Справа № 127/4598/19
Провадження № 33/801/308/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач: Якименко М. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 07 березня 2019 року у адміністративній справі відносно ОСОБА_2 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його представника -адвоката ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07 березня 2019 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, без конфіскації знарядь виробництва і грошей. Стягнуто судовий збір в розмірі 384,20 гривень в дохід держави.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі, у звязку з відсутністю події і складу правопорушення. Вважає, що суд допустив порушення норм процесуального права, постанова суду винесена без урахування всіх фактичних обставин справи, а зібрані по справі та досліджені в ході судового розгляду справи докази не є достатніми для визнання його вини у вчиненні зазначеного правопорушення. Один із основних доводів, що протокол про адміністративне правопорушення був складений посадовою особою, яка не має на це повноважень.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його представника, зясувавши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суддя вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП, передбачено, орган (суд) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та ін.

Суд першої інстанції при розгляді справи вказаних вимог закону не дотримався, допустив формальне ставлення до вирішення справи, неповно та не всебічно з'ясував обставини справи, та не надав юридичної оцінки доводам ОСОБА_2 та документам, які він додав до своїх письмових пояснень, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Визнаючи винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що, його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП №507578 від 11.02.2019; рапортом ст. о/у УЗЕ у Вінницькій області ДЗЕ НП України ОСОБА_4; відповіддю № 20/586-19 від 11.02.2019 Управляння Укртрансбезпеки у Вінницькій області; відповіддю № 743/101/02-2019 від 08.02.2019 з ПрАТ «ВООПАС 10599».

Проте суддя не може погодитись з наведеними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення складено старшим оперуповноваженим УЗЕ у Вінницькій області ДЗЕ НП України ОСОБА_5

Відповідно до ч.3 ст. 7 КУпАП, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п. 2.2 Рішення Конституційного Суду України № 5-п/2015 від 26.05.2015 року у справі № 1-11/2015, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складання уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Ч.1 ст. 254 КУпАП передбачено, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення складається уповноваженою на те посадовою особою або представником організації чи органу громадської самодіяльності.

Закон України «Про національну поліцію» від 02.07.2017 року № 580-VII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про національну поліцію» Національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ст. 3 вказаного Закону у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана ВРУ, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами ВРУ, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно п.п.1,2,3 ч.1 ст.23 ЗУ «Про національну поліцію» поліція, відповідно до покладених на нею завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для її усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

З викладеного можна зробити висновок, що на поліцію покладено обовязок вживати заходів з метою виявлення, адміністративних правопорушень та заходів для їх усунення.

Документування адміністративних правопорушень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 01.12.2015 №1496/27941 визначено, що складання протоколів про адміністративні правопорушення, протоколів про адміністративні затримання, протоколів про вилучення речей і документів, протоколів про огляд речей та особистий огляд, а також отримання пояснення від осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції (п.1 розділом ІІ).

Завдання ж Департаменту захисту економіки НПУ, визначені розділом ІІ Положення про Департамент економіки НПУ, затвердженого наказом НПУ від 07.11.2015 № 81 (далі Положення).

Працівники мають право складати адміністративні протоколи про виявлені факти порушення антикорупційного законодавства та направляти їх до суду у встановленому порядку (п.п.3 п.2 розділу ІV Положення).

Протокол про адміністративне правопорушення в даній справі був складений старшим уповноваженим Управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки НПУ відносно директора ТОВ «ВІН-АВТО» ОСОБА_2 за порушення ним ч.1 ст. 164 КУпАП, а саме п.п.4 п.27 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів Постанова КМУ №1001 від 02.12.2005 року.

Ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналізуючи норми чинного законодавства, суддя вважає , що старший оперуповноважений УЗЕ у Вінницькій області ДЗЕ НП України ОСОБА_5 не наділений повноваженнями на складення протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 164 КУпАП, відносно ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст. 255 КУпАП визначено, що особами, які мають право складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 164 КУпАП в частині, що стосується правопорушень в галузі господарської діяльності, повязаної з перевезенням пасажирів і вантажів, є уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

В протоколі зазначено, що директором ТОВ «Він-Авто» було допущено порушення п.п.4 п.27 Ліцензійних Умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, затверджених постановою КМУ від 02.12.2005 року за №1001, вказані транспортні засоби не внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців як засоби провадження господарської діяльності ліцензіата.

Згідно ч.1 ст.3 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», Постановою КМУ від 05.08.2015 № 609 «Про затвердження переліку органів ліцензування та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов КМУ» затверджено перелік органів ліцензування, де Укртрансбезпека визначена органом ліцензування виду господарської діяльності: перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним, залізничним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.6 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» орган ліцензування для цілей цього закону за відповідним видом господарської діяльності здійснює контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов та за результатами перевірки приймає рішення.

Згідно ч.4 ст.6 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» рішенням органу ліцензування на його територіальні підрозділи можуть бути покладені обовязки з виконання повноважень органу ліцензування щодо проведення перевірок додержання ліцензіатами вимог ліцензійних умов та складання актів за результатом їх проведення.

Відповідно до ч.6 ст.19 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» контроль за наявністю у ліцензіатів (субєктів господарювання) ліцензій здійснюють державні органи, на які згідно із законом покладено функції контролю за наявністю ліцензій.

Згідно ч.7 ст.19 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» контроль за додержанням ліцензіатами вимог здійснюють у межах свої повноважень органи ліцензування шляхом проведення планових і позапланових перевірок відповідно до ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Тому, контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов покладено на Укртрансбезпеку, чи їх територіальні підрозділи.

Поліцейські підрозділи УЗЕ у Вінницькій області ДЗЕ НП України не відносяться до вказаної категорії осіб, тому не уповноважені складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 164 КУпАП, в частині що стосується правопорушень у галузі господарської діяльності, повязаної з перевезенням пасажирів і вантажів, а також додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув.

Тому, протокол про адміністративне правопорушення серії ГП 507578 від 11.02.2019 складений відносно ОСОБА_2, не є належним та допустимим доказом, оскільки він складений не уповноваженою на те особою.

За таких обставин суд першої інстанції, у порушення вимог ст. 255 КУпАП, при наданні оцінки такому доказу, як протокол про адміністративне правопорушення дійшов до помилкового висновку про його відповідність вимогам ст. 256 КУпАП та необґрунтовано визнав його допустимим доказом в порядку ст.251 КУпАП.

Застосовуючи закріплений в ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який, передбачає, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь, суддя дійшла висновку про те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП не доведена.

З урахуванням наведеного, враховуючи порушення, які були допущені судом при розгляді адміністративної справи, суддя вважає, що постанову суду слід скасувати, а провадження закрити за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Керуючись ст.ст.19,62 Конституції України, Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності» Законом України «Про національну поліцію», ст. ст.164, 255,256, 293, 294,296 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 07 березня 2019року у справі відносно ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Якименко