ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1722/18

Провадження № 3/568/32/19

21 січня 2019 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Панчук М.В., розглянувши адміністративну справу, матеріали якої надійшли від Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, непрацюючого,

за ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 057386 від 01.12.2018 р., 01.12.2018 р. о 10 год. 45 хв. на а/д М-06 Київ-Чоп 413 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes Benz sprinter 412D», д.н.з. НОМЕР_1, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов (03.11.2018 відносно водія ОСОБА_1 винесено постанову про адміністративне правопорушення ЕАВ 710299 від 03.11.2018 за ч. 3 ст. 121 КУпАП про накладення стягнення у вигляді штрафу).

У відкрите судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП адміністративна справа за ст. 121 КУпАП не відноситься до категорії справ, де присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов'язкова. Разом з тим, від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1

Із дослідженого судом протоколу про адміністративне правопорушення скрії БД №057386 від 01.12.2018 року виявлено допущення виправлення при зазначенні частини статті КУпАП, яка інкремінується ОСОБА_1 Разом з тим, ч. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06.11.2015 р. № 1376 передбачає, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. Однак, у даному протоколі не зазначено про вчинення такого виправлення до підписання ОСОБА_1 протоколу про адміністративнев правопорушення серії БД № 057386 від 01.12.2018 р., як і не вказано, що останньому доведено до відома про таке виправлення.

Крім того, до матеріалів про адміністративне правопорушення не долучено належних доказів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1-3 ст. 121 КУпАП, що дало б можливість кваліфікувати зазначене у протоколі діяння як повторне протягом року. Як вбачається із доданої роздруківки постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 710299 від 03.11.2018 р., така роздруківка не засвідчена у встановленому законом порядку, у останній не вказана дата набрання постановою законної сили, що унеможливлює прийняття її судом як доказ притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відполвідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та є неналежним доказом у справі. Разом з тим, обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, що презюмується ч. 2 ст. 251 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова судді має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

У відповідності із ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є фактичні дані, які встановлюються, в тому числі і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями потерпілих та свідків. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, які складають протокол.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов?язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином, враховуючи навність виправлення при записі частини статті, за якою кваліфіковано діяння, вказане у протоколі про адміністративне правопорушення, враховуючи відсутність належних доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1-3 ст. 121 КУпАП, обов'язок долучення яких покладено на посадових осіб, які складали даний протокол, при цьому відсутність будь-якого запису у протоколі про адміністративне правопорушення про таке притягнення останнього та дати набрання постановою законної сили, суд не вбачає складу адміністрактивного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Виходячи з викладеного та з огляду на диспозицію ч. 4 ст. 121 КУпАП, ОСОБА_1, в досліджуваній ситуації, не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки подія, описана у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 057386 від 01.12.2018 р. та кваліфікова за ч. 4 ст. 121 КУпАП, не знайшла свого підтвердження належними доказами, а отже, в діях ОСОБА_1 відсутній склад даного адміністративного правопорушення та суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 7, 121, 221, 247, 276, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв'язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя М.В. Панчук