КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю захисника Кормушина Ю.О., який діє в інтересах ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС - Клімова С.Г. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнана винною у порушенні митних правил, передбачених ст. 471 МК України та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Вилучену, згідно протоколу про порушення митних правил № 0021/12500/19 від 23.01.2019 року готівку в розмірі 3 000 (три тисячі) доларів США повернуто ОСОБА_2

Згідно постанови, 23.01.2019 року о 12 год. 25 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянка України ОСОБА_2 (ОСОБА_2), яка відлітала до ОАЕ, м. Дубай, літаком авіакомпанії «Flydubai», рейсом № FZ 728, своїми діями обрала канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, а також не підпадають під встановлені законодавством заборони і обмеження щодо вивезення з митної територію України, тобто своїми діями засвідчила про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину пасажиркою «зеленої лінії», яка позначає початок «зеленого коридору», у ОСОБА_2 була виявлена готівка в розмірі 12350 доларів США, 7320 дирхам ОАЕ та 725 гривень, що знаходились: 9500 доларів США у відкритому прозорому поліетиленовому пакеті, який містився у валізі пасажирки (ручна поклажа); 2850 доларів США, 7320 дирхам ОАЕ та 725 гривень знаходились в одному з відділень жіночої сумочки пасажирки (ручна поклажа). Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування та зі слів ОСОБА_2, належить їй особисто.

Згідно протоколу про порушення митних правил № 0021/12500/19 від 23.01.2019 року у ОСОБА_2 було вилучено 3000 доларів США, а решту грошових коштів, а саме: 9350 доларів США, 7320 дирхам ОАЕ та 725 гривень (еквівалент 10 000 євро на 23.01.2019 за курсом НБУ) пропущено через митний кордон України.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажирка не надала, до моменту перетину нею «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні та роз'яснення митних правил, а також порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці не зверталася.

Таким чином, своїми діями громадянка України ОСОБА_2, під час проходження митного контролю в залі «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушила встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

На дану постанову представник Київської митниці ДФС України Клімов С.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.03.2019 року та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень з конфіскацією вилученої валюти в сумі 3 000 (три тисячі) доларів США.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги зазначає, що при призначенні адміністративного стягнення судом першої інстанції не було враховано позицію Верховного суду України щодо застосування конфіскації грошових коштів як адміністративного стягнення за порушення митних правил «зеленого коридору».

Також апелянт вказує, що конфіскація товарів, обмежених до переміщення через митний кордон України, за вчинення порушення митних правил передбачена як вид стягнення санкцією ст. 471 МК України, тобто встановлена законом і її застосування не може бути свавільним посяганням на мирне володіння майном. Європейський суд у низці рішень зазначає, що органи влади повинні дотримувати розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства та потребою захищати право заявника на мирне володіння своїм майном, тобто з'ясовувати чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника.

Представник Київської митниці ДФС в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, а тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу без його участі, оскільки його неявка не перешкоджає проведенню розгляду справи.

Вислухавши пояснення захисника Кормушина Ю.О. в інтересах ОСОБА_2, який заперечував проти апеляційної скарги представника Київської митниці ДФС та, посилаючись на законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, просив залишити її без зміни, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил та апеляційні доводи вважаю, що апеляційна скарга представника Київської митниці ДФС задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно положень ст.ст. 245, 280 КУпАП, ст. 489 МК України суддя (посадова особа) зобов'язаний всебічно, повно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_2 (ОСОБА_2) у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і в апеляційній скарзі не оспорюється.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 своїми діями, які полягали у проходженні митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки в сумі, що не перевищує 10 000 євро, або еквівалент цієї суми в іншій валюті, порушила встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, оскільки на момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації не надала, до моменту перетину нею «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні та роз'яснення митних правил з приводу декларування до інспекторів митниці не зверталась.

За приписами статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції в повній мірі врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, відсутність обтяжуючих обставин та дійшов обґрунтованого висновку про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без конфіскації вилучених грошових коштів.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, суд першої інстанції зазначив, що оскільки грошові кошти, які ОСОБА_2 перевозила з собою дійсно належать останній і ці кошти являються запозиченими для проведення операції, наміру приховати гроші або уникнути декларування в неї не було, а дане правопорушення вчинила через неуважність та незнання митного законодавства України, суд дійшов висновку, що конфіскація вилучених грошей, буде сприяти лише погіршенню матеріального становища ОСОБА_2 та не сприятиме її вихованню та попередженню вчиненню нею нових порушень.

Враховуючи, що правопорушення вчинено з необережності, за відсутності в матеріалах справи відомостей, які б свідчили про незаконність походження вказаних коштів, предмет правопорушення не підлягає обкладенню митними платежами чи іншими податками та зборами, а порушення митних правил полягає лише в тому, що предмет не було письмово задекларовано порушником, і жодних інших негативних наслідків порушення не настало - державі не завдано майнової шкоди, збитків у вигляді не сплати митних платежів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про незастосування конфіскації вилучених грошових коштів.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд, використовує Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі по тексту - Перший протокол), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов'язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (див. рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

Таким чином, оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Суд, перш за все виходить із оцінки дотримання принципу правомірності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном та оцінки забезпечення «справедливого балансу», дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п.п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, п.п.31, 34 рішення у справі «Ісмаїлов проти РФ» від 06 листопада 2008 року).

Зазначені вище обставини, а також практика Європейського суду з прав людини вказує, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил, в даному випадку порушує справедливий баланс між загальними правилами декларування готівкових коштів та правом власності особи, тобто суперечить положенням ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, є непропорційним, оскільки покладає на ОСОБА_2 «індивідуальний надмірний тягар».

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги вважаю, що при розгляді даної справи, суддя повно, всебічно і об'єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про порушення митних правил №0021/12500/19від 23.01.2019 року складеному відносно ОСОБА_2 за ст. 471 МК України та її письмових поясненнях щодо вчинення нею даного адміністративного правопорушення, дав цим обставинам належну оцінку та, приймаючи рішення про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, дійшов правильного висновку про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу без конфіскації вилученої готівки, а викладені в апеляційній скарзі представника Київської митниці ДФС доводи не впливають на правильність рішення суду першої інстанції і не спростовують його висновків про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_2 додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої готівки.

Враховуючи вищевикладене, постанова судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2018 року відносно ОСОБА_2є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі представника Київської митниці ДФС, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 527 МК України, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Клімова С.Г. - залишити без задоволення, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Сілкова