Справа № 540/780/19
Номер провадження 3/540/176/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2019 суддя Машівського районного суду Полтавської області Косик С.М., за участю: секретаря Ткач Н.М., прокурора Ряднини В.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від УЗЕ в Полтавській області ДЗЕ Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мліїв Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , працюючого охоронцем ТОВ «МІП» ,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 , будучи завідувачем Селещинської дільничної лікарні ветеринарної медицини лікарем ветеринарної медицини Полтавської обласної державної лікарні ветеринарної медицини, відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія вказаного Закону, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин, після дня припинення такої діяльності не пізніше 31 серпня 2018 року, а саме, лише 30.12.2018 о 15:09 год., подав на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (перед звільненням).

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що не знав про необхідність подання декларації перед звільненням.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав та пояснив, що з обов`язком подавати декларацію був ознайомлений, але про необхідність подати декларацію при звільненні не був обізнаний, після надходження в грудні 2018 року повідомлення від НАЗК про необхідність подачі такої декларації, він невідкладно це зробив.

Прокурор вважала, що ОСОБА_1 винний у правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.172-6 КУпАП та строк притягнення його до відповідальності не закінчився, оскільки його слід обраховувати з 02.07.2019р., тобто з часу отримання повідомлення УЗЕ в Полтавській області від НАЗК про факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали адміністративної справи, прийшов до такого висновку.

Наказом № 76 від 23.11.2017 року ОСОБА_1 прийнято на посаду завідувача Селещинської дільничної лікарні ветеринарної медицини Машівського району лікаря ветеринарної медицини Машівського районного відділу Полтавської обласної державної лікарні ветеринарної медицини з 24.11.2017 року в порядку переведення за його згодою з Машівської районної державної лікарні ветеринарної медицини (а.с. 17).

У подальшому, наказом № 103 від 31.08.2018 року, ОСОБА_1 звільнено з посади завідувача Селещинської дільничної лікарні ветеринарної медицини Машівського району лікаря ветеринарної медицини з 31 серпня 2018 року за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (а.с. 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно з п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті.

Згідно п.п.2 п.5 Розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням НАЗК № 3 від 10.06.2016 року, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Таким чином, ОСОБА_1 повинен був 31.08.2018р. подати декларацію при звільненні.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був ознайомлений з інформацією стосовно обмеження щодо одержання подарунків, прийняття пропозицій, обіцянки або одержання неправомірної вигоди 04.06.2018 року, з інформацією щодо своєчасного повідомлення суб`єтами декларування щодо суттєвих змін у їх майновому стані 23.03, з інформацією стосовно обмеження щодо осіб, які звільнилися або припинили діяльність. Пов`язану з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування 13.06.2018, а також з інформацією щодо своєчасного подання суб`єтами декларування щорічних декларацій, перед звільненням та після звільнення, а також щодо своєчасного повідомлення суб`єктами декларування щодо суттєвих змін у їх майновому стані 27.04.2018 (а.с. 18, 19, 30, 31).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, датою подання ОСОБА_1 декларації (перед звільненням) є 30.12.2018 о 15:09 (а.с. 32).

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч.1 КУпАП, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Разом з цим, відповідно до ч.3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як убачається з матеріалів справи, а саме з наданого ОСОБА_1 оригіналу листа НАЗК (а.с.52), 13.12.2018р. НАЗК направило повідомлення на адресу ОСОБА_1 про факт неподання ним декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування перед звільненням (а.с. 8).

20.06.2019р. НАЗК направило відповідні матеріали на адресу Управління захисту економіки в Полтавській області для перевірки даного факту (а.с. 10).

30.07.2019р. на ОСОБА_1 було складено протокол за ст. 172-6 ч.1 КУпАП (а.с. 2-8).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд вважає, що оскільки першочергово факт неподання ОСОБА_1 декларації було виявлено відповідальною особою НАЗК саме 13.12..2018р., а відтак суд вважає, що саме цю дату слід взяти за основу як дату виявлення правопорушення, а час перевірки вказаних обставин НАЗК і особою, яка склала протокол, та відповідно дата складення протоколу не спростовують факту виявлення цього правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За вказаних обставин, суд вважає, що провадження в справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи 3-місячного строку накладення стягнення.

Керуючись ст. ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження, а у разі її оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя С. М. Косик