Справа № 561/1258/18
ПОСТАНОВА

іменем України

11 січня 2019 року смт Зарічне

Суддя Зарічненського районного суду Рівненської області Дідик А. В., при секретарі судового засідання Расевич Г. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Зарічненського ВП Варашського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, 19 травня 1998 р. н., громадянина України, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, непрацюючого, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2018 року Зарічненським районним судом Рівненської області отримано від Зарічненського ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП.

За матеріалами Протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 014345 від 23 грудня 2018 року об 04 год. 20 хв. ОСОБА_1 на вул Центральній в смт. Зарічне Рівненської області керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук).

Дані дії ОСОБА_1 органами поліції були кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв'язку з порушенням вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, його інтереси були представлені адвокатом ОСОБА_2 на підставі Договору про надання правової допомоги від 11 січня 2019 року.

Адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні вказав, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю, оскільки з моменту виявлення підстав для проведення огляду на встановлення стану алкогольного сп'яніння та фактивного проведення освідчення на встановлення цього стану у лікувальному закладі пройшло більше 2-х годину, тому такий огляд є недійсним. Також вказав на порушення порядку проведення освідчення, оскільки особі, яка притягається до адміністративної відповідальності не було запропоновано пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу, а також не було її скеровано у встановленому законом порядку для проведення такого огляду до медичного закладу, бо у доданих до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалах відсутнє направлення на огляд з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння

Суд дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 014345 від 23 грудня 2018 року та інші матеріали справи дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння передбачений ст. 266 КУпАП та Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка була затверджена спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452/735, та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція), згідно з вимогами яких, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно ст. 266 КУпАП та вищевказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тобто огляд на стан спяніння у закладі охорони здоровя проводиться, якщо водій не згідний з результатом огляду на місці зупинки або водій відмовився на місці проходити огляд на стан спяніння.

Нормою ч. 4 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд осіб на стан алкогольного сп'яніння здійснюється не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. При цьому ч. 5 цієї ж статті передбачає, що огляд на стан сп'яніння проведений з порушенням вимог цієї статті вважається недійсним.

Як вбачається з відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 014345 від 23 грудня 2018 року, підстава для проведення огляду на стан сп'яніння ОСОБА_1 виникла об 04 год. 20 хв., а сам огляд проведений у медичному закладі КЗ "Зарічненська ЦРЛ" об 06 год. 30 хв., що вказано у висновку цього медичного закладу № 20 від 23 грудня 2018 року, тобто зі спливом 2-х годин. Вказане свідчить про недійсність цього огляду та, оскільки протокол складено за порушення ОСОБА_1 п. 2.9а Правил дорожнього руху. Ця норма забороняє водіям керувати транспортними засобами у стані, зокрема, алкогольного сп'яніння. Підтвердження перебування особи у стані алкогольного сп'яніння мусить бути належним та отриманим з дотриманням діючих процедур визначених законодавством України.

Також у судовому засіданні достовірно встановлено, що пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу водію не було запропоновано, оскільки у матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 до медичного закладу на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, як це вимагається Інструкцією.

Недотримання сукупності дій, визначених законом виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Оцінюючи докази у сукупності, суд керується положеннями ст. ст. 251, 252 КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, у п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

У відповідності до вимог п. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним, а відповідно і у даних правовідносинах немає складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1

У відповідності п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 5 ст. 266 на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником шляхом подання апеляційної скарги через Зарічненський районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя А. В. Дідик