ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Новікова Наталія Валеріївна, розглянувши матеріали про адміністративні правопорушення, які надійшли з Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Токмак Запорізької області, громадянин України, ФОП « ОСОБА_2 », проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.173-2 КУпАП,-

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 22.05.2019 серії ГР №416633, 08.05.2019 о 17.00 годині ОСОБА_1 погрожував фізичною розправою та ображав грубою нецензурною лайкою колишню дружину ОСОБА_3 , чим вчинив психологічне насильство у сім`ї, внаслідок чого могла бути завдана шкоди психічному здоров`ю.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав. Пояснив, що фізичною розправою він ОСОБА_3 не погрожував, а висловлювався на її адресу нецензурною лайкою у відповідь на аналогічні дії ОСОБА_3

На підтвердження вини ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення від 22.05.2019 серії ГР №416633 додані:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.05.2019, з якого вбачається, що ОСОБА_3 заявляє про те, що 08.05.2019 о 17-00 год. її колишній чоловік ОСОБА_1 через СМС повідомлення погрожує їй фізичною розправою;

- письмове пояснення ОСОБА_3 від 08.05.2019, в якому зазначено, що її колишній чоловік ОСОБА_1 на протязі останніх півтора роки погрожує їй по телефону та через мобільний додаток «Viber». Останнє СМС-повідомлення з погрозами надійшло їй від ОСОБА_1 08.05.2019 о 17.00 годині,

- копіями знімків екрану мобільного телефону з повідомленнями адресатів «ОСОБА_5 Сынок», «ОСОБА_5», та абонентського номеру НОМЕР_1 , які містять погрози та висловлювання нецензурною лайкою. Вказані повідомлення датовані 15.09.18, 19.09.18, 08.01.2019.

- пояснення ОСОБА_1 з наданими копії знімків екрану мобільного телефону з повідомленнями, деякі містять висловлювання нецензурною лайкою.

Частина 2 ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України від 07.12.2017 №2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді, згідно зі ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Лучанінова проти України» (заява №16347/02) від 9 червня 2011 року, п.39, зазначив наступне: «Суд зауважує, що заявницю було визнано винною у вчиненні дрібної крадіжки. Відповідно до частини 1 статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення за таке правопорушення передбачалось стягнення у вигляді штрафу або виправних робіт. З огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням, Суд вважає, що провадження, про яке йдеться, є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI; та ухвалу щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» (Rybka v. Ukraine), заява № 10544/03, від 17 листопада 2009 року)».

Таким чином, згідно з практикою ЄСПЛ, провадження у справі про адміністративне правопорушення повинне здійснюватися із дотриманням вимог до кримінального провадження.

Відповідно до загальних засад судочинства доказування повинне ґрунтуватись на належних, допустимих, достовірних доказах.

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Протокол про адміністративне правопорушення та матеріали додані до нього не містять доказів про те, що протягом року ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.173-2 КУпАП (в протоколі не зазначено, коли ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, копія постанови до протоколу не долучена). За відсутності цих доказів відсутні підстави для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, в порушення вимог ст. 256 КУпАП в протоколі не зазначено місце вчинення правопорушення, а суть правопорушення зазначена в ньому «погрожував фізичною розправою та ображав грубою нецензурною лайкою»», не відповідає суті заяви про злочин ОСОБА_3 , в якій вона зазначила, що «08.05.2019 о 17-00 год., ОСОБА_1 через СМС погрожував заявниці фізичною розправою».

За таких недоліків, допущених при складанні протоколу про адміністративне правопорушення від 22.05.2019 серії ГР 416633, вказаний протокол не може бути визнаний допустимим доказом.

Згідно з ч.4 ст.99 КПК України копія інформації, що міститься в телекомунікаційних системах, є документом.

Відповідно до п.3.11 Національного стандарту України «Діловодство й архівна справа. Терміни та визначення понять» ДСТУ 2732:2004, затвердженого наказом Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.05.2004 №97, копією документа є документ, шо містить точне знакове відтворення змісту чи документної інформації іншого документа і в окремих випадках - деяких його зовнішніх ознак.

Вимога до засвідчення копій документів зазначена у п.5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 №55, а саме відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 - «Підпис».

Копії знімків екрану мобільного телефону з повідомленнями, не засвідчені належним чином, а тому не є допустимими доказами у цій справі.

Крім того, вказані знімки не є належними доказами, оскільки не стосуються дати та часу вчинення правопорушення зазначеного в протоколі, тобто 08.05.2019; їх адресатами є « ОСОБА_4 », « ОСОБА_5 », та абонентського номеру НОМЕР_1 , однак а ні протокол про адміністративне правопорушення, а ні додані до нього документи не містять інформацію щодо номерів мобільних телефонів, яким користуються ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Доказів надходження повідомлень ОСОБА_3 . 08.05.2019 з погрозами ОСОБА_1 не надано.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

За відсутності у даній справі про адміністративне правопорушення належних та допустимих доказів, приходжу до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.173-2, 247, 283, 284 КУпАП України,-

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: