперечний доказ керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, оскільки дані пояснення написані інспектором поліції з його слів, не встановлено час та кількість вживаного алкоголю.

Окрім того, поза увагою суду першої інстанції залишилась суттєва обставина, а саме те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме наїзду автомобілем під керуванням ОСОБА_2 на бетонну споруду «Круг», відбувся удар, спрацювала подушка безпеки, водій ОСОБА_2 втратив свідомість і тому деякий час перебував в такому стані.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення такого огляду поліцейським або в разі незгоди з його результатами огляд такий огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до розділу ІХ Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп'яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп'яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп'яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

Таким чином апеляційний суду переконаний, що протокол про дане адміністративне правопорушення складений не у відповідності до вимог ст. ст. 256, 266 КУпАП, тобто з не дотриманням порядку, встановлених законом, оскільки встановлено, що працівниками поліції не було не було запропоновано провести огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Щодо медичного висновку, який суд вважає доказом вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, то матеріалах дійсно наявний такий висновок.

Разом з тим, згідно Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в МЮУ 11.11.2015 за № 1413/27858 огляд у закладах охорони здоров'я щодо виявлення стану сп'яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров'я. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп'яніння в обстежуваної особи. За результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду видається на підставі акта медичного огляду. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення то в них відсутній Акт медичного огляду на проходження стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_2, у ньому не зазначено кількість проміле, відсутня у матеріалах справи також і роздруківка з алкотесту драгера, тому з огляду на вищевказану Інструкцію № 1413/27858 висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.11.2018 року, який міститься в матеріалах справи (а.с.35) є недостатнім доказом у справі, оскільки складений в порушення даної інструкції.

Відповідно до ст.61 Конституції України «юридична відповідальність особи має індивідуальний характер». Забезпечення виконання вимог цієї норми закону є обов'язковим як для правоохоронних органів так і для суду.

Наведені недоліки вказаного протоколу про адміністративне правопорушення свідчать про те, що цей протокол та зібрані у справі докази винуватості правопорушника не повністю відповідають вимогам закону, що позбавляють суд можливості всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, у відповідності до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, оскільки за будь -яких умов це не усуне вищевказаних недоліків протоколу.

Виправлення недоліків таких незаконних протоколів не є компетенцією суду. Суд має право розглядати саме протокол про адміністративне правопорушення і матеріали справи в межах цього протоколу.

Вказане викликає сумніви у правдивості інформації, зазначеної в протоколі про адміністративне правопорушення, і усунути вказані сумніви в апеляційного суду не має процесуальної можливості усунути вказані суперечності.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Кодекс про адміністративні правопорушення встановлює чіткий перелік повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Статтею 294 ч.8 КУпАП визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3)скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову. Направлення на доопрацювання зазначеного протоколу та матеріалів не входить до компетенції апеляційного суду, при умові закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.247 п.7 КУпАП закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу, є обставинами, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення

Крім того, на суд покладається обов'язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Враховуючи неможливість направлення справи апеляційним судом на доопрацювання апеляційний суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю в зв'язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст.55 Конституції України ст. ст. 38, 289, 293, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2018 року в частині визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення, а також накладення на ОСОБА_2 на підставі ст.36 КУпАП остаточного адміністративного стягнення - скасувати.

Провадження по справі в цій частині закрити в зв'язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

В іншій частині постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ В.М. Медяний

Згідно з оргигіналом: