Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4800/18 Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., за участю захисника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської областівід 30 листопада 2018 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, не працюючого, -

в с т а н о в и в:

Постановою Житомирського районного суду Житомирської областівід 30 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352 грн. 40 копійок в дохід держави.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 о 23 год. 40 хв 31.08.2018 року на 218 км дороги Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський, керуючи транспортним засобом "Хонда" без номерних знаків з явними ознаками алкогольного сп"яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп"яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На прийняте судом рішення адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що постанова суду є незаконною у зв'язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_2, від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння апелянт не відмовлявся, а у протоколі висловив незгоду з підозрою поліцейського. Поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини апелянта. У протоколі суть порушення сформульована незрозуміло, адже не вказано, від якого саме огляду відмовився водій (на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння) та не зазначено, який порядок проходження такого огляду було запропоновано водієві. Формулювання «у встановленому законом порядку» не розкриває суті порушення з огляду на положення ст. 266 КУпАП. Поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини апелянта. Як було зазначено вище, у протоколі суть порушення сформульована незрозуміло, адже не вказано, від якого саме огляду відмовився водій (на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння) та не зазначено, який порядок проходження такого огляду було запропоновано водієві. У поясненнях свідків також не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, а також від проходження огляду у закладі охорони здоров'я, натомість пояснення написані як під копірку чи диктовку. Таким чином, поліцейським було порушено процедуру огляду на стан сп'яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності. У матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я. Крім того водія не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП. При наявності суперечливих показань свідків суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв'язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами. Стверджує, що суд розглянув справу поверхово і формально, не допитавши свідків в судовому засіданні, не дивлячись на заявлені клопотання та без участі захисника та ОСОБА_2, хоча в справі були наявні клопотання про відкладення розгляду справи.

Заслухавши адвоката ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які підтримали свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та надані докази в межах доводів апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд зазначених вимог закону дотримався та прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими судом першої інстанції доказами, яким надана належна оцінка.

При цьому дії працівників поліції, на думку апеляційного суду, цілком відповідали вимогам ст. 266 КУпАП та відповідних положень Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, в частині пропонування ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, і фіксування його відмови від проходження такого огляду, що і є об'єктивною стороною даного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №438265 громадянин ОСОБА_2 о 23 год. 40 хв. 31.08.2018 року на 218 км дороги Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський., керуючи транспортним засобом "Хонда" без номерних знаків з явними ознаками алкогольного сп"яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп"яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, в протоколі ОСОБА_2 зазначив, що алкоголь не вживав, а приймає ліки на спитру. Жодних зауважень з приводу складання протоколу та порядку освідування на стан алкогольного сп'яніння з боку правопорушника ОСОБА_2 протокол не містить. Натомість, протокол підписаний свідками адміністративного правопорушення - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.1)

Також вина ОСОБА_2 підтверджується долученими до адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.4-5), у відповідності до яких вони були залучені працівниками поліції як свідки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, та в їх присутності працівнками поліції останньому було запропоновано пройти освідування на на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер», або у медичному закладі, на що останній відмовився. При цьому ОСОБА_2 мав ознаки алкогольного сп'яніння - запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода.

Зазначені обставини також підтверджуються дослідженим відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського (а.с.7), яким зафіксовано відмову правопоршника ОСОБА_2 від проходження освідування на стан алкогольного сп'яніння в присутності свідків, що додатково, в сукупності з іншими доказами по справі доводить вчинення останім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Крім того з вказаного запису вбачається, що ОСОБА_2 сам зазначив, що вживав горілку.

У своїй сукупності наведені матеріали справи та докази узгоджуються між собою, доповнюють один одне та свідчать про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення наведено нечітке і невірне формулювання суті правопорушення, оскільки формулювання правопорушення наведено у відповідності до диспозиції ч.1 ст. 130 КупАП, не зазначення, від огляду на стан якого саме сп'яніння - алкогольного чи наркотичного, ОСОБА_2 відмовився, а також не зазначення, в якому саме порядку повинно бути пройдено огляд, не може бути підставою стверджувати про неконкретне обвинувачення у вчиненні правопорушення, оскільки для наявності складу даного правопорушення має значення сам факт відмови від огляду на стан будь-якого сп'яніння. Крім того з письмових пояснень свідків та пояснень самого ОСОБА_2 в протоколі вбачається, що мова йшла саме про алкогольне сп'яніння, та ОСОБА_2 було зрозуміло, в чому його звинувачують і який саме огляд та в якому порядку йому необхідно було пройти.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення працівниками поліції процедури огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння та непропонування ними з огляду на відмову ОСОБА_2 від проходження огляду за допомогою газоаналізатора на місці зупинки, проходження огляду в медичному закладі, спростовуються наведеними вище доказами, а саме змістом протоколу про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, а також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Крім того слід також зазначити, що з'ясовувати наявність чи відсутність порушення процедури огляду було б доречно у разі проведення такого огляду. Однак, враховуючи те, що огляд на стан сп'яніння фактично не проводився, оскільки ОСОБА_2 від нього відмовився, і така відмова була зафіксована у відповідності до положень ст. 266 КУпАП в присутності двох свідків, твердження апелянта про наявність таких порушень є безпідставною.

Доводи апелянта про те, що на відео, яке долучено до матеріалів справи, не видно особу, котра відповідала на запитання поліцейського про вживання алкоголю та відмову від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі та на місці зупинки, не може бути підставою для здійснення висновку, що такої відмови з боку правопорушника не було, оскільки така відмова підтверджена крім даного запису іншими доказами, наведеними вище. Крім того звертає на себе увагу те, що зупинка ОСОБА_2 була проведена працівниками поліції у темну пору доби, тому відео не може бути найкращої якості, однак працівник поліції називав вголос прізвище ОСОБА_2 і той відповідав на запитання.

Доводи захисника ОСОБА_3 про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння, а також про те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки відсутність такого направлення та відсторонення від керування сама по собі не спростовує наявність правопорушення, яке полягає у відмові ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що суд не викликав і не допитав свідків, у зв'язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами по справі, слід зазначити наступне. Підстав вважати пояснення даних свідків суперечливими та написаними під копірку, як на то вказує апелянт в апеляційній скарзі, у суду першої інстанції не було, оскільки такі твердження спростовуються самими поясненнями даних свідків, наявними в матеріалах справи, які у відповідності до положень ст. 251 КУпАП можуть бути доказами в адміністративній справі, а твердження захисника про те, що письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою, не відповідають положенням КУпАП. При цьому, заперечуючи проти письмових пояснень свідків, апелянтом клопотання про їх виклик до апеляційного суду не заявлялося.

Щодо доводів апелянта з приводу того, що суд не взяв до уваги клопотання про відкладення розгляду справі, слід зазначити, що такі клопотання заявлялися неодноразово та були задоволені судом першої інстанції. 02.10.2018 року за клопотанням ОСОБА_2 у зв'язку з необхідністю укладання договору про надання правової допомоги розгляд справи було відкладено до 17.10.2018 року, роз'яснено ОСОБА_2 під розписку його права, передбачені ст. 268 КУпАП. 17.10.2018 року у зв'язку з клопотанням захисника ОСОБА_3 розгляд справи було відкладено до 07.11.2018 року з одночасним задоволенням клопотання про виклик свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також працівника поліції ОСОБА_6, а 07.11.2018 року судове засідання було відкладено до 27.11.2018 року, та повторно було викликано працівника поліції ОСОБА_6. разом з тим в судові засідання ОСОБА_2 та його захисник не з'являлися, 27.11.2018 року було заявлено нове клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою ОСОБА_2, яке враховуючи спливання строків накладання стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, було відкладено до 30.11.2018 року, тобто на останній день спливу такого строку. Разом з тим, не дивлячись на неодноразове задоволення клопотань про відкладення судових засідань, ні ОСОБА_2 . ні його захисник ОСОБА_3 в дане судове засідання 30.11.2018 року не з'явилися, у зв'язку з чим судом першої інстанції справу було розглянуто без їх участі, цілком обгрунтовано розцівнивши таку поведінку правопорушника та його захисника як затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності. З вказаним висновком погоджується також і апеляційний суд, не дивлячись на те, що стороною захисту на останнє судове засідання 30.11.2018 року було надано медичні документи на підтвердження хвороби ОСОБА_2, оскільки з 02.10.2018 року по 23.11.2018 року (дата початку хвороби), останній мав достатньо можливостей для участі в судових засіданнях з використанням усі прав, передбачених ст. 268 КУпАП.)

Крім того, аналізуючи усі апеляційні доводи, слід зазначити, що апелянтом жодним чином не заперечувалося самого факту відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння (алкогольно, наркотичного, чи впливу лікарських препаратів тощо), а наводилися суто формальні підстави для скасування постанови суду, які не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, дослідивши зазначені докази, наявні в матеріалах справи відносно ОСОБА_2, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість останнього у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладання на нього відповідного стягнення, передбаченого санкцією даної норми і стягнення судового збору. Підстав для задоволення апеляційної скарги апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2залишити без задоволення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 листопада 2018року щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: