Провадження № 3/161/107/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Кирилюк В.Ф., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1, не працюючого, -

- за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

На адресу Луцького міськрайонного суду надійшли вказані матеріали.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, громадянин ОСОБА_1 05 жовтня 2018 року близько 04 год. 30 хв. по вул. Шота Руставелі у м. Луцьку Волинської області, керував транспортним засобом марки «BMW 320D», д.н.з. НОМЕР_1 зознаками алкогольного сп'яніння, однак відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В судові засідання ОСОБА_1 не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, неодноразово спрямовував до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням на лікуванні. Наполягав на особистій участі у судовому засіданні та наданні пояснень стосовно обставин складення протоколу.

З метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист, судом неодноразово відкладались судові засідання для надання можливості особі, яка притягається до адміністративної відповідальності взяти участь у судовому засіданні та дати пояснення щодо обставин складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб'єктами такими правами.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності з метою ухилення від відповідальності, суд вважає за можливе справу розглянути на підставі наявних доказів.

Винність ОСОБА_1, у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №069136 від 05.10.2018 року, письмовими поясненнями та іншими матеріалами справи.

Таким чином, своїми діями, направленими на відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП..

Статтею 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з моменту вчинення правопорушення. Дане порушення було вчинено ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення 05.10.2018 року. Беручи до уваги, що станом на 16.01.2019 року закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, тому провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП слід закрити на підставі ст.247 ч.1 п.7 КУпАП, в зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ч.2 ст.38, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк