Провадження № 33/4823/27/19
Категорія - ч. 2 ст. 172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

з участю прокурора - Максиміхіна Ю. В.

Розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і житель АДРЕСА_1, громадянин України, з вищою освітою, який працює головним спеціалістом з інформаційних технологій відділу інформаційно-технічного та аналітичного забезпечення роботи Апеляційного суду Чернігівської області, одружений, який має на утриманні двох малолітніх дітей,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору в розмірі 352 гривні 40 копійок.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, перебуваючи з 05.03.2013 року на посаді головного спеціаліста з інформаційних технологій відділу інформаційно-технічного та аналітичного забезпечення роботи апеляційного суду Чернігівської області, будучи державним службовцем, посада якого відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну службу» відноситься до посад категорії «В», будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, на порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, шляхом внесення до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднення на офіційному веб-сайті НАЗК інформації про суттєві зміни у майновому стані у зв'язку з придбанням 18.02.2017 року рухомого майна - автомобіля «SHEVROLET TACUMA», номер кузова: НОМЕР_1, загальною вартістю 94 762 грн, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року (80 000 грн).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 172-6 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що він не знав про необхідність подання такого повідомлення та не мав умислу на порушення вимог фінансового контролю, не переслідував будь-якого корупційного інтересу. Про відсутність умислу, на думку апелянта, свідчить і той факт, що автомобіль офіційно був зареєстрований на його ім'я на праві приватної власності, а після здійснення його продажу, наприкінці 2017 року, він показав суму від продажу автомобіля як дохід.

Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність, виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

На умисну форму вини, а також на наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов'язкові ознаки корупційного правопорушення, звертає увагу і Конституційний Суд України.

Апелянт зазначає, що має вищу технічну освіту, не слідкував за змінами в законодавстві, а тому припустився помилки, вважав, що діяв правильно.

На наступний день, 01.11.2018 року, після отримання копії протоколу, він невідкладно повідомив НАЗК про суттєві зміни у своєму матеріальному стані у зв'язку з придбанням рухомого майна, а саме автомобіля «SHEVROLET TACUMA», загальною вартістю - 94 762 грн.

Під час апеляційного перегляду прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та вважав прийняте судом рішення законним та обґрунтованим.

Заслухавши прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частина 2 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку нерезидента або про суттєві зміни в майновому стані.

За змістом норми закону, склад правопорушення є формальним, обов'язковим елементом якого є умисна дія - умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, який приймає участь у розгляді справи, зобов'язані довести суду наявність у діях особи умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, і з цим погодився районний суд, ОСОБА_1 18 лютого 2017 року придбав автомобіль «SHEVROLET TACUMA», номер кузова: НОМЕР_1, вартістю 94 762 грн, про що не повідомив НАЗК в 10 денний термін. Цей ж автомобіль наприкінці 2017 року ним був проданий за 47 615 грн., суму прибутку, ОСОБА_1 показав у щорічній електронній декларації про доходи за 2017 рік.

При купівлі автомобіля ОСОБА_1 витратив заробітну плату, яка за своїм розміром є достатньою для здійснення покупки автомобіля на таку суму, а при продажі- фактично повернув суму майже двічі меншу ніж при купівлі.

Договір купівлі автомобіля складався офіційно, не був завуальований під доручення. Автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_1, що виключало можливість ним укриття покупки та продажу автомобіля.

Отже, обставини, за яких особа не повідомила про зміну у майновому стані в десятиденний строк з дня покупки, характер майна, облік якого ведеться офіційно, реєстрація його за особою, достатній рівень заробітної плати для здійснення покупки на таку суму, технічний рівень освіти у особи та її непоінформованість про зміни, внесені до законодавства, виключають його вину у вчиненні правопорушення.

Крім того, до 1 січня 2017 року, ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», передбачала повідомлення про суттєві зміни в майновому стані декларанта, якщо придбання майна перевищувало 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року. В 2017 році це була сума 3200 грн, а відповідно повідомлення надсилалось у разі придбання майна на суму, що перевищувала 160 000 грн.

Зміни були внесені Законом України від 06.12.2016 року № 1774-УІІІ, разом із змінами до інших нормативних актів, в тому числі і до Закону про пенсійне забезпечення, Кодексу Законів про працю та інших нормативних актів і на час покупки автомобіля ОСОБА_1, у лютому 2017 року, не були висвітлені та доведені до відома декларантів.

Аргументи прокурора, що вина за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, може проявлятися у формі необережності, суперечать змісту Закону України «Про запобігання корупції». Корупція характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу чи інтересу третіх осіб.

Крім того, згідно з п.2 роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» вихідний № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Посилання прокурора на відсутність такого суду, а відповідно і втрату правового значення таких роз'яснень, а також на те, що ці роз'яснення стосуються тільки ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є безпідставними.

По-перше, в інших випадках, коли це необхідно для обґрунтування доводів прокурора, він посилається на цей лист, а також на закон, який зобов'язує місцеві та апеляційні суди його враховувати в судовій практиці.

По-друге, диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних декларації особи, тоді як частина 2 передбачає відповідальність за неповідомлення чи несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані. За диспозицією частин 1 та 2 статті Закону, дії або бездіяльність повинні вчинятися умисно в обох випадках.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону».

У разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Розглядаючи справу щодо ОСОБА_1, на порушення вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та об'єктивно не з'ясував обставини справи і при недоведеності винуватості особи у вчиненні правопорушення, ухвалив постанову про накладення стягнення.

Недоведеність вини особи, відповідно до ст. 9 КУпАП, свідчить про відсутність складу правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 247, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 листопада 2018 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі щодо нього про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець