П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2019 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Вільногірського міського відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності по ст.183-1 КУпАП відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає по АДРЕСА_1 НОМЕР_1,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №4 від 15.03.2019 року, складеного старшим державним виконавцем Вільногірського МУЮ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Сірою Т.В., на виконанні Вільногірського МУЮ ДВС ГТУЮ перебуває виконавчий лист № 174/975/14-ц від 17.11.2014 року, виданий Вільногірським міським судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно, починаючи з 07.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду станом на 15.03.2019 року не виконується, про наявність заборгованості по аліментам боржник повідомлений належним чином. Відповідно розрахунку, ОСОБА_1 станом на 01.03.2018 року має заборгованість по аліментам, сукупний розмір якої становить 19 593, 85 грн., що перевищує суму відповідних платежів за 24 місяця. Посадова особа зазначила, що в діях ОСОБА_1 присутні ознаки правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд на підставі ч.1 ст.268 КУпАП розглядає адміністративний матеріал за його відсутністі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю, оскільки при складенні протоколу порушені вимоги ст.256 КУпАП, а саме:

- не конкретизована об'єктивна сторона правопорушення, оскільки не зазначена частина норми статті (яка містить три частини), по якій правопорушник притягується до адміністративної відповідальності, тобто його діям не дана належна правова оцінка, а уточнення зазначених обставин в суді чинним КУпАП не передбачено;

- не долучені будь-які докази на підтвердження зазначених в протоколі обставин, зокрема відомості щодо встановлення ДВС належного ОСОБА_1 майна та місця роботи, причини несплати аліментів, тощо, що унеможливлює встановлення вини ОСОБА_1 у несплаті аліментів, що є обов'язковим елементом суб'єктивної сторони правопорушення ;

- в описовій частині протоколу не зазначено, скільки складає сукупний розмір аліментів за 6 місяців та не вказано дату пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання;

- не вирішено питання щодо визнання потерпілою ОСОБА_2, остання не опитана щодо обставин правопорушення;

- не зазначено дані документу ОСОБА_1, який посвідчує особу, коли і ким виданий, серія і номер, інші відомості;

- не зазначено дату (період), час і місце вчинення порушення та не вказано період, за який нараховано заборгованість;

- в описовій частині протоколу вказано, що станом на 01.03.2018 року мається заборгованість в розмірі 19593,85 грн., що не відповідає розрахунку заборгованості по ВП №4560894 та довідці-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів (а.с.7,8), згідно яких заборгованість по аліментам станом на 01.03.2018 року складає 10189,29 грн.;

- до справи не долучено відомості, чи є ОСОБА_1 особою з інвалідністю 1 або 2 груп, що унеможливлює застосування стягнення в вигляді суспільно корисних робіт;

- не зазначено мотив скоєння правопорушення та форму вини правопорушника (умисна);

- до протоколу не долучено відомості про повідомлення боржника про наявність заборгованості по аліментам .

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб'єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Таким чином, суб'єктивна та об'єктивна сторони правопорушення в діях ОСОБА_1 при складенні протоколу не конкретизовані, його вина у несплаті аліментів не підтверджена належними доказами, його діям належна правова оцінка при складенні протоколу не надана, а уточнення кваліфікації в суді чинним КУпАП не передбачено, оскільки суд розглядає справу в межах складеного протоколу, тому склад правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, в діях ОСОБА_1 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст.40-1, п.1 ст.247, ст.183-1, ст.284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення- закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис А.А.Борцова