Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/116/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2019 року. Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_2, розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 31 січня 2019 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,згідно відповіді Державної фіскальної служби України від 14.01.2019 року надати реєстраційний номер облікової картки не має можливості з причини: фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, а також стягнуто з нього на користь держави, судовий збір в розмірі 384,20 грн.,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 31 січня 2019 року, ОСОБА_3 визнаний винуватим у тому, що 29.12.2018 року о 03 годині 55 хвилин в м. Кропивницькому по вул. В. Перспективній, буд. 62, керував транспортним засобом марки ВАЗ 217030, д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного спяніння. Був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування з водієм у поліцейських виникла підозра, що водій ОСОБА_3 виявляє ознаки наркотичного спяніння. Поліцейськими було запропоновано ОСОБА_3 пройти огляд на стан спяніння. Стан наркотичного спяніння підтверджено висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_3 перебував у стані наркотичного спяніння, а саме - опіати. Працівниками поліції було складено у відношенні ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови районного суду.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку зазначає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно нього не був присутнім. Крім того, не повідомлявся належним чином про час та дату її розгляду, про те, що у відношенні нього винесена постанова, він дізнався лише 18.02.2019 року.

Постанову суду йому не надіслано, особисто в суді він її також не отримував, аби не затягувати час, скористався для складання апеляційної скарги роздруківкою з Єдиного державного реєстру судових рішень, яку надав йому адвокат, оскільки це заощадить і так марно згаяний час.

Отже з огляду на те, що він не брав участі у розгляді справи та не був присутнім під час винесення і проголошення оскаржуваної постанови суду першої інстанції, вважає необхідним початок перебігу строку на апеляційне оскарження рахувати з дня, наступного за днем, коли він дізнався про її існування, а саме 18.02.2019 року.

За наслідком розгляду апеляційної скарги просить постанову районного суду скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В мотивування вимог апеляційної скарги зазначає, що як зазначено у постанові районного суду в судове засідання ОСОБА_3 не з'явився, причини неявки до суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Судом нібито вжито передбачених процесуальним законодавством заходів для повідомлення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи, зокрема, направлення судових повісток за адресою, вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення. Однак, йому не було доставлено жодної повістки чи будь-якого іншого повідомлення про призначення розгляду справи, та він, відповідно, нічого не знав про дату, час та місце проведення судового засідання, та міг заявляти жодних клопотань зазначених судом.

Поліцейські при складанні протоколу повідомили його, що за вказаною ним у протоколі адресою обов'язково має надійти повістка про виклик до суду, якийй він чекав, та попередив всіх членів сім'ї, що в разі, якщо листоноша принесе повістку її обов'язково негайно слід отримати.

Працівники поштового відділення приносили листи з повістками з Кіровського районного суду м. Кіровограда, де нещодавно проходив розгляд справи відносно нього, проте, з Ленінського районного суду м. Кіровограда жодних листів чи повідомлень, не надходило. Отже, коли на його думку, пройшов розумний строк для надсилання повістки, він не знаючи, що робити звернувся до адвоката з проханням дізнатись коли таки відбудеться розгляд справи в Ленінському суді та сповістити про дату засідання. В той же день 18.02.2019 року адвокат повідомив, що розгляд справи вже відбувся.

Отже, оскільки про розгляд справи він не знав, а тому не міг з'явитись в судове засідання, щоб надати пояснення по суті справи, відповідно не знав, що справу розглянуто, та винесено постанову, а отже пропустив десятиденний строк на оскарження даної постанови.

Таким чином, районний суд визнавши за можливе провести розгляд даної справи з порушенням норм процесуального права за його відсутності, позбавив його можливості висловити пояснення, чим порушив Конституційні права надати пояснення по справі, довести відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП.

Натомість суддя взяв на себе право самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення не належним чином віднісся до своїх обов'язків розглянув справу поверхово і формально, спрощено поставився до розгляду справи, що є неприпустимим.

Апелянт зазначає, що поліцейські його авто не зупиняли, оскільки він не рухався і не керував ним. Автомобіль стояв, а він в ньому просто сидів. Факт перебування особи, у стані будь-якого сп'яніння, у транспортному засобі сам по собі не є правопорушення, оскільки не порушує жодних норм законодавства. Аби суд дійсно переглянув наявне в матеріалах справи відео, то впевнився б в цьому.

Поліцейські, дійсно, помітили сп'яніння та вирішили скласти на нього протокол про адміністративне правопорушення, а його пояснення, про те що він не керував автомобілем їх не цікавили - оскільки він не тверезий, ожде винен і не важливо, що він не керував автомобілем в той час.

Проте, найголовнішим апелянт вважає те що судом було порушено норму матеріального права, а саме його безпідставно звинуватили у скоєнні адміністративно правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП наступає за вчинення повторно протягом року правопорушення, передбаченого ч.1 цієї статті.

Згідно Наказу МВС від 07.11.2015 № 1395 "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі") повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили.

Вказане свідчить, що оскільки правопорушення, в скоєнні якого його звинувачують, мало місце 29.12.2018 року о 03 годині 55 хвилин, то починаючи з 29.12.2017 року (календарний рік) він повинен був притягнутий до відповідальності за адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, та по даному випадку мала бути винесена постанова, якою його було б визнано винним у скоєнні даного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з цим, у справі відсутні будь-які докази скоєння ним правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП протягом року, а саме з 29.12.2017 року по 29.12.2018 року.

В оскаржуваній постанові суддя посилається на винесену відносно нього постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2018 року, згідно якої його визнано винним у вчиненні 27.12.2017 року правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП і тут же зазначає, що наразі його обвинувачують у правопорушенні передбаченому ч. 2 ст. 130 КУпАП, яке скоєно 29.12.2018 року.

Не дивлячись на те, що вочевидь між даними фактами інтервал більший за рік, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення зазначений в диспозиції ч.2 ст.130 КУпАП. Таким чином, суддя районного суду не з'ясував всі обставини справи і своєю постановою визнав його винним саме за ч.2 ст.130 КУпАП.

Тобто судом порушено вимоги п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, яка чітко зазначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на вище викладені докази і аргументи, у справі відсутні достатні, належні та допустимі докази на підтвердження тверджень про керування ним 29.12.2018 року автомобілем в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а також докази повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі за ч.2 ст. 130 КУпАП, закриттю у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ст.130 КУпАП.

Дослідивши клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, приходжу до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як убачається з матеріалів справи в судовому засіданні суду першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 присутній не був.

04.02.2019 року Ленінським районним судом м.Кіровограда на адресу ОСОБА_3 направлено копію постанови суду від 31.01.2019 року. Однак, матеріали справи не містять будь яких даних про отримання ОСОБА_3 копії вказаної постанови.

Таким чином, доводи ОСОБА_3 про те, що він дізнався про винесену відносно нього постанову 18.02.2019 року є неспростовними, як і доводи апелянта про те, що копії постанови Ленінського районного суду м.Кіровограда від 31.01.2019 року він взагалі не отримав.

Відповідно до штампу вхідної кореспонденції Ленінського районного суду м. Кіровограда, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на оскаржувану постанову 25.02.2019 року, тобто у межах десятиденного строку з того дня коли він дізнався про існування вказаного судового рішення.

У зв'язку з цим, вважаю обґрунтованими доводи ОСОБА_3 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31 січня 2019 року, оскільки справу розглянуто без його участі, а копію судового рішення ОСОБА_3 не отримував.

Апеляційний суд, враховуючи вимоги ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та обставини, на які посилається апелянт, приходить до висновку, що ОСОБА_3 пропустив строк на оскарження постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.01.2019 року з поважних причин, а тому строк на апеляційне оскарження вказаної постанови підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи та піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи вищенаведених вимог закону районним судом не дотримано, а складеному щодо ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення та іншим матеріалам справи належної оцінки дано не було.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, при складанні протоколу зазначається, зокрема місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення (суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

У п. 3 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 р. зазначено, що повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частинами четвертою та сьомою статті 121, частиною другою статті 128, частиною другою статті 130 КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

За змістом ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачається відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

У порушення вищевказаних вимог законодавства працівником поліції в протоколі про адміністративне правопорушення від 02 січня 2019 року серія БД № 216183 відносно ОСОБА_3 зазначена суть адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме: 29.12.2018 року о 03год. 55 хв. у м. Кропивницький по вул. В.Перспективна, 62, водій керував т/з з ознаками наркотичного спяніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Згідно медичного висновку № 496 від 29.12.2018 року, водій керував т/з в стані наркотичного (опіати) спяніння. Дане правопорушення вчиняється повторно протягом року.

Відповідно до постанови судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2018 року (провадження 3/404/199/18), ОСОБА_3 визнаний винуватим за ч.1 ст. 130 КУпАП, вчинене ним 27.12.2017 року, тобто на час складання протоколу за вчинене ОСОБА_3 адміністративного правопорушення 29.12.2018 року, сплинув календарний рік з моменту вчинення ним правопорушення 27.12.2017 року (а.с. 5-6).

Таким чином, працівниками поліції під час складання протоколу відносно ОСОБА_3 за правопорушення вчинене ним 29.12.2018 року, у наслідок неуважності або інших обставин, безпідставно зазначено посилання про вчинення ОСОБА_3 правопорушення вчинене повторно протягом року.

Вказана обставина залишилась також поза увагою і судді Ленінського районного суду м. Кіровограда під час розгляду справи відносно ОСОБА_3, що стало підставою для необґрунтованого притягнення його до відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП, оскільки такі обставини суперечать фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах закону та суперечать доказам у справі.

Так, суд першої інстанції під час розгляду справи не звернув уваги на зазначені порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 та безпідставно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Разом з тим, суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

З викладених вище мотивів вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом вчинення правопорушення ОСОБА_3 передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, оскільки складений у порушення наведених вище вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

За таких обставин, відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_3 також тлумачаться на його користь.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З огляду на викладене, постанову судді суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП не можна вважати законною та обґрунтованою, тому це судове рішення підлягає скасуванню у зв'язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, а справа на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закриттю.

У звязку з викладеним вище апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку подання апеляційної скарги, задовольнити.

Поновити ОСОБА_3, строк подання апеляційної скарги на постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 31 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 31 січня 2019 року стосовно ОСОБА_3, скасувати та провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Підпис:

Згідно з оригіналом.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2