ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 січня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куценко О.В.

за участю секретаря Чоботаренко Т.І.

захисника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2018 року, відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючогодиректором ПП «Автошляхбуд АДС», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

-якою, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 41 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500грн.

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №МК 1967/13/АВ/П/ПТ від 23.10.2018р. директор ПП «Автошляхбуд» ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення за, що передбачена відповідальність за ч.3 ст. 41 КУпАП, а саме під час інспекційного відвідування керівництвом приватного підприємства «Автошляхбуд-АДС» 19.10.2018р. інспекторам було надано договори про виконання робіт, а саме з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 Вказані особи, які фактично виконували трудові функції в ПП «Автошляхбуд-АДС» в порушення вимог ч.1,3 ст. 24 КЗпП України були допущені директором ОСОБА_2 до роботи на даному підприємстві без оформлення трудового договору та відповідного повідомлення до територіальних органів Державної фіскальної служби.

Постановою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 41 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події адміністративного правопорушення.

В обґрунтування зазначає, що при винесенні постанови суд не належним чином дослідив всі обставини справи, не встановив належність та допустимість доказів, якими підтверджуються викладені в протоколі від 23.10.2018р. про адміністративне правопорушення, обставини.

Вказує, що акт, на підставі якого був складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, був складений не належною особою, а тому вважає, що викладені в акті обставини та висновки не можуть вважатися належним чином встановленими порушеннями, а сам акт є неналежним, недопустимим та недостатнім доказом по справі.

Зауважує, що викладені в постанові суду та протоколі факти не відповідають дійсним обставинам справи та пояснює, що між ПП «Автошляхбуд-АДС» та одинадцятьма фізичними особами було укладено цивільно-правові договори №1,2,3,4,6,7,8,9,11,12,13 про виконання робіт, за умовами яких виконавці фізичні особи зобовязуються виконати роботи в обсязі і на умовах передбачених даними договорами, а замовник зобовязується своєчасно прийняти та оплатити роботу, виконану Виконавцем. Факт виконання відповідних робіт з боку виконавців засвідчується актами приймання-передачі наданих робіт. Факт оплати за виконані роботи розрахунково платіжними відомостями.

Звертає увагу, що сама по собі назва укладених договорів «про виконання робіт» визначає, що предметом договору є саме виконання робіт,а не надання послуг. Як слідує зі змісту цивільно-правового договору №1,2,3,4,6,7,8,9,11,12,13 від 16.05.2018р., сторони погодили обсяг відповідальності відмінний від норм трудового законодавства та встановили матеріальну відповідальність сторін на рівні цивільно-правових відносин.

Вказує, що ПП «Автошляхбуд-АДС» не має в штаті працівників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, записи в трудових книжках не робились, по вказаним працівникам відсутні накази на прийняття на роботу, не ведеться облік робочого часу, не ведеться облік та зберігання трудових книжок, а тому трудових відносин між ПП «Автошляхбуд-АДС» та вище переліченими фізичними особами не існує.

Стверджує, що відносини, які виникли згідно цивільно-правових договорів №1,2,3,4,6,7,8,9,11,12,13 від 16.05.2018р., укладені між ПП «Автошляхбуд-АДС» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 є цивільно правовими відносинами, до яких слід застосовувати норми цивільного законодавства.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З'ясовуючи обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, дотримався в повному обсязі.

Так, згідно з ч.3 ст.41 КУпАП, адміністративним правопорушенням є фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №МК 1967/13/АВ/П/ПТ від 23.10.2018р., акту інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №МК1967/13/АВ від 22.10.2018р. директор ПП «Автошляхбуд» ОСОБА_2 вчинив ряд порушень законодавства про працю, які полягали у допущені до роботи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 без оформлення трудового договору та відповідного повідомлення до територіальних органів Державної фіскальної служби.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 заперечив свою вину в інкримінованому порушенні, зазначивши про те, що вказані у протоколі особи виконували доручену роботу відповідно до укладених з ними договорів про виконання робіт (цивільно-правового характеру).

Як вбачається з цивільно-правових договорів про надання послуг, укладених ПП «Автошляхбуд-АДС» в особі директора ОСОБА_2 з фізичними особами, предметами останніх є послуги інженера-будівельника, майстра-будівельника, водія транспортного засобу та дорожніх робітників.

Відповідно до матеріалів справи вбачається, що із штатного розкладу ПП «Автошляхбуд-АДС» на момент укладення вказаних договорів на підприємстві були наявні посади майстра-будівельника - 1 одиниця, дорожнього робітника - 8 одиниць, водія - 1 одиниця, інженера-будівельника - 1 одиниця, тобто укладаючи договори про виконання робіт, ОСОБА_2 фактично брав на роботу працівників на посади, які передбачені штатним розкладом підприємства.

Таким чином, договори із зазначеними особами були укладені із зазначеними особами для виконання робіт, які підлягали виконанню робітниками відповідно штатного розкладу підприємства, що свідчить про фактичне залучення працівників до виконання обовязків без укладення трудового договору.

Згідно з ч.3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

В порушення вказаної норми Закону директор ПП «Автошляхбуд-АДС» ОСОБА_2 уклав цивільно-правові договори із ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про виконання робіт.

При цьому, не було враховано, що предметом цих цивільно-правових угод є трудова функція, що передбачає виконання робіт за професіями та посадами (робітник по поточному ремонту доріг, водій транспортного засобу, майстер будівельник, інженер-будівельник) визначеними Єдиним тарифно-кваліфікаційним довідником професій.

Крім того, пунктами 2.2 договорів про виконання робіт (цивільно-правового характеру) передбачено, що всі фізичні особи, з якими укладені вищезазначені договори, отримують оплату за виконану роботи не пізніше 15 днів з дня прийняття Замовником роботи за актом приймання-виконання робіт. Однак із відомостей на виплату грошей підприємства за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року і розрахунково-платіжних відомостей вбачається, що оплата роботи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9,ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 здійснювалася згідно з відомостями на виплату грошей, про що свідчать підписи вказаних осіб про отримання грошових коштів.

Вказане також свідчить про те, що вищезазначені фізичні особи фактично виконують трудові обовязки працівників, за що отримують заробітну плату як винагороду за виконану роботу.

Таким чином, у цивільно-правових договорах, укладених з ОСОБА_3 №7 від 22.05.2018р., ОСОБА_4 №6 від 22.05.2018р., ОСОБА_5 №12 від 01.06.2018р., ОСОБА_6 №11 від 01.06.2018р, ОСОБА_7 №9 від 01.06.2018р., ОСОБА_8 №8 від 16.08.2018р., ОСОБА_9 №3 від 16.05.2018р, ОСОБА_10 №10 від 01.06.2018р, ОСОБА_11 №14 від 16.05.2018р., ОСОБА_12 №1 від 16.05.2018р, ОСОБА_13 №13 від 01.08.2018р., наявні фактично трудові відносини, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 30, ст. 57, 130, 139, 141, 142, ч.7 ст. 153, ст.159 КЗпП України, Класифікатором професій ДК 003:2010, Довідниками кваліфікаційних характеристик професій працівників, які, в порушення ч.3 ст.24 КЗпП України, із вказаними працівниками не укладалися і повідомлення до органів фіскальної служби не подавалися.

За таких обставин, суд повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП дослідив докази у справі та відповідно до ст.252 КУпАП дав їм належну правову оцінку та обґрунтовано дійшов висновку про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП.

Доводи апелянта про недопустимість доказів на які суд послався у постанові, а саме - протоколу про адміністративне правопорушення №МК 1967/13/АВ/П/ПТ від 23.10.2018р., акту інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №МК1967/13/АВ від 22.10.2018р. , є неприйнятними.

Оскільки, інспекційна перевірка була проведене інспекторами праці ОСОБА_15 та ОСОБА_16 відповідно до ст. 259 КЗпП України та Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 року в присутності директора та головного бухгалтера підприємства. В акті зазначено посади осіб які проводили перевірку та номера їх посвідчень. За такого, у суду немає підстав вважати, що акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення складено не уповноваженими особами.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено відповідно до вимог cт. 33-35,36 КУпАП, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчиненого правопорушення, а тому підстав для скасування постанови суду та закриття провадження, як того просить апелянт - немає.

Керуючись ст.ст. 283, 294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 41 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500грн. залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду ОСОБА_17