3/134/21/2019 Справа №: 134/26/19
П О С Т А Н О В А

17 січня 2019 року Суддя Зарічанський В. Г.

Крижопільського районного суду Вінницької області

розглянувши матеріали, які надійшли від Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, працюючого Крижопільський елеватор.

Раніше не притягувався до адміністративної відповідальності .

За ст. 130 ч. 1 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

01.01.2019 поліцейським СРПП № 2 Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області сержантом поліції ОСОБА_2 було складено протокол про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В протоколі зазначено, що 01.01.2019 о 03 год. 35 хв. в смт. Крижопіль по вул. Героїв України, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063 д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря Крижопільська ОЛІЛ по вул. Д. Нечая, 10. Результат 1,28%.

Свою вину ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст.130 ч. 1 КУпАП не визнав. При цьому дав покази, що 31.12.2018 у нього по дорозі поломалася машина і він її залишив на дорозі та зателефонував своєму тестю ОСОБА_4 щоб той приїхав та завбрав автомобіль. Тесть повідомив його, що забере автомобіль на другий день. Відсвяткувавши Новий рік, згадав, що залишив документи в автомобіль та пішов за ними. Відкривши автомобіль, почав шукати в бардачку документи і в цей час підїхали працівники поліції, які склали протокол про вчинення правопорушення. При цьому пояснював, що не керував автомобілем. Просив закрити адміністративний протокол за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дав покази, що самого керування даним автомобілем не бачив, а лише як лікар зафіксував, що даний водій знаходився в стані алкогольного спяніння.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дала покази, що 01.01.2019 на швидку допомогу Крижопільської ОЛІЛ працівники поліції привезли на освідування ОСОБА_1 Факту керування автомобілем вона не бачила.

Свідок ОСОБА_4 дав покази, що 31.12.2018 до нього зателефонував зять ОСОБА_1 та попросив приїхати забрати автомобіль. Він повідомив, що забере 01.01.2019 після обіду, що і зробив. В даному автомобіль згоріла запчастина, яку він замінив. Як керував ОСОБА_1 він не бачив.

Поліцейський СРПП № 2 Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницької області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, причина неявки суду невідома, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши правопорушника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку.

Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, проводиться у відповідності до розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за № 1408/27853 затвердженої МЮ України від 10 листопада 2015 р. та вимог норм КУпАП.

Відповідно до п. 2.9. Водієві забороняється:а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Отже об'єктивна сторона зазначеного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1, полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, а суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП передбачає навмисну форму провини.

У відповідності до ст. 266 КпАП України, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного спяніння, підлягають оглядові на стан алкогольного спяніння. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного спяніння, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного спяніння, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

При таких обставинах, як у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 365651 від 01.01.2019, та в матеріалах справи про адміністративне правопорушення загалом, відсутні жодні докази, які б свідчили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

При розгляді справ про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини. Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року. Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи. Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції. Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року). ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»). Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб. Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів). Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості. Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд приходить до висновку, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини. Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано. При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Як наслідок на переконання суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП є сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Виходячи з вище наведених фактів, враховуючи матеріали справи, суд доходить до однозначного висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається ознак об'єктивної та суб'єктивної сторін адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, у зв'язку із чим особа не підлягає адміністративній відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення піддягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України.

Керуючись ст.ст. 247 ч.1 п.1, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Повернути ОСОБА_1 вилучене посвідчення водія серія ВТХ № 221733 від 12.01.2016.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Вінницької області в 10-ти денний строк з дня винесення постанови.

Суддя: