Справа № 288/543/19
Провадження № 3/288/147/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року. смт. Попільня

Суддя Попільнянського районного суду Житомирської області Рудник М.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Білилівка Ружинського району Житомирської області та жителя АДРЕСА_1, місце роботи: пенсіонер,

за статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Попільнянського районного суду Житомирської області від Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до Протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 березня 2019 року, вказані матеріали справи про адміністративне правопорушення, передані на розгляд судді Руднику Миколі Івановичу.

Згідно частини першої - третьої статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до частини першої статті 8 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Суддя, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності у справі - ОСОБА_1, є рідним дідом ОСОБА_2, яка з 22 травня 2015 року працює на посаді секретаря судового засідання Попільнянського районного суду Житомирської області, безпосередньо з головуючим по справі та зазначені вище обставини, можуть викликати сумнів в об'єктивності та неупередженості головуючого судді при розгляді даної справи.

Згідно з статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Відповідно до частини другої статті 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Щодо безсторонності, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутні положення щодо відводу судді, проте суддя може взяти самовідвід, керуючись загальними принципами, які випливають з Конституції України та вимог щодо об'єктивності і неупередженості судді, зазначених у міжнародно-правових актах.

Діючі Кримінально процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України, мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, а тому з метою вирішення питання про самовідвід, додержуючись принципу законності, вважаю за можливе застосувати принцип аналогії закону найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права.

Пунктом 4 частини першої статті 75 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді. Згідно положень Кодексу суддівської етики, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов'язків, яка виявляється у змісті судових рішень та під час судового процесу і суддя має дбати про те, щоб його поведінка сприяла збереженню і поглибленню переконання суспільства у неупередженості судді при здійсненні ним своїх професійних обов'язків.

Обґрунтований самовідвід свідчить про сумлінне виконання суддею своїх обов'язків. Обґрунтування самовідводу не може піддаватися сумніву.

Відповідно до статті 8 Загальної Декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Згідно пункту 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України», від 28 жовтня 1998 року «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов'язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен заявляти самовідвід.

За наведених обставин, з метою унеможливлення виникнення різного роду сумнівів у об'єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, у відповідності до правил суддівської етики, вважаю за необхідне заявити самовідвід у даній справі.

Інші обставини, які б викликали сумнів в об'єктивності та неупередженості судді, відсутні.

Керуючись статтями 7, 8, 124, 130, 245, 246 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Заявлений самовідвід у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП - задоволити.

Передати матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП - для проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Попільнянського

районного суду М.І.Рудник