Провадження № 33/4820/176/19
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника Бейлика М.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2019 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2019 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, працює в ТОВ «Хмельницькхліб», водій - експедитор,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 9 грудня 2018 року о 05 год. 45 хв. в м. Хмельницькому по вул.Героїв Майдану, 64, керував автомобілем «AUDI A6», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а докази, на які посилається суд, навпаки, підтверджують його невинуватість. Вказує, що тричі видихав у прилад «Драгер», проте результат був нульовим. Працівники поліції не пропонували апелянту пройти огляд в медичному закладі, від якого він не відмовлявся, також вказує, що даний факт зафіксований нагрудною камерою поліцейського та поясненнями в суді першої інстанції працівника поліції Писаренка Д.В. Суд першої інстанції безпідставно послався на пояснення свідків, які містяться в матеріалах справи, які не відповідають та суперечать обставинам, що зафіксовані на відео з нагрудних камер поліцейських та поясненням працівника поліції в судовому засіданні. Крім того, в поясненнях свідків від 9 грудня 2018 року вказано невірно прізвище водія, а саме «Алєксєєв», а не «Алєксандров», що є неналежними та недопустимими доказами, оскільки вказані пояснення не стосуються апелянта. Суд першої інстанції задовольняючи клопотання захисника про виклик свідків, не забезпечив їх з'явлення в судове засідання.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника в підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 9 грудня 2018 року був складений інспектором роти №2 батальйону УПП у Хмельницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Писаренком Д.В., того ж дня, о 05 год. 45 хв. в м. Хмельницькому по вул.Героїв Майдану, 64, ОСОБА_2 керував автомобілем «AUDI A6», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі не оспорюється факт керування апелянтом автомобілем в час, зазначений у протоколі.

Підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апелянт не наводить, не встановлено таких і апеляційним судом. В складеному протоколі вказано, що апелянт відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, що підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами.

Факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного приладу підтверджується даними відеозаписів з місця оформлення протоколу. Згідно цих записів видно, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, на пропозицію поліцейського в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 апелянт погодився пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою технічного приладу. ОСОБА_2 було надано запакований мундштук, працівником поліції роз'яснено процедуру проходження огляду та зроблено контрольний замір приладу, після чого апелянт неодноразово починав видихати в спеціальний технічний прилад. Поліцейський неодноразово звертав увагу апелянта, що той не виконує рекомендацій поліцейських, не видуває повітря до характерного звукового сигналу приладу, в зв'язку з чим прилад не відображає результат, вказуючи апелянту, що такі дії в подальшому можуть трактуватися як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Також апелянт не оспорював факту наявності в нього ознак вживання алкогольних напоїв, на які звертав увагу поліцейський. На відео зафіксовано, що апелянт під час розмови з кимось по телефону також визнавав факт вживання ним спиртних напоїв.

Твердження апелянта, що працівники поліції не вказували ОСОБА_2 про можливість пройти огляд в медичному закладі, суперечать матеріалам справи. На відео чітко видно, що під час проходження процедури огляду за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» працівник поліції також вказував апелянту, що ОСОБА_2 може бути доставлений для освідування в Хмельницьку обласну психіатричну лікарню в с.Скаржинці та апелянт згодився на огляд на місці.

Ті обставини, що в письмових поясненнях свідків помилково зазначено прізвище правопорушника «Алєксєєв», не спростовують висновків суду першої інстанції, зважаючи, що в протоколі про адміністративне правопорушення і акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу зазначено вірно прізвище апелянта та предметом розгляду судом першої інстанції був складений щодо ОСОБА_2 протокол.

За змістом п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп'яніння, згідно з ознаками такого стану, зокрема, в разі наявності запаху алкоголю з порожнини рота, нестійкої ходи.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Підтверджував факт присутності двох свідків ОСОБА_2 і в поданій апеляційній скарзі, вказуючи на присутність при цьому свідків, які були запрошені поліцейськими.

Доводи апелянта, що суд не забезпечив явку свідків в судове засідання як підстава для скасування постанови суду, на увагу не заслуговують, позаяк з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції вживав заходів для з'явлення свідків в судове засідання, викликав свідків в судове засідання, згідно звукозапису судового засідання (26 лютого 2019 року) та журналу судового засідання (а.с. 23) захисник та апелянт не наполягали на повторному виклику свідків та вказували на слухання справи у їх відсутність. Тому такі твердження апелянта щодо неповноти судового розгляду не можуть бути враховані судом як підстава для скасування постанови суду з цих підстав. Не заявлено про виклик та допит цих свідків апелянтом і в апеляційному суді; апеляційний суд також враховує, що обставини, на які вказував ОСОБА_2, чітко зафіксовані на відеозаписі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння відповідно до встановленого законодавством порядку. Вказані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, даними відеозапису, дослідженого судом першої інстанції, з яких видно, що поліцейський вказував на ознаки сп'яніння та відсутність з цього приводу заперечень апелянта, а дії апелянта, спрямовані на умисне недотримання вказівок поліцейських, непродуття приладу відповідно до інструкції з використання приладу, за відсутності будь-яких об'єктивних перешкод у цьому, давали підстави для висновку про його відмову від проходження відповідного огляду на стан сп'яніння.

При розгляді справи щодо ОСОБА_2 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2019 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя