Справа № 182/1916/19
Провадження № 3-зв/0182/1/2019
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12.04.2019 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Чуприна А.П.,

секретар судового засідання Девезенко С.В.,

розглянувши заяву прокурора Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_1 про відвід судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Клименко І.В.,

за участю прокурора Потапенко Д.Р.,-

У С Т А Н О В И В:

10.04.2019 року в провадження судді Нікопольського міськрайонного суду Чуприні А.П. надійшла заява прокурора Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_1 про відвід судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Клименко І.В. при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повязаного з корупцією, відносно ОСОБА_2, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, яке мотивована наступним.

Рішенням VІІ скликання Нікопольської міської ради від 22.12.2017 № 46-29/ VІІ « Про встановлення орендної плати територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області», депутатом якої, в тому числі, є ОСОБА_3, встановлено орендну плату на 2018 рік територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області за використання нежитлових приміщень у нежитловій окремо розташованій двоповерховій будівлі на вул. Шевченка, 201, загальною площею 2472,0 метрів квадратних для розміщення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у розмірі 1 (одна) грн.. на рік.

Аналогічне рішення Нікопольської міської ради винесено 31.01.2019 № 72-44/ VІІ, про встановлення орендної плати на 2019 р, у розмірі 1 (одна) грн.. на рік.

Згідно протоколу першої сесії сьомого скликання Нікопольської міської ради Дніпропетровської області від 27 листопада 2015 року, на підставі постанови Нікопольської міської виборчої комісії від 27.11.2015, № 102, визнано повноваження 42 депутатів нікопольської міської ради сьомого скликання, серед яких і ОСОБА_3.

Депутат Нікопольської міської ради ОСОБА_3 тривалий час є публічною особою, особисто приймав участь в розгляді Нікопольською міською радою питання про встановлення «пільгових» умов орендної плати для розміщення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Крім того, суддя Клименко І.В., перебуває на адміністративній посаді, відповідає за організацію діяльності Нікопольського міськрайонного суду та має зацівленість в наданні суду будь-яких не заборонених законодавством пільг ( таких як сума орендної плати за будівлю суду в розмірі одна гривня), які не є обовязковими для призначення, тобто призначення яких залежить тільки від органів місцевого самоврядування, представником якого є депутат ОСОБА_3.

На підставі вищевикладеного, прокурор Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_1 в судовому засіданні просив суд задовольнити клопотання про відвід судді Клименко І.В., у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, за № 182/1916/19 стосовно ОСОБА_4

Суд вислухавши думку прокурора, розглянувши заяву про відвід, вбачає підстави до задоволення заяви з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до ст. 15 Кодексу Суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді.

Згідно до ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст.1 ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна повністю визнає на своїй території дію статті 25 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання компетенції Європейської комісії з прав людини приймати від будь-якої особи, неурядової організації або групи осіб заяви на імя Генерального Секретаря Ради Європи про порушення Україною прав, викладених у Конвенції, та статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обовязковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі Wettstein v. Switzerland та рішення у Castillo Algar v. Spain, від 28 жовтня 1998 року).

Крім цього, в п.п. 66, 67, 69, 70 Рішення ЄСПЛ «Справа Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року № N 4785/02, зазначено, що: «…п.66. Згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року.

Згідно вимог ст. 246 КУпАП - порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в міськрайонних судах визначається КУпАП та іншими законами України.

Питання про відвід судді в справах про адміністративне правопорушення не врегульовано нормами КУпАП.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Враховуючи необхідність своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тобто у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.1996 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У відповідності до п.4 рішення Ради суддів від 8 червня 2017 року №34 розяснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

У відповідності до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Рада суддів України у період між зїздами суддів України організовує виконання рішень зїзду суддів України та контроль за їх виконанням, а також вирішує питання про скликання зїзду суддів України.

Рішення Ради суддів України є обовязковими для всіх органів суддівського самоврядування.

Встановлено, що суддя Клименко І.В. є головою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області та відповідає за організацію діяльності суду. Як голова суду вона займається організаційними питаннями діяльності суду, у тому числі і питаннями експлуатації будівлі суду, яка належить громаді м. Нікополь. Ці питання вирішується у тому числі і органами місцевого самоврядування до яких входить депутат ОСОБА_3

Вищенаведені дані дають підстави для задоволення відводу судді Клименко І.В. оскільки, знайшли своє підтвердження та можуть викликати сумнів у неупередженості.

Керуючись, ст.ст. 7,246, 283 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення, ч. 1 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ст. 15 Кодексу Суддівської етики, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву прокурора Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_1 про відвід судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Клименко І.В. у справі № 182/1916/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КК України - задовольнити.

Матеріали справи № 182/1916/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КК України передати до канцелярії для проведення автоматизованого перерозподілу іншому судді цього ж суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_5