ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/8/19 Справа № 171/1542/18 Суддя у 1-й інстанції - Семенова Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського Апеляційного суду Коваленко В.Д., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - адвоката Кудлюк О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суу, в режимі відеоконференції апеляційну скаргу останнього на постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2018 року відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

визнаного винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн.

ОСОБА_1 визнано винуватим в тому, що він о 07 год. 40 хв. 28 червня 2018 року, знаходячись на автодорозі «Н-23» в с. Мар'янське, Апостолівського району 211 км, керував автомобілем марки «ВАЗ-2107» з державним реєстраційним номерним знаком «НОМЕР_1» в стані наркотичного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) «Правил дорожнього руху України».

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Кудлюк О.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в, якій просить постанову скасувати, провадження по справі закрити на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення.

Вважає, що розгляд по справі проведено неповно і необ'єктивно, з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 суперечать фактичним обставинам справи.

Стверджує, що в судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав своєї вини, тому для підтвердження своєї позиції, погодився на проведення медичного дослідження. Між тим, суд не дав належної оцінки вказаному висновку.

Вважає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не містяться дані про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння на місці події. Судом не надано оцінки тому, що в ньому не сформульовано, в який саме спосіб той має пройти огляд, чи відмовлявся він від проходження, чи був незгоден з результатами, оскільки огляд водія проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Вважає, що протокол також не містить тверджень, на підставі яких даних зроблено висновок щодо перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного чи іншого сп'яніння.

Посилається на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення поліцейського, до найближчого закладу здоров'я.

Ставить під сумнів об'єктивність даних, які містяться у довідці № 1986 від 28 червня 2018 року виданої КЗ «Апостолівська центральна районна лікарні» ДОР про встановлення у ОСОБА_1 стану наркотичного сп'яніння, оскільки вона не містить печатки лікаря, часу її складання, чи належить підпис саме лікарю, який має право проводити огляд.

Вважає, що висновок складено нелегітимним лікарем.

Вказує на те, що після встановлення працівниками поліції стану наркотичного сп'яніння, водій ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом з передачею його уповноваженій особі.

Судовий розгляд вважає неповним, вину ОСОБА_1 недоведеною.

При накладенні стягнення у виді позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом, судом залишено без уваги, що транспортний засіб останнім використовується у робочих цілях. Тому позбавлення такого права ставить його у скрутне становище, оскільки це є єдиним джерелом доходу.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши ОСОБА_1 та його адвоката, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили їх задовольнити, вивчивши та дослідивши відповідні матеріали справи, переглянувши відеозапис події, перевіривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість прийнятого рішення, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції, щодо встановлення фактичних обставин та доведеності вини, були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та є правильним.

Даний висновок суду, про винуватість ОСОБА_1, у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведено повністю та підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1), в якому зазначено, що 28 червня 2018 року о 07 год. 40 хв., ОСОБА_1, керував автомобілем ВАЗ 2107, в стані наркотичного сп'яніння; поясненнями ОСОБА_1, який визнав, що знаходиться у стані наркотичного сп'яніння (а.с.3). Довідкою №1986 від 28.06.2018 року, виданою КЗ «Апостолівська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп'яніння (а.с.4). Висновком №17 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, який виданий лікарем ОСОБА_3, зазначено, що водій перебуває в стані наркотичного сп'яніння (а.с.5). Його винуватість підтверджена і рапортом поліцейського Тицького О.В.

Підстав не довіряти вказаним доказам, в ході апеляційного перегляду не встановлено.

Посилання в скарзі на неповноту і необ'єктивність судового розгляду в суді першої інстанції, на невідповідність висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні скоєного, є безпідставними.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що розгляд її в суді першої інстанції було проведено з дотриманням матеріальних і процесуальних норм адміністративного закону, а висновки суду про винуватість останнього у вчиненні правопорушення при встановлених судом обставинах підтверджені зазначеними вище доказами.

Вважаю за необхідне зазначити, що відповідно до абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року №14, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, адже в ньому належно розкрито об'єктивну сторону правопорушення, його суть, зазначено ознаки наркотичного сп'яніння (тремтіння рук, не реагування зіниць очей на світло), що було підтверджено висновком довідки № 1986 від 28 червня 2018 року виданої КЗ «Апостолівська центральна районна лікарні», про наявність у ОСОБА_1 стану наркотичного сп'яніння. Даними відеозапису також підтверджено фактичні обставини скоєного.

Тому доводи про безпідставність складеного протоколу, про недоведеність вини є надуманими.

Докази були перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів належно встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Сумніву в легітимності лікаря ОСОБА_3, та правильності його висновку про знаходження ОСОБА_1 у стані наркотичного сп'яніння, не вбачаю, оскільки вказаний лікар працює у вказаній лікарні та складений ним висновок узгоджується з сукупністю інших доказів, наведених у постанові.

В апеляційному суді адвокат Кудлюк О.І. пояснив, що ОСОБА_1 ніколи не мав водійського посвідчення, але вказану обставину районний суд не перевірив.

Апеляційним судом було направлено запити до ТСЦ №1242, ТСЦ №1249,ТСЦ №1212, на які надано відповіді, що ОСОБА_1 ніколи не отримував посвідчення водія.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, про необхідність позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

За таких обставин апеляційна скарга адвоката Кудлюка О.І. підлягає частковому задоволенню, а постанова суду має бути, в частині призначення покарання, змінена. Слід виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови суду посилання на необхідність позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В іншій частині постанову суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кудлюк О.І. - задовольнити частково.

Постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, в частині призначення покарання - змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови суду посилання на необхідність позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду В.Д.Коваленко